# places

source: A
code: 9995
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 117
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb ümbritsevast maapinnast veidi kõrgemal, kagu-loodesuunalisel kivisel seljandikul: Seda seljandikku mööda kulgeb ka külatänav. Seljandik kujutab endast ilmselt kunagist rannavalli, mis on praeguseks kaetud lehtpuumetsaga.
„Ringapealne“ kujutab endast ümbritsevast maapinnast (seljandiku pinnast) ca 50 cm kõrgemale tõusvat, 15 m läbimõõduga ja ringikujulise põhiplaaniga kõrgendikku. Kui ta ei oleks keskosas madalam, võiks teda pigem pidada tüüpiliseks kivikirstkalmeks. Praegune kõrgendik sarnaneb aga pigem madala ringvalliga. Selle valli laius on kõikjal 2 m. Ringvalli sisse jääb madalam, 11 m läbimõõduga nõgu, mis asetseb umbes samal tasapinnal ümbritseva seljandiku pinnaga. Ringvalli keskel võib näha kirstulaadset kividega piiratud süvendit. See on NS suunaline, 2 m pikk ja 50 cm lai. Kirstu lõunaotsas ja sellest veidi idas on suurem paeplaat. Muidu paistab muistise pinnast välja vaid mõni üksik kivinukk. Muistis kaetud viletsa rohukamaraga.
Ilmselt on kirst kunagi lahti kaevatud, kuid see peab olema toimunud väga ammu. Värskeid kaevamisjälgi kusagil näha ei ole (passi koostamise ajal).
Muistisel kasvab hõre lehtpuumets.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub nn Hiiemetsas, Poanse küla tuumikust ca 500 m lääne-loode pool, küla keskelt loode suunas Karjuse-Sepa talu juurde viiva kiviaedadega piiratud külatänava ääres, sellest 13 m kirdes. Jaagu talust jääb muistis 350 m loode poole, Vene-Mardi talust 150 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931 (käsikiri AI arhiivis, lk 60) - ilmneb, et veidi on kohalikud inimesed muistisel kaevanud 1930. aastal.
V. Lõugas. Vanema rauaaja muististest Poanse külas (AI arhiivis) - V. Lõugas pidas muistist kivikirstkalmeks.
Muistis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9996
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 124
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise tunnus: fikseeritud suuline pärimus.

Paikneb Aadu-Mihkli talust 30 m kagu pool, vana külatänava lõunaservas, kohas, kus külatänavat piirav kiviaed teeb järsu jõnksu lõuna poole. 
Muistis asub suhteliselt madalal kagu suunas madalduval maal. Külatänavast põhja pool on talu põllulapp, lõuna pool vanad talude põllulapid (söötis). Külatänav kulgeb neist põldudest veidi madalamal nagu kraavis ja teda palistavad põõsad ning puud. 
Kivi asub lõunapoolse kiviaia servas, aiast 20 cm kaugusel. Kivi ise on NS suunas 50 cm pikkune, 30 cm laiune ja vaid 20 cm kõrge, NS-suunalise kõrge harjaga. Mingeid lohke ega märke kivil pole.

Kirjanduses kivi kohta andmed puuduvad. Kohalikud elanikud peavad seda ohvrikiviks, midagi lähemat aga lisada ei oska. Ilmselt võetudki arvele 1964. aastal kohalike elanike andmete alusel.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass: Mati Mandel, 1985.a.

Tagada mälestise ja tähise säilimine ning ümbruse heakord.</span>


source: A
code: 9997
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 125
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Karjuse-Sepa talu paikneb seljandikul, mis lamendub talu kohal. Kivi paikneb suhteliselt kõrgel põhja poole madalduval maal. Tema lähiümbrus on söödis, 2,5 m edelas kulgeb aga kiviaed, viimase taga kasvavad kuused. Muistisest põhja poole jäävad sarapuud. Kivi on kaetud samblaga, selle all paljandub trapetsja põhiplaaniga ja keskelt nõgusa looduslik ca 10 cm sügavune lohk. Kivi pikkus NS suunas 1,1 m, laius 1 m, kõrgus maapinnast 10-15 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Poanse külatuumikust loodes, Karjuse-Sepa talu juures, taluhoonest 50 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond, 1931 (AI arhiivis käsikiri, lk 48) - kivile on ohverdatud rahasid ja soola. Kivi kaotavat „maa-aluseid“. Kivilohku koguneval veel olevat tervendav toime.
Dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9998
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 2242
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kagu-loode suunalise, metsa ja võsaga kaetud madala seljandiku kirdenõlval, kõrgel põhja-kirde suunas madalduval maal. Kivi ümbruses kasvab sarapuuvõsa, aga ka kõrgemaid lehtpuid. Temast 20 m kagu pool ja 12 m loode pool kulgevad kirde-edelasuunalised kiviaiad. Põlluserv jääb kivist 50 m kirdesse.
Kivi ise on kolmnurkse põhiplaaniga, OW suunas 4,5 m pikk, NS suunas 3,7 m lai, põhjaservast 1,6 m kõrge ja maapinna lähedalt 14 meetrise ümbermõõduga. Kivi pealispinna põhjapoolne osa ja idapoolne nukk on kõrgemad, pealispinna lõunapoolne osa aga seevastu madalam, kergelt lohus ja madaldub lääne suunas. Kivilae kõrgemas põhjapoolses osas leidub üks ilmselt kunstliku päritoluga korrapärase ümara kuju ja põhjaga lohuke. Lohu põhi ei ole küll siledaks lihvitud. Ometi on ilmselt tegu väikeselohulistele kultusekividele tüüpilise lohukesega. Lohu läbimõõt on 6 cm, sügavus 1 cm. Ilmselt hakati kultusekivi hiljem ohvrikivina kasutama.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Poanse külast loodesse Karjuse-Sepa talu juurde suunduvast külateest 36 m kirde pool. Jaagu talust jääb kivi ca 400 m loode poole, Vene-Mardi talust 200 m põhja-loode poole ning Karjuse-Sepa talust 230 m kagu poole. „Ringapealse“ ohverdamiskohast (nr 9995) jääb kivi 40 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid: V. Lõugas. Vanema rauaaja muististest Poanse külas Karuse kihelkonnas (käsikiri AI arhiivis).
Muistis on dateeritav väikeselohulise kultusekivina I aastatuhandesse eKr. Ja ohvrikivina II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9999
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 152-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht asub Läänemaal Lihula vallas Seira külas. Asula kultuurkiht avastati Kirbla-Seira-Vanamõisa maantee põhjaservas farmi hoonetest vahetult lõuna  ja kagu pool. Põhja poolt ongi muinasasula piiriks nimetatud hooned, lõuna-edela poolt maantee (välistatud ei ole kultuurkihi esinemine ka teest lõuna-edela pool), läänes piirneb kirdesuunalise teega ning ida pool kulgeb piir farmi hoonetest ca 150 m ida poolt. Asula ala pikkus kagu-loode suunas ca 250 m, laius ca 100 m.

Asulakoht paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel, nõrgalt kirde suunas madalduval maal. Idaosa põllu all, lõunaosas  tee ääres eraldi põllulapp, lääneosa hõlmatud hoonete esisest õuealast. Suuri puid kasvab peamiselt maantee ääres, põõsaid ja metsistunud vanu viljapuid kirdeosas. Kultuurkiht on erineva paksusega, ulatudes 40-50cm-ni. Suhteliselt tumedas mullas leidub põlenud raudkive, loomaluid ja üksikuid savinõukilde. Suur osa kultuurkihist on ilmselt kunagise suurfarmi rajamisega hävitatud, seetõttu võib lugeda mälestist halvasti säilinuks.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud asulakoht ja selle lähim ümbrus vähemalt 100m laiuses vööndis (plaanil näidatud ala).
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis avastatud septembris 1985 M. Mandeli poolt.</span>


source: A
code: 10000
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 153-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht asub Läänemaal Lihula vallas Seira külas Vanamõisa mõisapargi territooriumil. Asula kultuurkiht avastati Vanamõisa (Rootsi) jõe paremal kaldal, Kirbla-Vanamõisa-Rumba tee lõunaservas (osaliselt ka teest põhja pool). Muistise täpsed piirid ei ole teada. Idas ulatub ta arvatavasti jõest 200 m kaugusele, läänes ilmselt peaaegu jõeni, Muinasasula põhjapiir peaks kulgema maanteest ca 50 m põhja pool, lõunapiir umbes 160-200 m lõuna pool. Kultuurkihti võib siiski esineda ka mõnevõrra neist piiridest väljaspool.
Asulakoha maa-ala on tasane, langeb veidi lääne ja edela suunas. Valitsejamajast lõuna pool on suhteliselt väikesel maalapil põldu haritud (säilinud jäänused piirdest).
Kultuurkiht ca 30-40 cm, ei ole eriti intensiivne, leidub vähesel määral põlenud raudkive. Muistisena hästi säilinud. Dateeritav II aastatuhandesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht on avastatud 1985. a septembris M. Mandeli poolt. Kogutud savinõukillud asuvad Ajalooinstituudi arhiivis.</span>


source: A
code: 10001
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 47
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maa-alune kalmistu asub Läänemaal Lihula vallas Seira külas Seppa talu maal. Talu hoonetest jääb muistis ca 50 m loode poole. Asub Vanamõisa jõe ja selle haru vahelisel alal. Kalmistu looduslikeks piirideks ongi jõesäng, edela pool piir ebamäärane. Kalmistu haarab enda alla ala, mille pikkus kirdest edelasse on tinglikult 55-60 m, laius 22 m. Tegemist on tasase lageda maaga. 
Kalmistu kuulub ilmselt 15.-18. sajandisse ja on mälestisena hästi säilinud. Kohalike elanike jutu järgi olevat vesi siin välja uhtunud luid, helmeid ja rahasid. Leiud on kaduma läinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid: F. Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused. 1923 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis, lk 15)</span>


source: A
code: 10002
name: Pelgupaik
type: Pelgupaik
alt_id: 48
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis hõlmab väga laugete nõlvadega kruusaseljandiku lae, mis tõuseb ümbrusest vaid 1-1,5 m kõrgemale. Kõrgem osa on OW suunas ca 200 m pikk ja 100 m lai. Kõrgendiku nõlvadel kasvab mets ja võsa, lael on olnud aga NS suunas 80 m pikkune põllulapp (laius ca 40 m), millest lääne pool algavad kruusaaugud. Kruusavõtmise jälgi esineb ka lagendikust põhja pool metsas. Lagendikust idas kasvavad kuused. Arheoloogiline kultuurkiht puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Läänemaal Lihula vallas Seira külas, Lepaku taluhoonetest ca 570 m  loodes. Ligipääs põhja poolt maaparandustööde käigus rajatud teid mööda. Varem on Lepaku talu juurest pelgupaigani viinud piki kraavikallast väike teerada.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta kirjanduses andmed puuduvad. Kohalik rahvas peab kohta pelgupaigaks. 
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10003
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 132-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb keset suhteliselt kõrget, tasast ja lagedat põllumaad, kust omaaegsed kiviaiad on ära lükatud asula lõunaserva. Kultuurkihti leidub Salmu talu õueaiamaal ja taluhoonete ümbruses, kus kasvab ka suuri puid. Muld on asula territooriumil ümbritsevast põllumullast tunduvalt tumedam ja sisaldab arvukalt põlenud raudkive. Kõige intensiivsem on kultuurkiht talust kagu pool põllul. Kultuurkihi paksus ulatub maksimaalselt 0,5 meetrini.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Tuhu küla lääne-loodeosas, peamiselt Salmu talu ümbruses ja sellest lõuna ning ida pool, OW suunas ca 160 m pikkusel ja 100 m laiusel alal. Asula õhjapiir kulgeb Salmu talu krundi põhjapiiri kohalt, lõunapiir talust 90 m lõuna poolt, idapiir talust 100 m ida poolt ja läänepiir 50 m lääne poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 02. novembril 1984. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa, Ants Pindise ja Toivo Kempi poolt ja dateeritav II aastatuhandesse, esmajoones selle I poolde. Kogutud savinõukillud säilivad Ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 10004
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 114
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Loodesse kulgeva seljandiku pinnasesse on kaevatud ca 50 m laiune ja 200 m  pikkune kruusaauk. Selle idaserva mööda kulgeb tee. Kruusa võttes olevat kruusaaugu loodeosa lähedalt 1910. aasta paiku leitud paeplaatidega vooderdatud haudadest põletamata luid ja üks pronkskäevõru umbes 1 m sügavuselt (J. Tavast, lk 6). Üks luustik olevat päevavalgele tulnud ka veel 1930-ndatel aastatel. See olnud ümbritsetud suurtest raudkividest (kivid asuvad praegu veel kruusaaugu põhjas). Praeguseks rohkem jälgi matmistest ei ole leitud.
Matuseid võiks esineda veel kruusaaugust ida pool, praegu tee alla jääval alal. Võimalik aga, et kogu kalmistu piirneski vaid mõne matusega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Mardi talu maal, taluhoonetest 150 m loode pool. Tuhu küla tuumikust jääb see ca 1,2 km kagu poole, pika kagu-loodesuunalise moreeniseljandiku kaguotsale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Tarvast. Karuse kihelkond. 1931, lk 6 (käsikiri Ajalooinstituudis). Kalmistut peeti pronksiaegseks kivikalmeks. Muistis kuulub II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10005
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 113
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel ja kuival, aeglaselt lõuna-edela suunas madalduval võsastunud karjamaal. Karjamaad põllumaast eraldavast kiviaiast jääb ta 5 m lõuna poole, kiviaia lõunanurka lükatud ohvrikivist (reg nr 10006) kümmekond meetrit lõunasse.
Muistis kujutab endast ida-lääne suunas piklikku - 5 m pikkust, 4 m laiust ja 0,7 m kõrgust kamardunud kruusaküngast, millest ulatuvad välja suured raudkivid. Künka keskel on kaks suuremat kivi (1 x 1 x 0,8 ja 0,6 x 0,6 x 0,4 m), lääneservas 1 suurem kivi (0,7 x 0,4 x 0,3 m). Künkal kasvab kadakaid. Künkast vahetult lõuna ja ida poolt on 10 m laiuselt omal ajal kruusa võetud. Seal on veel märgata kuni 30 cm sügavusi kamardunud lohke. Muistisest lõuna ja ida suunas laiub aga kadakane (praegu võsane) karjamaa.
Künkast 3 m lääne pool kulgenud traataia taga, mälestisest umbes kümnekonna meetri kaugusel madaldub maa järsult. Künkasse kaevatud 30 cm sügavusest šurfist tuli päevavalgele põlenud kive, sütt ja tumedat mulda. Luid ega muinasesemeid sealt ei leitud. Mälestise säilivus on ebaselge, täpseid piire ilma arheoloogiliste uuringuteta määrata ei saa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tuhu külas endisest kolhoosi karjalaudast 300 m lõuna-edela pool, küla läbivast teest jääb see ca 700 m läände.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: T. Karopun, S. Pruuden. Karuse kihelkonna kirjeldus. 1923. 1921, lk 8 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis). Kohal on olnud ligistikku kaks kivihunnikut, 4-5 suurt kivi moodustavad 2,5 meetrise läbimõõduga ringi. Arvatakse, et kivid võivad piirata matust. Olevat leitud ka luid.
Küngas ei sarnane siiski kivikalmega vaid näib olevat hilisem moodustis. Pigem võiks arvata, et luid on leitud kruusa võtmisel. Selgust saaks tuua vaid arheoloogilised kaevamised.
Muistis võiks kuuluda II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10006
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 121
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb karjamaad põllumaast eraldava kadakate ja sarapuudega palistatud kiviaia idaservas.  Kujutab endast peaaegu ümara põhiplaaniga, pealt lamedat, 1 m kõrgust raudkivi, mille pikkus ja laius on 1,3 m ning ümbermõõt 4 m. Kunstlikke märke kivil ei esine, kuid rahvatraditsioonis peetakse seda ohvrikiviks. Kivi jääb suurema paekõrgendiku lõunanõlvale, lõuna suunas madalduvale maale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tuhu külas endisest kolhoosi karjalaudast ca 300 m lõuna-edela pool, küla läbivast teest jääb see ca 700 m läände, kivikalmest reg nr 10005 kümmekond meetrit põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 45 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis).
Muistis võiks kuuluda II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10007
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 122
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb karjamaa ja põllumaa piiril, suhteliselt kõrgel maal. Vana kiviaed on teinud sellel kohal kaare, jäädes ohvrikivist 9 m lääne poole. Põllumaa jääb kivist kümmekond meetrit kirde poole. Kivist põhja ja lääne poole on kogutud 5 x 2 m suurusele alale väiksemaid raudkive. Temast 0,8 m kagu pool on väiksem, põhiplaanilt ovaalne 1,3 x 0,8 m suurune kivi, viimasest omakorda 0,5 m kagu pool veel väiksem kivi. 
Ohvrikivi ise on võrdlemisi lameda laega, põhiplaanilt kolmnurkse kujuga. Kunstlikke märke kivil ei ole. Tema pikkus OW suunas on 2,7 m, laius 1,7 m, kõrgus 1 m ja suurim ümbermõõt 6,8 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tuhu külas endisest kolhoosi karjalaudast ca 150 m edela pool, kivikalme reg nr 10005  ja ohvrikivi reg nr 10006 jäävad kõnealusest kivist kagusse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 46: „ ... Märke kivil ei ole. Kivi on alt õõnes, kust paistavad tihedamalt koos väiksemad kivid. Kohalikud elanikud kõnelevad müürist, mille all peituvat varandus... Sellele kivile on uuemal ajal ohverdatud ning püütud kivialust õõnestada, et varandust kätte saada.“ (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis).
Muistis on olnud kasutusel ohvrikivina II aastatuhandel.</span>


source: A
code: 10008
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 123
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kirde-edelasuunalise moreeniseljandiku kirdeserval. Kõrgendikul kasvab puid-põõsaid, leidub üksikuid suuremaid kive ja põllukivihunnikuid. 
Ohvrikivi on kolmnurkse põhiplaaniga, pealt lame raudkivi. Selle pikkus NS suunas on 95 cm, laius OW suunas 90 cm ning kõrgus samuti 90 cm. Mingeid knstlikke süvendeid kivil ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tuhu külas endisest kolhoosi karjalaudast ca 70 m kirde pool, külatuumikust läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 47 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis). Kivi lähedal olevat asunud hiiepuud. Kivi ise aga murenevat kergesti, kusjuures langevad väikesed tükikesed meenutavad litreid- siit ka nimetus „Litrikivi“.
Muistis kuulub II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10009
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 156-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb kõrgel maal, kust maapind madaldub nii põhja kui ka lõuna suunas. See on ümbruskonna kõrgem koht. Asula ala on hõlmatud taluhoonetest, varemetest ja väikestest põllu- ning aiamaalappidest. Taluvaremetele ja nende ümbrusesse on kasvanud võsa. Leidub ka suuri põlispuid, eriti Harju talust kagus ning külatänavast lõuna pool. Uued kaasaegsed ehitised kultuurkihiga hõlmatud alal puuduvad. 
Kultuurkiht on erineva paksusega, keskmiselt 50 cm paks ja hästi intensiivne (musta värvi ning massiliselt põlenud raudkive sisaldav), erinedes selgelt ümbritsevast põllumullast.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoha kultuurkiht paikneb Tuudi küla tuumikus, kahel pool külatänavat taluhoonete ümbruses ning neist lõuna pool. Muinasasula läänepiir kulgeb Kiigema talu elumaja kohalt, idapiir Harju talust  70 m ida poolt, põhjapiir Harju talust 50 m põhja poolt ja lõunapiir Mardi talust 80 m lõuna poolt. Seega hõlmab asula kultuurkiht OW suunas 280 m pikkuse ja NS suunas 230 m laiuse ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1986. aastal Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt ja dateeritav II aastatuhandesse. Kogutud savinõukillud, šlakk, nuga ja raudkonks säilivad Ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 10010
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 155-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise tunnus: arheoloogilise kultuurkihi olemasolu.

Muistis paikneb Vagivere küla tuumikus, peamiselt Härmavälja (Erma) ja Tambi talude ümbruses. Küla vanem osa jääbki Risti-Virtsu maanteest loode poole kahele poole külatänavat. Muinasasula loodepiir kulgeb Jaagu talu joonel, kagupiir maanteest ca 50 m kagu pool, kirdepiir külatänavast 50 m kirde pool ja edelapiir sellest 80m edela pool. Nii on asula ala pikkus kagu-loode suunas 250 m ja laius 100-120 m.

Asula paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel maal. Veidi kõrgem on maapind Oosema ja Jaagu talude ümbruses, kust maapind langeb lõuna-kagu suunas. Talude juures on õueaiamaad, Oosema ja Härmavälja talude vahelisel alal suurem söödiala, kus kasvab kõrgeid põlispuid ja leidub varemeid.
Muld ei ole asulakoha territooriumil eriti tumedat värvi. Ka põlenud kive ja savinõukilde leidub vähe. Kultuurkihi paksus ulatub 30 cm-ni. 

Asulakoht on avastatud 13. novembril 1985. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt ja dateeritav II aastatuhandesse. Kogutud savinõukillud säilivad Ajalooinstituudis.

Pass M. Mandel, 1985.

Senine maakasutus on lubatud.
Tagada mälestise säilimine, selleks jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist.</span>


source: A
code: 10011
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 133-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arheoloogilise kultuurkihi olemasolu.

Muistis paikneb Valuste küla tuumikus, Koka, Liiase ja end Pere-Jaani talude ümbruses, Lihula-Pärnu maanteest ca 300 m kaugusel.
Asula kultuurkiht avastati suhteliselt kõrgel, edela suunas madalduval maal, kõrge põllumaa ja madalama karjamaa piiril. Muinasasula tuumik jääb peamiselt külast põhja-kirde poole laiuva põllu ja sellest 70-90 m edela pool kulgeva külatänava vahele. Asula territoorium on hõlmatud põlispuudega palistatud taluhoonetest, aiamaadest ja põllulappidest. Asula umbkaudne ida-kagupiir kulgeb Pere-Jaagu talu kohal, loodepiiriks on külatee, kirdepiiriks põllu serv, edelapiiriks jälle külatee. Laiguti võib kultuurkihti esineda ka nendest piiridest väljaspool, näiteks küla keskel asuva tiigi (ilmselt omaaegse allikakoha) ümbruses. Niisiis hõlmab asula kultuurkiht kagu-loode suunas ca 200 m pikkuse ja 70-80 m laiuse ala. Kultuurkihi paksus on erinev, maksimaalselt 0,5 m. Muld on märgatavalt tumedam ümbritsevast põllumullast, selles leidub põlenud kive ja loomaluid. Muistisena rahuldavalt säilinud.

Asulakoht on avastatud 1983. a Mati Mandeli poolt, avastamishetkel viibisid juures ka mõned 1983. a Martna arheoloogilise ekspeditsiooni liikmed. Asula territooriumilt õnnestus leida mõned savinõukillud (säilivad Ajalooinstituudis).
Asulakoht on dateeritav II aastatuhandesse, tekkeaeg ulatub II aastatuhande algusesse.

Pass M. Mandel, 1983.

Senine maakasutus on lubatud.
Tagada mälestise säilimine, selleks jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist.</span>


source: A
code: 10012
name: Ohverdamiskoht "Hiiemets"
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 157-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise tunnus: kirjalikult fikseeritud pärimus.

Asub Lihula vallas Valuste külas Sipa talu maal.
Kihelkonnakirjelduse andmeil oli „hiiemetsaks“ paarkümmend noorevõitu kaske endise Sipa karjamõisa hoonete idapoolsel küljel. Muistise täpset asukohta ei ole praegu võimalik täpselt kindlaks määrata, sest kihelkonnakirjelduses nimetatud kaski kasvab teiste puude hulgas hõredalt tervel madalamal alal. Tinglikult võiks ohverdamiskoha asukohaks olla taluhoonest 25 m ida-kirde poole jääva nõukogude ajal kaevatud tiigi ümbrus ning tiigist 15 m põhja, lõuna ja ida poole ulatuvat piirkonda. Kihelkonnakirjelduse andmeil olnud kaskede all nimelt varem ohvriallikas, mida seal nimetatakse kui „äraummistunut“.
Muistis asub põhja-lõuna suunalisest seljandikust vahetult ida poole jääval madalamal, kevadeti ja sügisel liigniiskel, metsa ja võssa kasvanud alal. End Sipa-Mihli (nüüd Sipa) taluõuest ja õueaiamaast jääb see 20 m ida poole. Seda ala piiritleb läänes eelnimetatud tiik ja tiigist lõuna suunas väljuv 2 m laiune võssakasvanud kraav, samuti tiigist lõunasse jääv endine kartulimaalapp. Võsas kasvab kaski, pajusid, leppi ja teisi lehtpuid.
Mälestise säilivus on ebaselge. Võimalik, et kirjelduses mainitud ohvriallikas hävitati tiigi kaevamisel, päris võimatu ei ole ka see, et tiik kaevati vahetult allika kõrvale ja allikas ise jäi puutumata. „Hiiemetsa“ asukoht on ilmselt kaevamistest valdavalt puutumata, kuid pole selge, milline ala täpsemalt oli.

Kaitse alla kuulub tiigi lähiümbrus, kus on arheoloogilise järelevalveta keelatud igasugused kaevamistööd ning prahi mahapanek. Tavapärased aiatööd ja võsa eemaldamine on lubatud.
Jälgida, et ei toimuks võimaliku kultuurkihi rikkumist.

Muistise kohta leidub andmeid:
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 20;
F. Leinbock. Lihula kihelkonna muinasjäänused. Stipendiaat-töö, 1923. a suvel (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis), lk 20.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass M. Mandel, 2000.</span>


source: A
code: 10013
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 154-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Läänemaal Lihula vallas Võhma külas, peamiselt Mäe ja Jaani talude ümbruses ja nende vahele jääval alal. Asula idapiiriks on Mäe talu krundi idapiir, läänepiiriks Laari talu, põhjapiir kulgeb endise Pere (Lehtla) talu varemete kohalt ja lõunapiir Mäe talu õue lõunapiiri kohalt. Nii on asula ala pikkus NS suunas ca 120 m ja laius ca 100 m. 
Asula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval maal, kõrge põllumaa ja madalama võssakasvanud heinamaa piiril. Kultuurkihti leidub Mäe ja Laari talude hoonete ümbruses ja õueaiamaadel, osaliselt on asula ala söödis. Kasvab ka suuri põlispuid. Kultuurkiht on ca 0,4 m paksune, suhteliselt intensiivne, eriti Mäe talust põhja ja loode pool. Mullas leidub põlenud raudkive. Muistisena rahuldavalt säilinud.
Dateeritav II aastatuhandesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud septembris, 1985.</span>


source: A
code: 10014
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 102-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Läänemaal Lihula vallas Võhma küla tuumikus. Külatuumik jääb maanteest 250-300 m kaugusele põhja poole. Asulakiht hõlmab ca 200-250 m läbimõõduga ala praeguse külatuumiku kesk- ja lõunaosas, peamiselt Hendriku-Hansu talu ümbruses ja sellest põhja ning lääne pool. Asula lõunapiiriks on külast lõuna pool algav põld, põhjapiir kulgeb Hendriku-Hansu talust ca 100-130 m põhja poolt, läänepiir Pärdi ja Ritsu-Jüri talude kohalt, idapiir küla läbivast põhja-lõunasuunalisest teest veidi ida poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 7. novembril, 1982.</span>


source: A
code: 10015
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 103-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Läänemaal Lihula vallas Võhma külas. Asula kultuurkiht hõlmab ca 150 m läbimõõduga ala endise Moisimaa küla tuumikus, peamiselt Pendi-Reinu, Peetri ja Ritsu talude ümbruses. Asula idapiir kulgeb Pendi Reinu taluhoonete kohalt, läänepiir Pendi-Jaani talu kohalt, põhjapiir küla juurde viivast teest ca 30 m põhja poolt, lõunapiir Pendi-Reinu talust ca 30 m lõuna poolt.
Asula paikneb kõrgel, veidi põhja suunas madalduval maal. Põhjast, idast ja lõunast piiravad seda põllud, lääne poolt aga madalam heinamaa. Asula territooriumil paiknevad taluhooned ja varemed. Osa kultuurkihist on põllulappide ja aiamaa all. Muld ei ole eriti tumedat värvi. Selles leidub aga põlenud kive, loomaluid ja savinõukilde. Kuna kultuurkihti on kündmise ja muude mullatöödega kohati segatud, saab asulat muistisena pidada vaid rahuldavalt säilinuks.
Dateeritav II aastatuhandesse. Asula on ilmselt tekkinud juba II aastatuhande algul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 7. novembril 1982.</span>


source: A
code: 10016
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 129-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Läänemaal Lihula vallas Võhma külas (end Kuke talu) põllul. Muistis paikneb külatuumikust 500 m ida pool, Kirbla-Rumba maanteest 80 m põhja pool.
Muistis asub kõrgel põldudevahelisel söödialal, hõlmates selle lääneosa. Söödiks on jäetud ida-lääne suunas 230 m pikkune ja maksimaalselt 45 m laiune (lääneosas) ala kruusaseljandiku harjal. Ida suunas kitseneb söödiala siiluks. Ümbritsevast põllust ulatub ta maksimaalselt 1 m kõrgemale. Söödiala on omaaegse kruusavõtmisega kõikjalt lohklokuks muudetud, tema lääneserva on aga kuhjatud 10 x 3 m suurune ja kivihunnik. Mõned väiksemad kivihunnikud leiduvad ka sellest ida pool (raskesti leitavad). Tervem on söödiala pind vaid väikeste 1-2 m läbimõõduga saarekestena. Üks selline suurem tervem ala leidub kivihunnikust 7 m kagu pool, söödi lõunaservast 8 m põhja pool. 
Söödiala lääneosa on kasutatud matmispaigana, see on aga muistisena väga halvasti säilinud.
Dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II pool- II aastatuhat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid: F. Leinbock. Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 21 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis). Kruusa võtmisel olevat sellelt kohalt luid leitud.
1983. aastal kaevatud proovišurfist tuli päevavalgele põletamata ja nõrgalt põlenud luid (säilitatakse Ajaloomuuseumis).</span>


source: A
code: 10017
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 110-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis hõlmab NS suunas 300-350 m pikkuse ja OW suunas 150 m laiuse ala. See on peaaegu täies ulatuses põllu all. Tema täpseid piire on raske ilma kaevamisteta kindlaks määrata. Kõige intensiivsem on kultuurkiht ca 150 x 150 m suurusel alal „Kuradimäe“ teest lääne poole jääval põllul, põlispuudega palistatud kirde-edelasuunalisest endisest külatänavast vahetult põhja pool. Tõenäoliselt esineb kultuurkihti aga ka külatänava ja maantee vahelisel rohumaal ning Madise talu lähiümbruses. Viimast oletust näib kinnitavat Madise talu kaevu juures asuv viljahõõrumise aluskivi (kasutatud lindude jooginõuna), mis pärineb kindlasti muinasasulast. Maastikuliselt paikneb asula suhteliselt kõrgel, tasasel, nõrgalt loode suunas madalduval maal. Muld on asula territooriumil mustjas, tahmane; selles leidub hulgaliselt põlenud kive, savinõukilde ja loomaluid. Suurt osa asulast on künnitöödega kahjustatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Martna-Ridala maanteest põhja pool, Madise talust kirde pool, selle põhiosa jääb „Kuradimäe“ juurde viivast põlluteest lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakiht on esmakordselt registreeritud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1982. a. Mullast leiti savinõukilde, šlakitükke, helmes ja münt (Tallinna penn, 16. saj). Leiud asuvad Ajaloomuuseumis. Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10018
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 111-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub linnusest "Kuradimägi" vahetult ida pool põllul ca 100 x 60 m suurusel alal.</span>


source: A
code: 10019
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 134-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula hõlmab OW suunas 150 m pikkuse ja NS suunas 120 m laiuse ala, kusjuures tema läänepiir kulgeb Vanapere talust ca 50 m lääne poolt, idapiir talust 100 m ida poolt, lõunapiir maanteest 80 m lõuna pool ja põhjapiir maanteest 60-80 m põhja pool. Kõige intensiivsem on kultuurkiht Vanapere talu krundil ja sellest ida pool. 
Muistis asub kõrgel, suhteliselt lagedal maal. Maapind langeb asulast nii ida, lääne kui ka lõuna suunas. Peamine osa muistisest jääb põllu ning Madise-Jaani ning Vanapere talude õueaiamaade alla. Muld on asula territooriumil märgatavalt tumedam ümbritsevast põllumaast. Mullas leidub põlenud raudkive ja üksikuid savinõukilde. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, küündides keskmiselt 40 cm-ni. Pinnase pealmised kihid on künni- ja aiatöödega kahjustatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub arvatavasti endises Kesu küla tuumikus, peamiselt Ridala-Martna maanteest lõuna pool, ehkki nõrka kultuurkihti on ka teest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1984. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Avastamise ajal saadud leiud (savinõukillud, savitihend ja rauašlakki) säilitatakse Ajalooinstituudis.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10020
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 135-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval põllumaal. Asula piirides on maapind võrdlemisi tasane ja lage. Muld on märgatavalt tumedam ümbritsevast põllumaast. Mullas leidub hulgaliselt põlenud kive, Märgata võib ka üksikuid savinõukilde ja loomaluid. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes kuni 0,5 m-ni. Kuna asula kultuurkihti on pidevalt haritud, saab muistist vaid rahuldavalt säilinuks lugeda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula jääb Taebla-Martna teest vahetult lõuna poole kohta, kus lääne-edela suunas hargneb tee end Jõesse mõisa ja Ridala-Martna tee poole. 
Asula kultuurkiht asub põllul, endisest Maalse mõisasüdamest ida-kagu pool. Asula hõlmab kagu-loode suunas 150 m pikkuse ja ca 100 m laiuse ala. Asula põhjapiiriks on Taebla-Martna tee, lõunapiir kulgeb sellest 100 m lõuna poolt, läänepiiriks Maalse mõisakoht, idapiir kulgeb sellest 150 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1983. a sügisel. Leiud (savinõukillud ja viljahõõrumiskivi katke) asuvad Ajalooinstituudis.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poole (viljahõõrumiskivi lubaks dateerida varasemasse aega I at-sse.)</span>


source: A
code: 10021
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 86-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel, põhja suunas madalduval maal. Tema põhjaosa jääb lagedale põllule, lõunaosa talu aia ja põllu vahelisele lagedale rohumaale. Kalmistust vahetule lääne pool põlluservas asub 50 x 30 m suurune ja ümbritsevast põllumaast kuni 3 m kõrgem küngas, keskel betoonseintega siloauk. Hoidla koos seda ümbritsevate kunstlike vallidega rajati ilmselt sovhoosi ajal Kui kalmistu lääneosa kunagi sinna ulatuski, on see hävinud. Säilivus muistisena ebaselge.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Martna-Ridala maanteest põhja pool, Madise talust 30-80 m põhja-kirde pool. 
Maa-aluse kalmistu täpsemaid mõõtmeid ega piire pole võimalik ilma põhjalikumate uuringuteta kindlaks teha. Oletatavalt võis ta hõlmata ca 40-50 m diameetriga ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta saadi esimesed andmed kohalikult elanikult Kalju Lusikalt, kelle andmeil on põlluservast kunagi leitud kaks odaotsa. Need olnud kaua Madise talu aidas, hiljem läksid aga kaduma. Siis põldu üle vaadates leiti paar tugevasti põlenud luukildu. 1982. aasta suvel tehti oletatavale kalmistualale põlluserva 6 m pikkune ja 1 m laiune proovikaevend. 20 cm paksuse kruusase mullakihi all paljandus hele kruus. Otsestele matusejälgedele ei satutud. Leiti paar pronksketilüli, sepanael, savinõukild ja mõned põlemisjälgedega loomaluud (asuvad Ajaloomuuseumis). Saadud andmed lubavad arvata, et tegu peaks olema maa-aluse põletuskalmistuga.
Mälestis on dateeritav II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10022
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 87-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>"Varetemägi" (ka "Varete mägi") on "Kuradimäe" kõrval ümbruskonnas teine kõrgem koht. Ta hõlmab umbes 70 x 50 m suuruse ja 1 m kõrguse, laugete nõlvadega paekõrgendiku Ehmja külast põhja poole laiuva põllumassiivi loodeosas. Kõrgendik oli võetud lõplikult põllu alla alles hiljuti (mälestise passi koostamise ajast lähtuvalt). 1981. a sügisel oli ta üles küntud, tema loodeossa aga kokku lükatud 10 x 15 m suurune ja 2,5 m kõrgune kivi- ning mullahunnik. Muld oli kõrgendikul keskmise tumedusega, sisaldades hulgaliselt pae- ja raudkive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Jüri-Lauri talu põllul, taluasemest ca 250 m kirde pool. Martnast jääb "Varetemägi" ca 3 km lääne-loode poole, Ehmja küla endisest tuumikust (Madise ja Kooli talud) 1 km lääne-loode poole, Ehmja "Kuradimäest" 500 m lääne-loode poole.
Muistise juurde saab Ehmja küla idaservalt "Kuradimäe" poole viivat põlluteed mööda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
a) J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III, Tartu, 1910, lk 218.
b) F.Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 11 (Käsikiri AI arheoloogiasektori arhiivis). Muistis on dateeritav ajavahemikku 6.-12. sajandini.
Enne talude kruntimist kutsutud kõnealuseid põlde "Hiie põldudeks", 1920-tel aastatel juba "Varete mägi". 19. saj lõpul oli leitud põletamata surnuluid, hobusesuitsed, odaots, kirves, naaste (leiud kadunud). 1923. a oli koht üles haritud põld üksikute suuremate kivide ja kivihunnikutega.
1981. a sügisel inspekteerisid kohta M. Mandel ja kodu-uurijad S. Heldemaa ning I. Öövel. "Varetemäe" asukoha näitas kätte end Madise talu elanik Kalju Lusik. Inspekteerimisel leiti küntud mullast põlenud luid, nuga, savinõukilde ja pronksist rihmakeel (Ajaloomuuseumis, AM A 554:1-3). Põlluharimine kalmealal keelati.
1982. a suvel korraldati Ajaloomuuseumi poolt "Varetemäel" arheoloogilised kaevamised. Rajati OW suunas piklik kaevend, suurusega 246 ruutmeetrit, laiendiga lõuna suunas. Üldiselt oli kultuurkihi paksus vaid 15-20 cm, kaevendi lõunaosas aga 30-40 cm. Rohkem kui mujal esines kaevendi lõunaosas ka arvatavalt matuste katteks paigutatud raud- ja paekive. Arvatavasti pärinesid need põlluharimisel lõhutud 3-4 m läbimõõduga kivikalmest. Kaevendist leiti peamiselt 11.-12. saj leide, kokku 285 leiunumbrit, nende hulgas olid hoburaudsõled, pandlad, naastud, surulukk, tuleraud jne. Kaevendi lõunaosast, paksema mullakihiga alalt leiti aga esijoones 6.-7. saj esemeid: pannal. naaste, kilbi käepide ja kaks komplekti kobaras asunud hobuseratsmete metallosi (suitseid, valjanaaste, pandlaid jne). Päevavalgele tuli ka savinõude kilde ja tugevasti põlenud luid. Ilmselt oli tegemist lõhutud 11.-12.saj kivikalme lähedal paiknenud 6.-7. saj maa-aluse kivistikuga kalmega. Viimase suurus 1982. a kaevamistel veel ei selgunud.
Kaevamiste ajal, 1982. a suvel, saadi informatsiooni "Varetemäest" enne maaparandust. End Jüri-Lauri talu elanik Ilmar Tomingas mäletas, et "Varetemäel" oli olnud üks suurem ja 3 väikest kivivaret. Suurim neist paiknes umbes praeguse kivihunniku kohal, kaks väikest sellest 15-20 m lõuna pool, üks aga kivihunnikust loode pool metsaservas. Niisiis näib muistise puhul tegemist olevat mitme eri suurusega maapealse kivikalmega ning maa-aluse kivistikuga kalmega. Kaevamiste käigus selgus ka, et muistised on küll tugevasti kahjustatud, kuid mitte täielikult hävitatud.</span>


source: A
code: 10023
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 55
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põllumaal, ümbruskonna kõrgeimas kohas. Linnamäe pind on ümbruskonna põllupinnast üldse ca 80 cm kõrgem. Ümber linnamäe serva on kogutud suuri, kuni 1m läbimõõduga raudkive ning need paigutatud kahte paralleelsesse ritta. Ülalt vaadates ei moodusta need kiviread siiski päris korrapärast ringi, vaid pigem segmenti. Nimelt asetsevad kivid linnamäe põhjaservas 18 m ulatuses mitte kaart, vaid sirget mööda, mujal aga kaares. Kividega piiratud kõrgema osa (linnuse õue) läbimõõt on NS suunas 41 m, OW suunas 32 m. Lääneservas on kivid  oma algasendist platoo servas alla vajunud. Linnuse äärtesse, peamiselt just põhja ja lõunaserva on põldudelt kive juurde kogutud, millal missugused kivid, jääb kohati ebaselgeks. Lõunaservas leidub kaks eriti suurt kivi 2 x 2 m suurusel alal.
Linnusemäe äärtesse on kasvanud põõsaid ning mõned kuni 5 m kõrgused lehtpuud.
Linnusemäe kirde-ja idaosa kulg jääb mõneti ebaselgeks. Neisse piirkondadesse on tehtud sissekaeveid ja veetud palju kive. Suurim, NS suunas 20m pikkune ja OW suunas 10 m laiune sissekaeve asub juba linnuseplatoo lõuna-kaguosas. Kõik need kaeved on ammused ja juba korralikult kamardunud. Nad ei ulatunud sügavamale 80-90 cm-st. Muistisena halvasti säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb endisest Ehmja külatuumikust ca 700 m põhja pool, Martna- Ridala maanteest 700 m põhja pool.
Martnast jääb "Kuradimägi" linnulennult 2,2 km lääne-loode poole. Muistise juurde saab Martna-Ridala maanteelt, Ehmja küla idaservalt põhja suunas viivat põlluteed mööda sõites. Linnamägi jääb maanteest 700 m põhja poole, põlluteest 32 m ida poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1982. a suvel teostatud uurimistöödel kaevati läbi valliala 20 m pikkune ja 2 m laiune proovikaevend. Kultuurkihi paksus oli 25-35 cm, see koosnes hallikast mullast. Leiti mõned savinõukillud (ajaloomuuseum A 559: 1-6). Kaevamisel ei selgunud, kas tegu on algelise linnusega või kultusepaigaga. Muistisest ida pool laiub muinasasulakoha kultuurkiht.
Muistis dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II pool - II aastatuhande algus.</span>


source: A
code: 10024
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 59
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub ulatuslikuma, männimetsaga kaetud liivaseljandiku läänenõlval. Vanemaaegse liivavõtmisega on liivaseljandiku pinda tugevasti ümber kujundatud. Väiksemaid, 2-3 m läbimõõduga kamardunud liivaauke leidub kõikjal üle seljandiku läänenõlva. Suurema liivavõtmisega on järsuks muudetud Liivile viiva tee pool olev nõlv. Seljandiku kõrgema osa pikkus on OW suunas ca 60 m, laius 20-30 m, kõrgus kümmekond meetrit. Tervem ja kõrgem osa hõlmab sellest aga vaid ca 30 m pikkuse ja 10 m laiuse osa. Pole teada, millise osa sellest alast hõlmavad matused. Võimalik, et need ulatuvad ka seljandiku madalamasse, ida poole jäävasse ossa. Kuna kalmistu ala on liivavõtmisega tugevasti lõhutud, tuleb teda lugeda muistisena halvasti säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Kõrtsu talu, nüüd riigimetsa maal, talust sadakond meetrit kagu pool. Palivere-Martna maanteest jääb muistis paarkümmend meetrit ida poole, sellest maanteest Liivile hargnevast teest samapalju lõunasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid: F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused 1923 (käsik AI arheoloogiasektori arhiivis) lk 14. Kartuliaukude kaevamisel ja liivavõtmisel olla kalmistu alalt leitud pronksspiraale, sõrmuseid jm. Kalmistut on nimetatud ka "Kalmumägi", "Kalmemägi". Muistis kuulub arvatavasti II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10025
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 164-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula on paiknenud suhteliselt kõrgel maal, mis madaldub põhja, lõuna ja lääne suunas. Asula tuumik on paiknenud kõrgendiku lõunaserval. Paljud vanad taluhooned on hävinud, leida võib nende varemeid ja kerisahjude aluseid. Paali talust põhja poole jääb vesine ala, mis on ilmselt olnud vana allikakoht. Praegu lähtub sellest kohast teest truubiga läbi juhitud ja loodesse suunduv kraav. 1980-ndatel aastatel on tee põhjaküljele ehitatud uued hooned ning rajatud õueaiamaad ning istutatud viljapuud. Suuri puid kasvab rohkem asulakoha idaosas.
Kultuurkiht asula territooriumil on erineva intensiivsusega ja paksusega, ulatudes kohati 0,5m paksuseni (lõunaosas). Muistisena rahuldavalt säilinud.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud ala ja selle lähim ümbrus vähemalt 100 m laiuse vööndina.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kasari küla läbiva kirde-edelasuunalisest teest kahel pool, põhiosas sellest lõuna pool endise Uuetoa (Kuldmere) talu ümbruses ja sellest lääne pool. Asula idapiir kulges Paali talu kohalt, läänepiir Külaotsa taluhoonete kohalt, põhjapiir endise Sepa talu hoonetest paarkümmend meetrit lõuna poolt ning lõunapiir Jaani (Vana-Jaani) talu joonelt. Nii ulatub asulakoha pikkus OW suunas 250-300 meetrini, laius NS suunas 150 m-ni.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 22. aprillil 1985. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Asulakohalt leitud savinõukillud säilivad ajalooinstituudis.
Mälestis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10026
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 46
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb tasasel rohumaal ja kujutab endast ümbritsevast ca 1 m kõrgemat põhja-lõuna suunalist poolkaarekujulist kõrgendikku, mille pikkus on ca 50 m, laius lõunaotsas 10 m ja põhjaotsas 15 m. Keskel on kõrgendiku laius aga vaid 5 m. Ala on söödis ja kaetud murukamaraga, millest kohati ulatub välja kuni 1 m läbimõõduga raudkive. Rohkem leidub kive kõrgendiku lõunaosas ja põhjatipu lähedal (4 m läbimõõduga alal), kus on kunagi olnud veski. Kõrgendiku lõuna-kaguossa on kunagi rajatud kelder, mille juures vanad sammaldunud õunapuud. Praegu kalmel kasvamas lisaks noored puud ja põõsad. Et muistist pole uuritud, on selle säilivus praegu ebaselge.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Martna vald, Keskküla küla.
Endise Kubja-Uuetoa, nüüd Kubja talu maal, taluhoonetest ca 90 m põhja-kirde pool, Risti-Virtsu maanteest 80 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: F. Leinbock. Kirbla kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 12.
Keldri ehitamisel on leitud põletamata luid, kaks tervet luustikku või pealuud maetud tagasi. 
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10027
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 112-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb kõrgema seljandiku läänenõlval, suhteliselt kõrgel maal, põlise põllumaa ja karjamaa piiril. Suurem osa temast jääb Uuetoa talu õueaiamaale ja selle ümber paiknevatele põllulappidele. Ala territooriumil leidub taluhooneid ja talude varemeid. Muld on muinasasula territooriumil tavalisest põllumaast tumedam, sisaldades hulgaliselt põlenud kive, savinõukilde ja savitihendeid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Keravere küla tuumikus, peamiselt Uuetoa talu ümbruses ning sellest lääne ja lõuna pool, hõlmates ca 200 x 150 m suuruse ala. Haapsalu-Laiküla maanteest jääb asula ca 1,4 km kaugusele ning sinna saab Oonga külast lõuna suunas viivat teed mööda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula kultuurkiht on registreeritud 1982. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kohalt leiti savinõukild, kivitahk ja savitihend (säilivad Ajalooinstituudis). Asulakoht on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10028
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 82-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb suhteliselt kõrgel, põhja-kirde suunas madalduval maal, kõrge põllumaa ja madalama heinamaa piiril. Tema idaosa jääb Keskvere mõisahoone ja pargi (aia) alla, lääneosa põllu alla, loodeosa õueaiamaa alla, kirdeosa heinamaa alla. Kultuurkihi paksus on erinev, keskmiselt 40-50 cm. Kõige intensiivsem on kultuurkiht mõisast lääne pool põllul. Seal on muld kõige tumedamat värvi ja selles sisaldub massiliselt põlenud raudkive.
Muistisena rahuldavalt säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb endise Keskvere mõisa ümbrusesse ja sellest vahetult loode poole, Kurevere-Keskvere-Martna teest 50-280 m põhja-kirde poole. Asula edelapiir kulgeb teest 50 m kirde poolt, kirdepiir sellest 280 m kirde poolt, kagupiir mõisaparki kagust piirava kiviaia kohalt, loodepiir aga Jõessare pere krundi loodepiiri kohalt. Nii on asula suurus kirde edela suunas 230 m ja kagu-loode suunas 170 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on esmakordselt registreeritud 1981.a. M.Mandeli ja S.Heldemaa poolt. Põllult mõisast lääne poolt koguti mõned savinõukillud (AI kogudes)
Muistis dateeritav ajavahemikku I aastatuhande keskpaigast kuni II aastatuhande keskpaigani.</span>


source: A
code: 10029
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 83-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub võrdlemisi kõrgel maal, põldudevahelise söödilapi lõunaservas ja kujutab endast ümara põhiplaaniga, korrapärast, murukamaraga kattunud küngast. Künka pikkus on OW suunas 18 m, laius 17 m ja suurim kõrgus keskosas kuni 1,5 m. Kalme keskosas leidub 3 x 2 m suurusel alal tihedalt keskmise suurusega raudkive. Ehkki seda ei mäletata, võib tegu olla kunagise tuulikuasemega. Nii kalme kagu, kui loodeservas kasvab 3 m kõrgunepõõsas, edelanõlva äärde on aga 5 x 3 m suurusele alale veetud kive.
Kalmega liitub 28 m pikkuselt põhja suunas jätkuv, peaaegu kalme kõrgune söödiala. Kalmest vahetult põhja pool on see vaid 8-9 m laiune, põhjaservas aga 18 m laiune. Söödiala kitsamas osas leidub 2 x 3 m suurune ja 1 m kõrgune kivi, põhjaossa on aga 5 x 5 m suurusele alale kogutud kuni 1 m suuruseid raudkive. Kivide vahel kasvab kuni 3 m kõrgusi põõsaid.
Kalme näib olevat muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Kruusimäe (Änni) talu endisel põllul, talust sadakond meetrit kirde pool. Keskvere mõisast jääb muistis 300 m loode poole, Martna-Keskvere-Kurevere teest 230 m kirdesse</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kohta leidub andmeid juba 1926. (aastaarv ebaselge) aastast. Nimelt leiti siis Änni talu hoone ehitamisel inimluid, mis asetsesid kirstulaadses ehitises. Pole küll päris selge, kas maja rajati kivikirstkalmele või väikese tarandiga tarandkalmele.
Juhtumit kirjeldatakse TA Ajaloo Instituudi arheoloogiasektori arhiivis säilitatavas kirjas, kus on juttu ka talu lähedale alles jäänud teisest (oletatavast) kalmest, mille kirjeldus ühtib kõnesolevaga.
Kalme on uurimata, kuid 1975. a künkasse kaevatud proovisurfist leiti 3 savinõukildu (AI 5513).  Muistis peaks kuuluma I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10030
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 109-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel, ida suunas madalduval maal, põldudevahelise NS suunalise söödiala "Varetemäe" põhja-kirdeservas. "Varetemägi" kujutab endast looduslikku kruusaseljandikku, kus leidub hulgaliselt suuri rändrahne ning mis on kunagise kruusavõtmise tagajärjel kõikjalt aukude ja lohkudega kaetud. Kalmest 40 m edela poole on rajatud suured silohoidlad. Kalme lähisümbrus kujutab endast lagedat murukamaraga kaetud söödiala, vaid ida pool asub kalme kohal kaare tegev põld.
Muistis ise kujutab endast peaaegu ümara põhiplaaniga NS suunas 10 m pikkust ja 9 m laiust, ümbrusest ca 0,5 m kõrgemale tõusvat kamardunud küngast. Kalme ida-kaguserv on järsuks küntud. Mujalt madalduvad muistise servad laugelt. Edelaosas on kalme madalam ja vist ka veidi lõhutud. Muistis on hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Martna-Putkaste-Keskvere maanteest 280 m lõuna-edela poole, end Keskvere mõisast 450 m edela poole, Keskvere mõisast Keskvere külla viivast, puudega ääristatud külateest 18-28 m kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Avastatud 1982. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kalmesse kaevatud proovisurfist selgus, et tegemist on kivikalmega. Leiti põletamata ja nõrgalt põlenud luid ning savinõukild (säilib Ajaloomuuseumis A 558).
"Varetemägi on varemgi tuntud matmispaigana. Kõnealusest kalmest ca 500 m lõuna pool on nimelt varasematel aegadel leitud mitmesuguseid muinasesemeid (vt F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused 1923, lk 7; käsikiri AI arheoloogiasektori arhiivis). Kõnealuse kalme puhul on aga tegemist täiesti uue, varem teadmata muistisega.  
Muistis dateeritav I aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10031
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 57
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis jääb põhja-loode-lõuna-kagu suunalise moreenseljandiku (kunagise rannavalli) harjale, põldudevahelisele söödialale. Seljandik on järsem lääne poolt, tõustes põllupinnast ca 2 m kõrgemale, laugem idast (seal on söödiserv põllupinnast vaid 1-1,5 m kõrgem). Söödi laius on erinev, ulatudes 15-40 meetrini. Seljandikul leidub üksikuid 1-2 m suurusi rändrahne ja kasvab hõredalt põõsaid ning üksikuid väiksemaid puid. Seljandikku ületab kirde-edela suunas põllutee, mis viib endisest mõisast mõisarehe kaudu külasse. Selle tee lõunaserva, söödiala idaossa jääb kividekogum, omaaegse mõisatuuliku alus. Sellest kirdes, teest kümmekond meetrit lõuna pool, leidub mitmeid 1-2 m läbimõõduga rändrahne. Neist vahetult lõuna poole, seljandiku lääneserva, on kaevatud 3 x 5 m suurune süvend. Kividest ja süvendist lõuna pool on seljandik 50 m ulatuses suhteliselt tasane ja lage, millele järgneb 50 m pikkuselt rohtukasvanud lohke (kunagise kruusavõtmise jälgi) täis piirkond. Veel edasi lõuna poole (põlluteest 110 m lõunasse) järgneb ca 80 m pikkuselt tervem ning suhteliselt lage ala, mida on käsitletud kivikalmena. Seegi osa söödist on murukamaraga kaetud. Seljandiku (ja söödi) laius ulatub kalmeks peetud piirkonnas 50 m-ni. Sealt edasi lõuna poole laiub taas rohkem lõhutud piirkond. Väliselt muistisena rahuldavalt säilinud.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud 80 x 50 m suurune ala (üle seljandiku viivast teest 110-190 m lõuna pool), kaitsetsoonina aga veel 10 m laiune vöönd selle ümber. Igasugused mullatööd söödialal (ka väljaspool kaitsetsooni) tuleks aga teha arheoloogilise järelvalve all. Lugu on selles, et kalmeks peetavast piirkonnast 500 m põhja-loode pool avastati 1982. a I aastatuhande kivikalme ning mõeldav on seal veelgi mõnede kalmejäänuste olemasolu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Karingi talu maal, taluhoonetest 280-300 m ida-kirde pool, Keskvere külast jääb muistis 250-300 m ida poole, Keskvere mõisast 700-800 m lääne-edela poole, Martna-Keskvere maanteest 430-480 m lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: 
a) H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk.23
150 m tuulikust lõuna poolt on leitud pronksketi katke, odaots jms. (AI 2712)
b) F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk.7 (käsikiri TA AI arheoloogia sektori arhiivis). Kohalt kivide vahelt olla leitud veel "rauakübemekesi" ja mõõk (kaotsis).
Koha mitmekordsel inspekteerimisel midagi ei leitud, ehkki huvitavasse piirkonda sai kaevatud rida proovisurfe. Muld on seljandikul pruuni värvi (moreen).
Muistis kuulub II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10032
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 89-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel maal ja on praegu taluhoonete, õueaiamaade ning väikeste põllulappide all. Madise talust loode pool, külatänava äärsel karjamaalapil on madal vesine lohk, võimalik, et kunagine allikakoht. Suuri põlispuid kasvab peamiselt Madise ja Lepiku talude ümber, Vaino talu ümbritseb aga 30-40 m kõrgustest kuuskedest hekk. Muinasasula kultuurkiht on erineva paksuse ja intensiivsusega. Eriti tumedat mulda võib näha Vaino sauna ja taluhoonete vahelisel karjamaalapil.
Asulakoht on muistisena rahuldavalt säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis hõlmab kagu-loode suunas ca 200 m pikkuse ja kirde-edela suunas ca 120 m laiuse ala Kirna küla tuumikus, Lepiku, Vaino ja end. Mardi talude ning Vaino sauna ümbruses, Palivere-Martna maanteest sadakond meetrit ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 12. aprillil 1981. a.
Leitud savinõukillud asuvad ajaloomuuseumis. Asulakoht dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10033
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 2239
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilmselt varakeskaegne kalmistu paikneb madalal künkal, mis ulatub ümbritsevast niiskest võsastunud maast ca kolmveerand meetrit kõrgemale. On lahedam koht, kus varem olnud põllumaa (jälgitavad piiripeenrad). Idast ja läänest piirab küngast lepavõsa (ka suuremad ouud), lõunast madal rohumaa, põhjast soine võsamaa. Kalmistu paineb kagu-loodesuunalisel ovaalsel künkal, mille maksimaalne läbimõõt on ca 90 m ja laius kuni 50 m. Praeguseks on kõrgem seljak oma algse kuju kaotanud (ilmselt 19. saj lõpul kruusa- või liivavõtu tagajärjel) ja meenutab hoburaua sarnast kaarjat valli. Selle lõunapoolses osas leidub kive. Kaitse alla kuulub kogu lagedam ala lepiku vahel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kirna külas Kooli talu maal, Martna-Palivere maanteest ca 120 m loodes. Ligipääs Väike-Lähtrusse viivalt  teelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemates kirjeldustes (Leinbock, 1923) mainitud suurt kivivaret (pole säilinud). Mainitud: Jung, Muinasteadus eestlaste maalt III; Leinbock Martna kihelkonna kirjeldus. Kalmest väidetavalt leitud "kivihelmeid", vanu rahasid (pole säilinud).</span>


source: A
code: 10034
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 61
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt tasasel maal hõredas lepametsas. 80 m kivist lõuna pool algab madal üleujutatav luht. Kivi lähiümbrus on luhapinnast veidi kõrgem. Kivi on ovaalse põhiplaaniga (sirge põhjaservaga) ning kõrge harjaga. Pealispinna põhjapoolne osa on veidi lohkus. Siin näib tegu olevat siiski loodusliku lohuga. Edelapoolses osas leidub 5 cm läbimõõduga ja 8 cm sügavune looduslik lohk. Selle ümber kulgevad 6cm raadiuses ringikesed. Tegu on teist liiki kivimiga suures rändrahnus. Kivi idakülg madaldub kumeralt, lääneserv 60 kraadi all, põhja-ja lõunaserv aga järsult, ligi 90 kraadi all.
Kivi pikkus on NS suunas 4,2 m, laius 3,4 m, maksimaalne kõrgus 1,2 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 14 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Takkaranna talu hoonetest ca 300 m loode suunas. Kivi juurde saab talu juurest 250 m loodesse üle lageda madala heinamaa minnes ning siis põhja poole metsateele pöörates. Seda teed mööda ca 70 m põhja suunas minnes, leiab kivi metsateest ca 15 m lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused 1923, lk 30.
Arvatavast pärineb muistis II aastatuhande II poolest.</span>


source: A
code: 10035
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 63
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb madalal vesisel maal. Kivist lõunas ja idas laiub juba luht. Kivi põhja- ja lääneservas kasvavad toomingad, lääneservas ja kivist 3 m kirde pool ka lepad. Kivi on kolmnurkse põhiplaaniga ja kirde-edela suunalise harjaga. Kivi kõrgus ca 2 m, pikkus NS suunas 5 m, laius 4 m, suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 14 m. 
Kunstlikke lohke ega muid märke kivil pole. Edelaosas, kivi servast 70 cm kaugusel, leidub pikergune OW suunaline, 25 cm pikkune ja 7 cm laiune looduslik lõhe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Haapsalu-Laiküla maanteest 900 m edela pool, Jüri talust 800 m kagu pool. Kuna muistise juurde ei vii korralikumat teed, pääseb tema juurde vaid jalgsi ja seda ka kuivemal ajal. Parem on mälestiseni jõuda maantee lõunaservas asuvate endiste kolhoosi töökodade juurest, mille õuest lähtub rada lõuna suunas läbi metsa kasvanud vesise heinamaa. Kõnealust rada mööda ca 1200 m lõuna suunas üle kagu-loode suunalise kraavi minnes (rada ei lähe päris otse), jõutakse metsast välja lagedale luhale, kus metsa ja luha piiril asubki kivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi mainitakse: F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused, lk 33.
Ohverdamistraditsioonist andmed puuduvad. Nimetatakse Uika kiviks.
Arvestades kivi paiknemist madalal maal ja kehtivat maatõusu, saaks muistis kuuluda II aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 10036
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 163-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel, veidi kirde suunas madalduval maal. Kõige kõrgem on maapind Maanuse taluhoonete juures ja sellest lõuna-edela poole jäval põllul. Asula läänepoolne osa (vanast teest edelas) on kujundatud puudega palistatud kiigeplatsiks. Asula põhja-kirdeosa on hõlmatud Antsu-Juhani talu hoonestusest ja õueaiamaast. Ka siin kasvab põlispuid. 
Kultuurkiht on erineva paksuse ja intensiivsusega. Kõige tumedam on muld Maanuse talust edela pool põllul. Mullas leidub põlenud kive ja savinõukilde. Kultuurkihi paksus ulatub 50 cm-ni.
Kaitseala kuulub kirjeldatud ala ja vähemalt 100 m laiune vöönd selle ümber.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Laiküla küla tuumikus, Risti-Virtsu maanteest idas, kahel pool vana maanteeharu, peamiselt Antsu-Juhani ja Maanuse talude ümbruses. Muinasasula idapiir kulgeb Maanuse taluhoonete kohalt, läänepiir sellest sadakond meetrit lääne poolt, põhjapiir Antsu-Juhani taluhoonete kohalt ja lõunapiir Maanuse taluhoonetest ca 150 m lõuna poolt. Nii on muinasasula ala NS suunas 250 m pikk ja 100-120 m lai.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kultuurkiht on avastatud 21. septembril 1985. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Leiud säilivad ajalooinstituudi fondides.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10037
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 54
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hiiest on praeguseks säilinud vaid üks paarimeetrise tüveümbermõõduga, ca 18-20 m kõrgusega tamm. Puu kasvab maanteetammist 14 m ida pool, taluhoonest 11 m läänes. Puust lõuna pool võib näha 1 m kõrgust ja 5 x 6 m suurust ristkülikukujulise põhiplaaniga kamardunud küngast (ilmselt omaaegne keldriase). Muidu on koht kõrge, kuiv, tasane, varem kasutatud karjamaana. Muistisena on koht rahuldavalt säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteest vahetult idas Laikülasse viivast teeharust põhjas, endise Pärdi talu juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohverdamiskoha kohta leidub andmeid:
1.	J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III, Tartu, 1910, lk 218; „Hiiease Laiküla wallas ja külas, Kooli talu põllu sees, kus hiielepik kasvanud. Kui seda lepikut põlluks üles haritud, siis tulnud sealt vanu sõjariistu ja kirveid välja.“
2.	F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 30. Koht olevat endast kujutanud lepikuga kaetud lagendikku, kus ikka mustlased laagris seisnud. Kirjelduse järgi jäänud see aga Pärdi talu põllule, külast 0,5 km põhja pool, kus praegu lage põld.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10038
name: Pelgupaik "Pärnimägi"
type: Pelgupaik
alt_id: 49
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>"Pärnimägi" II at. 
Asukoht Laiküla külast ca 1 km loode suunas, soosse ulatuval seljandikul.</span>


source: A
code: 10039
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 85-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb valdavalt suhteliselt kõrgel maal, väikesel NS suunalisel seljandikul. Tema tuumik jääb Madise talu hoonete ja õueaiamaa alla, samuti talust ida poole jäävale kõrgele põllule.
Ka muinasasula lõuna- ja idaserv kulgevad põllumaal. Muinasasula põhjaosa on Saare ja Sepa talude kõrgetel õueaiamaadel, põhjapiir kulgeb nõrga kultuurkihiga põllul Sepa talust põhja pool. Asula lääneosa jääb madalale rohumaale, millest osa on üles küntud aiamaaks ja põllulappideks. Ka Madise talu õueaiamaa lääneosa on madalam ja seal leidub paar väikest tiiki. Madise talu ümbruses, eriti sellest läänes, kasvab suuremaid puid. Sinna jääb ka talu õunapuuaed.
Kõige tugevam ja intensiivsem (tumedamat värvi ja rohkem põlenud raudkive sisaldav) on kultuurkiht Madise talu ümbruses ja sellest idas. Kultuurkihi paksus on erinev, keskmiselt 40-50 cm. Muistisena rahuldavalt säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht hõlmab NS suunas 250 m pikkuse ja maksimaalselt 150 m laiuse ala Kuluse küla tuumikus. Asula kultuurkihi läänepiir kulgeb Madise talust ca 50 m lääne poolt, idapiir 90 m ida poolt, lõunapiir 70 m lõuna poolt ja põhjapiir 180 m põhja poolt. Martna-Palivere teest jääb asulakoht 100-200 m kagu poole, kahele poole sellelt maanteelt Niinja külla viivat kruusateed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 8. nov 1981. a. Kultuurkihist koguti savinõukilde, šlakki, tahk ja savitihendeid (säilivad AI-s, A5510:1-4).
Muistis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10040
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 56
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujutab endast ümbritsevast lagedast põllu- (heina-?) maast veidi kõrgemat küngast NS suunas 50, OW suunas 30 m. Arheoloogiliselt läbi uuritud. Üksikasjalikud kirjeldused Ajalooinstituudis</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Martna kirikust 800 m kagusse, endisest vallamajast paarsada meetrit lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jurgemägi või Kalmustimägi, millel asuv matusepaik pärineb kogutud leidude järgi otsustades 12.-13. sajandist. Leiukoht oli tuntud juba 19. sajandil. 1941. a kavandati arheoloogilisi kaevamisi, kuid sõja tõttu saadi töid alustada alles 1947. a (A. Vassar). Kaevamisi jätkati 1950. a (E. Tõnisson).
Kaevamisel avastati esijoones põletamata matuseid, kuid esines jälgi ka põletusmatustest. Uurimistöödel ja varem kruusavõtmisel ning põlluharimisel tuli välja odaotsi, nuge, vikateid, suitseid, vööosi jm leide. Enivere kalmistu oli kaua aega ainus arheoloogiliselt uuritud muistis Haapsalu ja Matsalu lahe vahelisel alal, kuni talle lisandus Ehmja kalmistu ja linnusease (Lõugas, V., Selirand, J. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Tln, 1989).</span>


source: A
code: 10041
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 66
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1971. aastast säilinud märge, et nähtavasti on kivi (1969. aastal maaparandustööde käigus?) lükatud suurde põllukivihunnikusse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Martna, end Kuluse küla, Jüri taluhoone aseme kohal, Madise talust 150 m edelas, teest 80 m lõunas.</span>


source: A
code: 10042
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 67
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paikneb NS suunalisel seljandikul, jäädes selle lõunapoolsesse otsa. Edasi lõuna poole maapind madaldub. 40 m kaugusel on astang, millest edasi jätkub juba tasane madalam põllumaa. Kivi lõuna-kaguservas kasvas kirjeldamise ajal sarapuupõõsas. Ka mujal seljandikul kasvas hõredalt sarapuid ning mälestisest loode ja lõuna pool ulatub maapinnast välja kuni 1 m läbimõõduga raudkive. Hiiekivi on peaaegu ruudukujulise põhiplaaniga ja üsna lameda, põhja suunas 20 kraadi langeva pealispinnaga. Kivi pikkus NS suunas 3,8 m, laius 3,3 m, kõrgus 1,4 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedal 13 m. Kunstlikud süvendid ja märgid puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hiiekivi asub Kirna-Liivi maanteelt Ohtla küla tuumikust lõunasse viiva kruusatee lääneservas, ja 12 m kaugusel teeservast. Eelnimetatud maanteest jääb ca 1 km lõuna poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Andmeid kivi kohta: H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 19.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10043
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 64
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi paikneb kõrgustiku lael, lagedal maal. 50 m kivist lõuna pool hakkab maapindlõuna suunas madalduma. 20 m teest läänes algab võsa.
Kivi on kirde-edela suunas piklik, ristkülikukujulise põhiplaaniga, kõrge kagu-loodesuunalise harjaga keskel. Kirde ja edela poole madalduvad kivi tahud, esimene 45 kraadi all, teine 30 kraadi all. Harja läänepoolses osas on lõhe. Mingeid kunstlikke lohke kivil ei ole. Tema lõunaservas kasvab õunapuu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Laiküla-Haapsalu maanteest 770 m lõuna pool, Oongast Keraverre viiva kruusatee idaservas, endisest karjalaudast sadakond m lõuna-edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistist kutsutakse „Hiiekiviks“. Pärimuse järgi kostvat sellelt iga vana ja noore kuu vahetusel neljapäeva õhtuti vokivurinat (Kirjandusmuuseumi rahvaluulearhiiv). Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10044
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 62
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb lagedal ja kõrgel, põhja suunas madalduval maal, põllumaa ja söödiala piiril. Kivist põhja poole jääb lage põllumaa, 30 m lõuna poole kõrge ida-läänesuunaline kruusaseljandik, rahvasuus „Kääbastemägi“. Selle seljandiku idapoolsesse otsa, kaitsealusest kivist 30m edela poole on kuhjatud OW suunaline, 40 m pikkune, 15 m laiune kivivare.
Muistis ise on trapetsaja põhiplaaniga, põhja küljelt kõrgem, lõuna poole 30 kraadi all madalduva pealispinnaga raudkivi. Kivi madalamas osas leidub üks ebakorrapärase kuju ja krobeliste servadega 7 cm läbimõõduga ja 4 cm sügavune lohk, mis on ilmselt loodusliku tekkega. Muid silmatorkavamaid jälgi kivil ei ole. Tema pikkus ulatub OW suunas 3 m-ni, laius 2,7 m-ni, kõrgus ca 1,3 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 9,2 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Laiküla-Haapsalu maanteest 400 m edela pool, Karja talust 470 m lõuna-kagu pool, endisest sovhoosi karjalaudast 230 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhiiviandmed puuduvad. Muistis kuulub (kui ikka on tegemist ohvrikiviga) II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10045
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 88-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel maal, põldude keskel. Tumedat, põlenud kive, savinõukilde ja savitihendeid sisaldavat mulda leidub talude ümbruses õueaiamaadel. Asula territooriumil asuvad vanad põlised taluhooned (puuduvad kaasaegsed individuaalelamud ja mitmekorruselised hooned) ja neid ümbritsevad põlispuud. Kultuurkiht on erineva paksuse ja intensiivsusega</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Martna-Keskvere teest vahetult ida pool. Asulakoht hõlmab NS suunas ca 350 m pikkuse ja OW suunas 100-200 m laiuse ala peamiselt Lauri, Jaagu (end Jaku või Jaago), Siimu ja Tänavaotsa talude ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasulakoht on esmakordselt registreeritud 1981. a 12.mail M. Mandeli ja T. Kempi poolt. Asula territooriumilt leiti savinõukilde, savitihendeid ja rauašlakki (Ajaloomuuseumis). Jaago talu peremees oli varem leidnud jahvekivi katkendi (asub talus). Enivere Jurgemäe kalme jääb asulast 1 km lääne poole. Muistis dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II pool - II aastatuhat.</span>


source: A
code: 10046
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 68
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel maal lepavõsas. Allikast kümmekond meetrit lõuna pool kasvab neli kõrgemat saarepuud. Allikas on jäänud vana jõekääru sisse, sellest 6 m lääne poole. Uus säng on kaevatud allikast 25 m lääne poole. Allikalohk on trapetsja kujuga, põhja-lõuna suunas 2 m pikk ja 1,8 m lai. Sellest voolab lõuna suunas 0,7 m laiune oja, mis peagi pöördub ida poole ja suubub vanasse jõesängi. Allikalohu servadesse on asetatud paeplaadid nii, et moodustub peaaegu ruudukujuline auk mõõtmetega 85 x 90 cm. Kirjeldamise ajal oli lohk vett täis ja sügavus ca 1 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Aida talust 200 m põhja pool, endisest Rannamõisa mõisast 700 m kirde pool, Rannamõisa oja uuest sängist 25 m ida pool. Aida talu juurest peaks viima vaevumärgatav teerada läbi võsa põhja suunas. See peakski viima läbi vana jõesängi allika juurde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 218;
F. Leinbock. Martna kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 38.
Allikas on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10047
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 84-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, kagu ja ida suunas aeglaselt madalduval maal, ojast 35 m loodes. Kivist kümmekond meetrit kirde pool ja 15 m edela pool on võsaribad. Kivi põhjaservas kasvab 7-8 m kõrgune saar. Muidu on ümbrus lage karjamaa.
Kivi ise on pealt võrdlemisi lame (veidi sadulakujuliselt lohkus), pikliku - ovaalse kujuga. Tema pikkus ulatub kagu-loode suunas 4,5 m-ni, laius 3,3 m-ni, kõrgus 1,75 m-ni ja suurim ümbermõõt maapinna läheduses 13 meetrini. Kivi on pealt hästi murenenud, sellest ka nähtavasti tema rahvapärane nimetus "Kärnaskivi". Kunstlikke lohke, ega muid süvendeid ei ole. Muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis Aida talust 200 m edela poole, endisest Rannamõisa mõisast 400 m kirde poole. Kivi juurde saab Haapsalu-Laiküla maanteelt kirde suunas läbi endise mõisaaseme Aida talu juurde ja sealt edasi Keskverre viivat põlluteed mööda. Ligi 500 m seda teed mööda sõites ületab tee Rannamõisa oja. Jõe paremat kallast ülesvoolu minnes ongi 200 m kaugusel kõnealune kivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi peetakse kohalike elanike poolt ohvrikiviks ja nimetatakse "Kärnaskiviks". Muistis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10048
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 52-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht hõlmab kirde-edela suunas ca 400 m pikkuse ja 200 m laiuse ala. Asub suhteliselt kõrgel, lõuna suunas madalduval maal. Tema põhja-loodeosa on hõlmatud põllumaast, lõuna-kaguosa jääb põlispuudest palistatud taluhoonete õuede ja viljapuuaedade alla. Asula idapiir kulgeb umbes Jaagu talu kohalt, lääne-edelapiiriks on Haapsalu-Laiküla maantee, lõuna-kagupiiriks põld, Asula põhjapiir on mõnevõrra ebaselge, kulgedes ca 50 m uuest külateest põhja poolt. Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksusega. Mullas leidub põlenud kive, savinõukilde ja loomaluid. Muld on ümbritsevast põllumaast tunduvalt tugevam.
Kuna asula kultuurkiht on kahjustatud künnist või muudest kaevetöödest, tuleb mälestist lugeda vaid rahuldavalt säilinuks.
Kaitse alla kuulub asulakoht kirjeldatud piirides ning ka selle lähiümbrus vähemalt 100m laiuse vööndina.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Kabeli küla tuumikus Haapsalu-Laiküla maanteest kirdes, kahel pool endist külavaheteed, peamiselt Väljari ja Madise talude ning Kurilli elumaja ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1980. a M. Mandeli ja T. Kempi poolt. Asula territooriumilt koguti mõned savinõukillud ja kivitahk (Ajalooinstituudis AI 5576).
Mälestis on dateeritav II aastatuhandesse</span>


source: A
code: 10049
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 165-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasulakoht paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel maal, omaaegses külatuumikus. Läänest ja põhjast piiravad teda kõrged põllud, idas oli aiand, lõuna poole ehitati kolhoosi töökojad, suured elumajad ja administratiivhooned. Asula territooriumil leidub taluhoonete varemeid (Uuetoa talust lõuna ja kagu pool), kiviaedu piki vana külatänavat ja kasvab põlispuid. Osalt on ala söödis, osalt õuede all. Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksusega, ulatudes 30-40 cm-ni. Mullas leidub põlenud raudkive ja savinõukilde. Muistisena rahuldavalt säilinud. Kaitse alla kuulub kirjeldatud ala ja kaitsetsoonina selle lähim ümbrus, vähemalt 100 m laiuses vööndis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1985. a M. Mandeli, S. Heldemaa ja K. Murumäe poolt. Asulakohast koguti mõned savinõukillud.
Muistis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10050
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 60
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt tasasel ja kõrgel maal, mis madaldub kergelt edela suunas. 10 m laiune vöönd maantee ääres on lage, kaugemal võsa ja segamets. Pinnas on paeklibune.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Haapsalu-Laiküla maantee ääres, sellest vahetult edelas pool. Haapsalu poolt tulles jääb mälestis 26. ja 27. km vahele. Vanast töökojast jääb ca 300 m põhja-loode poole. Kalmistu piirid on ebaselged ning täpsustada võimalik vaid arheoloogiliste kaevamistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohalike elanike andmeil on 1960-ndatel maanteeehituse ajal leitud luid, rahasid ja ehteid, mis olevat olnud „rootsiaegsed“. Muuseumidesse leide jõudnud ei ole. Mälestis dateeritav vahemikku 15.-18. sajand.</span>


source: A
code: 10051
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 90-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb suhteliselt kõrgel, lõuna suunas madalduval maal. Tema idaosa on haritav põllumaa, lääneosa jääb aga põlispuudest ümbritsetud taluhoonete, õuede, õueaiamaade ja väikeste põllulappide alla. Asula kultuurkiht on erineva paksuse ja intensiivsusega, sisaldades savinõukilde, loomaluid ja raudesemete katkendeid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasaula kultuurkiht hõlmab kirde-edela suunas ca 300-330 m pikkuse ja kagu-loode suunas 100-150 m laiuse ala kahel pool külavaheteed, peamiselt Polli-Peetri, Hendriku ja Siimu talude ümbruses. Palivere-Martna maanteest jääb asula ca 0,5 km ida-kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1981. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kogutud savinõukillud Ajaloomuuseumis. Mälestis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10052
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 58
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub ida-lääne suunalisel, 20-30 m kõrguse männimetsaga kaetud 30-40 m laiusel liivaseljandikul, kust on varasematel aegadel liiva võetud. Seljandiku ümbrus on võrdlemisi tasane maa. Männimetsa all kasvab ka madal alusmets. Seljandikul on näha erineva suurusega, kuni 1,5 m sügavusi kamardunud liivaauke. Osa kalmistu alast on ka rikkumata.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Endine Hüüdiaugu (?), nüüd Pähklimetsa talu maal. 
Asub Martna Palivere maanteelt Läbi Vanaküla Nõmme külla viivast teest vahetult lõunas. End. Hüüdiaugu talust jääb ca 200-300 m ida-kagu poole, metsateest 50-80 m lõunasse. Metsatee põhjaservas sama kalmistu kohas on jahimeeste põllulapp lasketorniga. Kalmistu ala piirid on ebaselged, selgitada saab neid vaid kaevamistega. Tinglikult võiks kalmistu alaks lugeda OW suunas 100 m pikkuse ja 40 m laiuse ala seljandikul, mille sisse jäävad vanad kruusaaugud. Kalmistu hõlmab OW suunas 70 pikkust ja NS suunas 50 m laiust ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid: J. Leinbock. Martna kihelkonna Muinasjäänused, 1923 (käsikiri Ajaloo Instituudi arhiivis, Martna kihelkond).
Hüüdiaugu talu krundilt liivaseljandikult on kartulikoobaste kaevamisel leitud luid ja kivihelmeid. Luud olid olnud liivas ilma kirstudeta.
Dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10053
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 92
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb kirde-edela suunalisel kruusaseljandikul, hõlmates sellest oletatavasti just loodepoolse, veidi ülejäänud seljandikust esile kerkiva ala. Ovaalse põhiplaaniga künka pikkus kirdest edelasse on 30 m, laius kagust loodesse 20-22 m, kõrgus ülejäänud seljandikuosaga võrreldes 0,5 m. Järsemalt on piiritletud kalmistu loodeserv, mis ühtib seljandiku servaga ning kerkib seal ligi 1,5 m astanguna. Küngas on kaetud kadakate ja leppadega. Murukamaraga kaetud pind on võrdlemisi ebatasane, andes tunnistust sinna varem kaevatud kartuliaukudest. Kalmest 15 m loode pool kulgeb kirde-edelasuunaline kiviaed. Kagu poolt on piiranud küngast kirde-edelasuunaline karjatee, millest kagu pool on veel suhteliselt kõrge kruusane ala, millel kasvab leppi ja üksikuid kadakaid. Täpsustusi kirjeldusse saaks teha ainult arheoloogiliste uuringute põhjal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Aulepa-Suure-Nõmmküla teest ca 270 m ja  endisest karjalaudast ca 150 m põhja pool, karjamaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Luid ega esemeid siit kusagilt leitud ei ole, kuid rahvatraditsioonis peab kohta matusepaigaks nimetusega „Kabelimägi“. Kui siin tõesti on tegemist matusepaigaga, sobiks selleks kõige paremini kirjeldatud ovaalse põhiplaaniga küngas. Ometi pole võimatu, et matuseid leiduks ka sellest kagu poole jääval seljandiku osal. M. Schmiedehelmi poolt 1924. a koostatud kirjelduses öeldakse: „matusepaigaks peetakse pikergust lepikuga kaetud kruusanõlva SO sihis, pikkusega 80 m, laiusega 25 m ja kõrgusega 0,75 m.“ See kirjeldus sobiks ka kirjeldatud künkast kagusse jääva ala kohta.

Kalmistu kohta leidub andmeid: M. Schmiedehelm. Noarootsi kihelkonna arheoloogiline kirjeldus, 1924. a, lk 19 (Ajalooinstituudis)
Kalmistu võiks kuuluda 15.-18. sajandisse.</span>


source: A
code: 10054
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 96
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujutab endast ovaalse põhiplaaniga (OW suunalise pikiteljega) murenenud raudkivi. Muistise pikkus OW suunas on 4,5 m laius NS suunas 3,5 m, suurim ümbermõõt maapiina lähedal 13 m ja kõrgus 2,8 m. Kivi lamedal, nõrga läänesuunalise kaldega lael ei leidu mingeid looduslikke ega kunstlikke kultuslikuks otstarbeks kasutamisele viitavaid märke. Vahetult muistise kõrval, temast kirde pool kasvab pihlakas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Aulepa külas Andruse talu maal, taluhoonetest ca 80 m kirde pool kõrgel põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on võetud kaitse alla 1964. a nähtavasti kohalike elanike initsiatiivil. Kirjanduses ega arhiivides kivi kohta praegu teadaolevalt andmed puuduvad. Samuti ei mäletata ohverdamistraditsiooni kohalike elanike poolt. Dateeritav kultusobjektina arvatavasti II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10055
name: Pakktee
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 95
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub täiesti tasasel kuivendatud heinamaal (endises soos). Pakktee avastati suure ida-läänesuunalise 5 m laiuse magistraalkraavi kaevamisel 1960-ndate aastate algul umbes kohas, kus sellesse magistraalkraavi suubub põhja poolt väiksem, 2 m laiune kraav. Sellest kraavist ida poole on 30 m laiusele maaribale hakanud kasvama kasemets. Magistraalkraavi põhjaservas kulgeb 7 m laiune uudismaatee.
Et mälestise täpne asukoht pole teada, võiks esialgselt kaitseala hõlmata NS suunas 200 m ja 150 m laiuse ala põhja-lõunasuunalisest uudismaateest 200-300 m ida pool (100m pikkuselt kummalgi pool lääne-idasuunalist magistraalkraavi).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Aulepa külast põhja suunduvast uudismaateest ca 200-300 m idas. Pakktee päris täpse asukoha saaks kindlaks teha vaid suuremate kaevamistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta on andnud andmeid Aulepa küla Andruse (ca 2,3 km mälestisest lõuna pool) talu elanikud. Nende jutu järele olevat pakktee (palktee) kulgenud magistraalkraaviga kuidagi põiki, ometi ei olnud selle suund Aulepa küla poole. Tee olnud tehtud 2m pikkustest ja kuni ca 20 cm läbimõõduga kirvega raiutud okaspuulattidest, mis paiknenud üksteise kõrval 30-40 cm sügavuses turbakihi all. Hea säilivuse tõttu leidnud osa latte isegi veelkordset kasutamist.
1996. a inspekteerimise ajal sai magistraalkraavi perve mitmes kohas labidaga kaevatud. Üheski šurfis pakkudele ei satutud.
Kaitse all alates 1964. aastast.</span>


source: A
code: 10056
name: Pelgupaik
type: Pelgupaik
alt_id: 94
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pelgupaik kujutab endast looduslikku põhja-lõunasuunalist 150-200 meetri laiust ja maksimaalselt ümbritsevast kuivendatud soost 1,5 m kõrgemale tõusvat liivaseljandikku. Uudismaa tegemisel on kõnealune kõrgendik töödest puutumata jäänud. Seljandik on laugete nõlvadega, kusjuures tema kõrgema osa pikkus ulatub põhja-lõuna suunas 250 meetrini, laius 150 meetrini. Ala katab lehtpuumets (peamiselt kased, lepad). Metsaalune on täis suuremaid ja väiksemaid, kuni 0,5 meetri sügavusi kamardunud auke ja lohke. Seljandiku põhjapoolses osas leidub neid vähem, lõunapoolne piirkond on aga lausa künklik-lohklik. Ilmselt on tegu millalgi varem (ilmselt 20. saj esimesel kolmandikul) toimunud liivavõtmise jälgedega. Siin-seal ulatub seljandiku pinnasest välja ka suuremaid, kuni 1 m läbimõõduga raudkive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub kagu-loodesuunaliselt  magistraalkraaviga ääristatud kruusateelt alajaama juurest itta suunduva tee hargnemiskohast otse kirde suunas keset lagedat põllumaad. Sellest mõlemale poole jääb tuulik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohta peetakse rahvatraditsioonis pelgupaigaks ja nimetatakse Karumäeks Mäel olla vanasti karusid nähtud.
Mingeid nähtavaid inimtegevuse jälgi peale omaaegsete liivavõtmise aukude seljandikul ei leidu.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10057
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 93
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Siin on olnud kunagi soine heinamaa, kalmistu asub loode-kagusuunaline ümbrusest nõrgalt eristuva liivaseljandiku loodeotsal (karjamaa servas oli pinnas põhiliselt savikas). Kagu suunas maapind veidi tõuseb, loode, lääne ja põhja pool aga mõnevõrra langeb. Ilmselt asub kalmistu põhiala nüüdselt põllumaalt metsa toovast jalgrajast kirde suunda jääval väikesel 30 x 30 m lagendikul. Kalmistu ulatus kirde-edela suunas oleks jalgrajast arvates  60 m kirdesse, loode-kagu suunas oleks see umbes 40-50 meetrit. Kalmistu kagu- ja lõunapiir võiks olla lagendikust 10-15 m kagu pool.
Kirjeldatud kohas võib täheldada juba 1920. aastate alul kirjeldatud 1,5-2 m pikkusi ja 1 m laiusi ning umbes 0,3-0,4 m sügavusi nii piklikke kui ümaraid lohke, mida peetakse haualohkudeks. Lagendiku loodeküljel kulgevad mõned kirde-edela suunas piklikud lohud ida-läänesuunalise reana. Lagendiku keskel on lohud väiksemad ning enamasti ümara kujuga. Kõige rohkem lohke on märgata lagendiku lääne- ja edelaserval, eriti jalgraja lähedal. Lagendiku ümber kasvab võrdlemisi madal mets, ka lagendikul endal kasvab puid - kaski, pihlakaid jm.  Peale 1073. a maaparandustöid on pinnas tunduvalt kuivem.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestise asukahale jõuab Pürksi keskusesse viivalt maanteelt piki kirde suunda keeravat haruteed umbes 1,2 km kirdesse ja seejärel otse üle põllumaa umbes 330 m  kagusse suundudes. Põllu ja metsa piirile jääb kraav, mälestis asub metsas, mõnikümmend meetrit kraavist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistut on mainitud 1924. a M. Schmiedehelmi poolt (M. Schmiedehelm, Noarootsi kihelkonna arheoloogiline kirjeldus, 1924. a, lk 9, Ajaloo Instituudi arhiivis). Kirjelduste järgi olevat kunagi tahetud kalmistule matta mõisa härga ning augu kaevamisel leitud inimluid. Kohalik pärimus räägib katkukalmistust.
Arvatavasti on tegemist 14.-18. sajandi külakalmistuga.</span>


source: A
code: 10059
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 79
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ala kujutab endast omaaegse suhteliselt kõrge kruusaseljandiku jäänukit. Praeguseks on mägi suuremas osas kruusana ära veetud, alles on selle põhjapoolne osa kahe saarena. Väiksem maanteele lähem jäänuk on ovaalse põhiplaaniga, NS suunas 25 m pikk ja 10 m lai. Teine suurem jäänuk algab esimesest 5 m ida pool ja on OW suunas piklik, laiema idaosaga ja kitsa, keelesarnase lääneosaga. Tema maksimaalne pikkus on OW suunas 120 m laius, idaosas 36 m, lääneosas vaid 3-5 m. Laiema idaosa pikkus on OW suunas 50 m, kitsama osa pikkus 50-60 m. Pealt on need seljandiku säilinud osad võrdlemisi tasased, kaetud murukamaraga. Kohe kamarakihi all (5-10 cm sügavusel) algab hele kruus.
Jäänukitest lõuna pool leidub suhteliselt värske, 2 m sügavune kruusaauk, jäänukite vahel ja neist põhja pool on aga vanemad kamardunud kruusavõtmise jäljed (ca 1 m sügavused). Põhja poolt piirab seda vana kruusavõtuala lepamets, mis ulatub idaosas jäänuki põhjaservani.
Ilma arheoloogiliste kaevamisteta ei saa muistise säilivuse kohta hinnangut anda. Tõenäoliselt on kalmistu suures osas hävinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Haapsalu-Keila maanteest 200-320 m kaugusel ida pool. Selleni viib maanteelt kagusse suunduv omaaegne kruusa väljaveo tee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu 1942, lk 20. Kohta nimetati Suiste- ehk Tiinamäeks. Kruusavõtmisel on 45-60 cm sügavuselt leitud inimluid ja ühe pealuu juurest kaelakee 13-st läbipuuritud koerahambast.
1985. a septembris leitud inimluid. Leiu põhjal kalmistu dateeritud II aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10060
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1990
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub kõrgel põllumaal, ümbruskonna kõrgeimal kohal. Maapind langeb kalmekohalt ida ja lääne suunas. Kalmeala on ebamäärase ovaalse kujuga, OW suunas 26 m pikk ja NS suunas 20 m lai. Kalme laius on suurem lääneosas. Teravamalt kerkivad kalmeservad esile ida- ja lääneservast, seevastu muistise lõunaserv on üsna lage. Kalme kerkib ümbritsevast põllupinnast ca 1 m kõrgemale. Pealt on muistise ala murukamarasse kasvanud, kohati ulatub sellest aga esile raudkivinukke. Kalmealae on mitmesse kohta kive kogutud. Lepapõõsastest palistatud ida-läänesuunaline (5 m pikk ja 2 m lai) kivihunnik leidub kalme keskosas, sama suur NS suunaline hunnik muistise kaguosas. Väiksem kivihunnik leidub veel kalmeala loodeosas, üksik 2x1m kivi asub edelaosas. Kalmele kogutud kividest on suurimad kuni 1m läbimõõduga. Lisaks kalmel leiduvatele kividele, on neid suuremas ulatuses kogutud muistise kirdeserva. Muistise lõunaserva on kunagi kogutud mitmesugust rämpsu.
Kalmeala loodeosas kasvavad mõned kadakad ja 10 m kõrgune kask, kirdeservas 5m kõrgune lepapõõsas. Muistis on suhteliselt hästi säilinud.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud kalme ja kaitsetsoonina selle lähim ümbrus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Haapsalu-Keila maanteest 54 m põhja pool põllul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud V. Lõugase poolt 1970. a. Kultuurkiht koosneb raud- ja paekividest ning suhteliselt tumedast mullast (V. Lõugas. Lääne-Eesti rahvastiku kultuurist rooma rauaajal. ENSV TA Toimetised. Ühiskonnateadused. 1972, nr 2, lk 172).

Muistis kuulub ajavahemikku I aastatuhande lõpp e.m.a.- I aastatuhande I pool.</span>


source: A
code: 10061
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 76-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub suhteliselt kõrgel maal, põldu ja söödiala eraldava laialivajunud kiviaia servas. Ilmselt on ta praegusele asukohale toodud kusagilt lähedalt, kõige tõenäolisemalt naabruses asuvalt põllult. Kivist ida poole jääb künklik rohtukasvanud söödiala (kunagine kruusavõtukoht), lõuna-kagu poole tasane rohumaa. Viimase keskel, kivist ca 60 m kagu pool on kokkulükatud kruusaküngas viimase peale asetatud tsisterniga. Kivist lääne poole jääb lage põld.
Mälestisest 3 m põhja-kirde poole jääb söödiala ümbritseva okastraataia nurk. 
Muistis kujutab endast ebakorrapärase põhiplaaniga ja kumera pealispinnaga raudkivi, mille pikkus on NS suunas 2,1 m ja laius 2 m, suurim kõrgus 1,55 m ja ümbermõõt maapinna lähedalt 6,9 m. Kivi kõrgemal, kagu-loodesuunalisel harjal leidub kolm korrapärast kunstlikku kultuselohukest (lohkude läbimõõdud 6-8 cm).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Keila-Haapsalu maanteest ca 700 m põhja pool, Kraavi talu piiridest loode, Raudsepa II piirist kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on registreeritud Signe ja Saamo Heldemaade poolt 1981. a.

Muistis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10062
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 77-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub suhteliselt kõrgel maal. Maapind langeb põhja suunas. Kunagi ammu on söödialalt kruusa võetud. Seda tõendavad kinni kasvanud ja kamardunud augud ja lohud ümbruskonnas. Kivi asetseb ca 0,5 m muust söödialast kõrgemal, selle läheduses kasvab kadakaid.

Muistis kujutab endast ebakorrapärase, ristkülikule lähedase põhiplaaniga ja lameda laega raudkivi, mille pikkus on ida-kirde ja lääne-edela suunas 1,7 m ning laius 1,6 m. Suurim kõrgus 0,5 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 5,6 m. Kivi pealispinnal leidub 20 korrapärast kunstlikku kultuselohukest. Lohkude läbimõõdud 4-8 cm, sügavus kuni 1 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Haapsalu-Keila maanteest loodesse suunduva tee sihis ca 630 m kaugusel haritava maa  ja söödiala piiril.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on esmakordselt registreeritud Signe ja Saamo Heldemaade poolt 1981. a.

Muistis kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10063
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 105-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põllumaal ja kujutab endast põhja-lõuna suunas 47 m pikkust ja 44 m laiust trapetsi kujuga söödiala. Ümbritsevast põllust tõuseb see maksimaalselt 1,5 m kõrgemale. Kuigi mälestist on peetud kivikalmeks, on tegemist pigem maa-aluse külakalmistuga.
Söödiala lõunaosa läbib ida-kirde ja lääne-edela suunas 3 m laiune ja 1,5 m sügavune kraav. Kraavist on muld kallastele välja visatud, kusjuures on moodustunud 0,5 m kõrgused kamardunud vallid. Kraavis kasvab ca 3 m kõrgune mänd ja mõned kadakapõõsad. Söödiala põhjaossa on 12 x 5 m suurusele alale kogutud kive. Väiksem kivihunnik leidub ka söödiala loodeosas. Söödiala keskosa on 30 m pikkuselt ja mõne m laiuselt muust alast mõnevõrra kõrgem, meenutades veidi kompaktset kivikalmet. Kive siiski murukamarast välja ei ulatu. Matmispaika võib pidada muistisena hästi säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Linnamäe-Riguldi teest ca 90 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis kuulub arvatavasti II aastatuhande I poolde ja keskpaika.
Muistise kohta leidub andmeid:
Jung, A. Muinasteadus eestlaste maalt. III Tartu, 1910, lk 226. Kohalt olevat leitud mitmesuguseid vanu asju ja rahasid.
Moora, H. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 21.</span>


source: A
code: 10064
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 14-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi ei paikne algsel kohal. See on toodud praegusele asukohale (maaparandustööde lõpetamise märgina) kas 150 m kirde pool kasvavate hiietammede juurest või kusagilt lähemalt. Praegu on ta lükatud ca 2,5 m läbimõõduga ja ca 0,8 m kõrguse kamardunud mullahunniku otsa. Sammaldunud kiht lubab arvata, et algsel kohal oli kivist vaid ülemine kolmandik maapinnast väljas.
Muistis kujutab endast kõrge ida-läänesuunalise harjaga, vertikaalse lääneküljega ja 45 kraadi all langevate põhja- ja lõunatahuga raudkivi, mille pikkus NS suunas ulatub 2,5 m-ni, laius OW suunas 1,9 m-ni, kõrgus 1,7 m-ni ning suurim ümbermõõt8,5m-ni. Kivi harjal leidub 0,5 m pikkusel alal 4 korrapärast kunstlikku lohukest läbimõõduga 4,5-8 cm ja sügavusega 0,5-2 cm.
X=6542058,Y=487956
Et kivi ei paikne algses asukohas, tuleb lugeda muistisena halvasti säilinuks (kultuurkiht ümbruses puudub). Kaitse alla kuulub kirjeldatud kivi ja selle lähim ümbrus (vähemalt 5m laiuse vööndina) võimaldades vaadet ja ligipääsu mälestisele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Haapsalu-Keila maanteest 150 m loode pool, Jalukse külla viivast teest 7 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud E. Tõnissoni poolt 1974. a.</span>


source: A
code: 10065
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 162-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub suhteliselt kõrgel lagedal ja tasasel maal põllumassiivist kagus Liiva talu maal ning kujutab endast pealt üsna lamedat, ebakorrapärase viisnurkse põhiplaaniga raudkivi. Kivi pikkus on OW suunas 3,6 m, laius 3,4 m, kõrgus 1,9 m ja ümbermõõt 12,5 m. Kivi lamedal lael, selle ida-kirdeosas leidub kolm korrapärast ümara kuju ja põhjaga kultusekohukest läbimõõduga 5-8 ja sügavusega 1-1,5 cm.
Lohkudest lääne pool on kivi pealispind lõhutud. Kaitse alla kuulub kivi ja kaitsevööndina selle lähim ümbrus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Jalukse küla tuumikust vahetult loode pool, Jalukse-Soolu teest kümmekond meetrit edela pool, maanteeäärsest kiviaiast 6 m edelas. Liiva talu aiast jääb muistis 8 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 22. septembril 1985. a M. Mandeli, Saamo Heldemaa, U. Metda ja M. Tammeti poolt.
Dateeritav I aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10066
name: Ohvritammed "Hiietammed"
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 15-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tammed kasvavad suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval põllumaal, suurest magistraalkraavist 30-35 m põhja pool. Tammesid on kokku 5 ning nad kasvavad kahes grupis: ida pool kaks ca 55 cm läbimõõduga ja lääne pool kolm 50-55 cm läbimõõduga tüvedega ca 25-30 m kõrgusega puud. Tammede võrad on haralised. Idapoolse grupi tammed kasvavad välja ühelt juurelt, läänepoolse grupi puudest kasvavad kaks kõrvuti, kolmas aga neist veidi ida pool.
Ümber tammede on kogutud suur kivivare, mille pikkus kirde-edela suunas ulatub 40 m-ni, laius kagu-loode suunas 10 m-ni ja kõrgus 2,5 m-ni. Kivivares leidub 1-2 m läbimõõduga raudkive. Puid peetakse kohalike elanike poolt hiietammedeks. Nende juures olevat vanasti ohverdatud.
Kaitse alla kuuluvad kirjeldatud tammed ning nende lähim ümbrus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvripuud asuvad Keila-Haapsalu maanteest ca 170 m edela pool, Jalukse külla viivast teest ca 30 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistised on esmakordselt registreeritud 1975. a.
Muistis kuulub arvatavasti II aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 10068
name: Pelgupaik
type: Pelgupaik
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pelgupaik asub suhteliselt tasasel maal ja kujutab endast ringikujulise madala (5 m laiuse ja 0,5 m kõrguse) valliga piiratud ala. Selle ala läbimõõt on seestpoolt olnud 30-35 m. Kuna suurem osa pelgupaigast ja seda ümbritsenud vallist on maaparanduse käigus hävinud, saab selle endist välimust vaid umbkaudselt ette kujutada. Varasema kirjelduse kohaselt on valli piiranud kraav, piiratud alal on asunud kaev. Praegu õiget kraavi märgata ei ole, üksnes madalam ala.
Nüüd lõikab põhja-lõunasuunaline (8 m laiune ja 2,5 m sügavune) magistraalkraav endise pelgupaiga ala pooleks. Kraavist ammutatud pinnas on kuhjatud selle läänekaldale, moodustades seal 3 m laiuse tee. Kraavist ida pool laiub aga tasandatud põllumaa. Kõige selle tõttu on säilinud vaid pelgupaika lääne poolt ümbritsenud valli osa (1/3-2/5 kogu algsest vallist) ning läänepoolne osa kunagisest pelgupaiga õuest. Kunagist kaevukohta läbib ilmselt praegu kraav, täiesti on hävinud pelgupaiga idapoolne osa. Pelgupaiga säilinud osal, magistraalkraavist läänes, kasvab lepavõsa. Muistisena halvasti säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Keila-Haapsalu maanteest 200 m loode pool, Jalukse külla viiva tee ääres, sellest vahetult edela pool, kaitsealuse väikeste lohkudega kultusekivi naabruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
Veitmann, A. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaartopograafiline kirjeldus. 1927, lk 28 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis. Kirjelduses on muistist nimetatud pelgupaigaks, pole aga võimatu, et tegemist on varase rauaaja linnusega).
Muistise ajaline kuuluvus on ebaselge. Oletamisi võiks ta dateerida I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10067
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 9-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb kõrgel, lõuna suunas madalduval maal. Peamiselt on matmiseks ilmselt kasutatud ida-lääne suunalist ovaalse põhiplaaniga murukamaraga kaetud liivaküngast. Selle pikkus ulatub maksimaalselt 30 meetrini, laius 18 meetrini ja kõrgus keskelt 1,7 meetrini. Künka lõunaserv madaldub järsult, põhjanõlv laugelt. Üldiselt on küngas pealt lage, vaid idaservas kasvavad mõned männid. Samas idaosas on 10 m laiusel alal küngast liivavõtmisega lõhutud. Kaks vanemat kamardunud lohku (1,4 x 1,5 m suurune ja ümar 3 m läbimõõduga) leidub ka kõrgendik lääneservas. Kõrgendiku põhjaossa on püstitatud elektripost. Kahjustustele vaatamata tuleb matmispaika lugeda muistisena rahuldavalt säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Keila-Haapsalu maanteest 100 m ida-kagu pool, vana maanteeharu idaservas, jäädes sellest harust lõuna poole, Keedika külla viiva tee põhjaserva.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on ilmselt dateeritav II aastatuhande keskpaika või teise poolde. Liivakünkast olevat leitud (ilmselt idaosast liiva võttes) inimluid. Esemeleidudest andmeid pole.</span>


source: A
code: 10069
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 78
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus ja selle ümbrus on kaetud segametsaga. Muistis hõlmab kõrgema keskosa põhja-lõunasuunalisest moreenseljandikust, mille maksimaalne laius on linnuse kohal 30 m. Linnuse platoo on kolmnurkse põhiplaaniga, laiema lõunaosa ning kitsa-terava põhjatipuga. Platoo pikkuseks on NS suunas 45-47 m, laiuseks 30 m. Linnuse idanõlv tõuseb umbes 45 kraadi all, läänenõlv 35 kraadi all. Idast, maantee poolt, on linnuse kõrgus ca 4 m, lääne poolt 6 m (linnusest läänes on sügav org). Linnuse platoo ei ole horisontaaltasapinnas päris tasane vaid langeb veidi lääne suunas. Nii asub idaserv lääneservast ca 1 m kõrgemal. Linnuse platoo põhjapoolne, 5 m läbimõõduga tipp on muust osast 1 m kõrgem (võimalik, et seal asus midagi tornilaadset). Platoo muust osast eraldab teda 2 m laiune ja 0,5 m sügavune kraavilaadne süvend.
Platoo lõunaosas (lõunanõlvast kuni 18 m põhja poole ulatuval alal) leidub kunagise liivavõtmise jälgi. Enamasti on nendeks 2-3 m läbimõõduga ja kuni 1 m sügavused kamardunud lohud. Vaid Keedika külla viiva tee äärde, linnuse lõunanõlva, on kunagi sisse lõhutud ida-lääne suunas 7 m pikkune ja põhja-lõuna suunas 5 m laiune süvend.
Linnusel kasvab 15-20 m kõrgune segamets (kuused, männid, lepad, kased, sarapuud). Linnuseplatoo keskpunktiks veidi lõuna pool asetseb kolmnurkse põhiplaaniga ja lameda pealispinnaga 60 x 60 cm suurune ning 12 cm paksune paekivi. Selle pealispinnale on süvendatud risti kujutis. Risti keskel ja iga haru otsas leidub ümar süvend, kagupoolsel väljal aastaarv 1898. Ilmselt on tegu kohale spetsiaalselt paigaldatud piirikiviga.
Linnusest edasi põhja poole jätkub metsaga kaetud seljandik juba kitsama ja madalamana. Muistise põhjatipp on sellest osast ära lõigatud 4-5 m laiuse ja 1,5 m sügavuse kraaviga. Ka see sissekaeve pärineb ilmselt juba linnuse rajamise aegadest. Seljandik jätkub ka lõuna pool linnust, Keedika külla viivast teest lõunas.
Kuna linnust on liivavõtmisega kahjustatud, saab seda lugeda muistisena vaid rahuldavalt säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Palivere-Keedika maantee ääres, sellest 15 m lääne pool. Keila-Haapsalu maanteest jääb see 2,1 km Palivere poole. Linnuse kohalt lähtub tee edela suunas Keedika küla poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 227;
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 22 (Selgub, et linnus on asunud Lepa ja Siimu talude karjamaal, Nööri talust ¼ km loode pool);
A. Veitmann. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaar-topograafiline kirjeldus. 1927 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis), lk 26-27. Selgub, et osa linnusele kaevatud süvenditest kujutavad endast kunagisi kartuliauke. A. Veitmann nimetab linnust „munakujuliseks“, milline nimetus ei vasta küll kuidagi tegelikkusele. Ka on eksitud linnuseplatoo mõõtmetega 54 x 35 m. Kirjeldamise ajal kaevati platoole linnuse lõunaossa paar prooviauku. Selles piirkonnas kultuurkihist selgeid jälgi ei saadud, küll aga tuli 30 cm sügavusel ilmsiks tahmase mulla viirg.

Väliste tunnuste järgi tuleks linnus dateerida I aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 10070
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 58-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas asub omaaegse kõrge kagu-loodesuunalise kruusaseljandiku kirdenõlval. Seljandik on juba ammu kruusana ära veetud nii, et tee kulgeb selle põhja mööda. Alles on jäänud vaid seljandiku kirdenõlv, millest (puu juure alt) voolabki välja allikas.
Väljavoolu kohas moodustub kirde-edelasuunaline 2 m pikk, 1,5 m lai ja 0,5 m sügav allikalohk, viimane laieneb kohe kirde pool kagu-loode suunaliseks 5 m pikkuseks, 2,5 m laiuseks ja 0,5 m sügavuseks lombiks. Sellest on omakorda kaevatud 7 m pikkune ja 1 m laiune kraav kirde suunas. Viimane lõpeb ovaalse kujuga 4 x 3 m suuruse kaevatud lombiga. Lompi ümbritseb 0,7 cm kõrgune muldvall ja piirab kirde poolt 1 x 1 x 1 m suurune raudkivi. Ovaalsest lombist 4 m kirde pool on metsaga piiratud põllulapp.
Allika ümbrus on metsa kasvanud. Väljavoolukoha ümbruses kasvab üle 5 m kõrgune lepavõsa, mujal, eriti allikast ida ja põhja pool (põllulapi ääres) 10-15 m kõrgusi kuuski. Allikas on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Keedika-Palivere teest ca 40 m lääne-kirde pool, teelt kirdesse suunduvast metsateest ca 115 m põhja-loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10071
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 40-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub madalal soisel maal, kujutab endast osaliselt kinnikasvanud 2,5 m läbimõõduga madalat (20-30 cm sügavust) lompi, millest kitsas nire põhja poole välja voolab. Kirjeldamise ajal võis vaid hoolikal vaatlemisel märgata nõrka veevoolu. Selle juures oli kolm suuremat raudkivi, puid-põõsaid vahetus läheduses ei kasva.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub Keila-Haapsalu maantee ääres, teetammist ca 3 m lääne pool, Taebla jõest ca 80 m põhja pool. Saunja küla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allikasse ohverdamisest andmed puuduvad. Küll aga fikseeritud rahvapärimus allikavee kasutamisest silmade raviks ja pesemiseks. Andmed on talletatud ka Kirjandusmuuseumi rahvaluule osakonnas.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10072
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 80
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Vedra külas, Linnamäelt Riguldi poole viivast maanteest linnulennult ca 350 m lääne pool, maanteelt läände suunduvast taluteest põhja pool, ristikivi läheduses.
Õiget matmispaiga asukohta ei ole võimalik kindlaks teha ilma arheoloogiliste kaevamisteta ja uuringuteta, kirjelduse järgi  asub ristikivi (reg nr 10076)  läheduses.

Parandada märgi asukoht kaardil. X=6541371,Y=481722</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooinstituudi arheoloogia sektori arhiivis leidub andmeid kunagiste kaevamiste kohta. Proovikaevamised viidi läbi ka 1971. a, kuid jälgi hauast ei leitud.
Mälestis peaks pärinema ajavahemikust 16.-17. sajand.</span>


source: A
code: 10073
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistsete põldude jäljed asuvad Keila-Haapsalu maanteest põhja pool Linnamäe Peekoni tootmishooneid loodest ja läänest piiravast teest põhja ja loode pool noore männimetsa alal. Tootmisterritooriumi laienemisega põhja suunas, on ilmselt osa mälestisest hävitatud. Männiku talu hoonetest jääb mälestis 200-350 m kirde poole. Looduses raskesti jälgitav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis dateeritud I aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10074
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 78-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise kohal kasvab suhteliselt noor segamets (enamuses männid). Ala jääb ida-läänesuunalise teest lõunasse, Rehe talu hoonetest itta. Teiselpool külateed suur põllumassiiv.
Kaitsetava ala pikkus OW suunas ca 130 m, NS suunas ca 80 m. Metsa alla leidub põlluharimise jälgi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Mõisaküla-Oru küla teest itta suunduva teeharu lõunaservas. Endine Linnamäe, nüüd Oru küla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateering II aastatuhande I pool. Mälestist ei ole uuritud.</span>


source: A
code: 10075
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 79-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põllujäänused asuvad lehtpuumetsaga (kased, lepad, tammed, sarapuud) kaetud NS suunalisel seljandikul 140 m pikkusel ja 70 m laiusel alal. Enamik põllukivihunnikuid paikneb reas seljandiku lael. Seljandiku kõrgema osa laius on 60-70 m, kõrgus ümbritseva alaga võrreldes maksimaalselt 2 m. Põllukivihunnikutest põhja poole madaldub seljandik laugjalt peaaegu olematuks. Seljandikust loodes on soine vesine ala, idas madalam maa. Enamik põllukivihunnikuid on ümara põhiplaaniga ja kuni 0,5 m kõrged, mõned ka kolmnurkse kujuga. Pealmises kihis näivad olevat väiksemad kivid, altpoolt tõuseb esile ka suuremaid, kuni 0,5 m läbimõõduga raudkive. Kahe põllukivihunniku keskosa on neisse kunagi varem kaevatud hunnikut sügavuti läbiva auguga lõhutud. Põllujäänuste hulka kuulub ka põllumassiivi põhja-loodenurgast 12 m põhja pool algavast ja 70 m pikkuselt ida poole ulatuv kiviaia tald, mille laius on praegu 1 m ja kõrgus keskmiselt 0,5 m.
Põllukivihunnikute mõõtmed ja iseloomustus:
1.	läbimõõt 4 m, kõrgus 0,5 m, hunniku keskele on kaevatud 3 x 1 m suurune, kultuurkihti läbiv auk;
2.	2. piklik, kirde-edelasuunaline 4 m pikk ja 3 m lai, 0,5 m kõrgune, hunniku juurest ulatub 4 m pikkune kivirada lääne suunas;
3.	piklik, NS suunas 2 m pikk, 1 m lai;
4.	läbimõõt 3 m, kõrgus 0,3 m, hunniku juurest ulatub 4 m pikkune kivirada lääne poole, mõned kivid on ka hunnikust ida suunas;
5.	läbimõõt 4 m, kõrgus 0,5 m;
6.	kolmnurkse põhiplaaniga, 3 x 3 m, 0,3 m kõrgusega;
7.	kolmnurkse põhiplaaniga, 3 x 3 m, 0,3 m kõrgusega;
8.	läbimõõt 3 m, kõrgus 0,3 m;
9.	läbimõõt 5 m, kõrgus 0,5 m, keskele kaevatud 1 m läbimõõduga auk;
10.	läbimõõt 3 m, kõrgus 0,5 m;
11.	läbimõõt 4 m, kõrgus 0,5 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistsed põllud asuvad Haapsalu-Keila maanteest 280-400 m loode pool, Räägu mõisakompleksist 220-280 m lääne pool. Mälestise juurde saab maanteelt põlluserva mööda otse minnes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud Saamo Heldemaa poolt 1980-ndatel aastatel. Dateeritav I aastatuhandest - II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10076
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 82
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel lääne suunas madalduval maal metsaservas. Kivi lähiümbrus umbes 10 m raadiuses on lage. Talu pool küljes kasvavad lehtpuud, lääne pool kuused. Kivi kujutab endast jäänukit suurest paekiviristist. Sellest on säilinud alumine pool ja üks ristiharu. Säilinud osa kõrgus on 65 cm, paksus 40 cm, laius 55 cm. Risti alumine osa seisab kindlalt maa sees. Risti lähiümbruses leidub kaevamisjälgi. 1 m ulatuses on kivi ümber lohk, läänes leidub aga 1,5 m läbimõõduga ja 20 cm kõrge kruusaküngas. Ristist 1,3 m põhja pool ulatub maa seest välja 50 x 20 cm suurune raudkivinukk. Samas peaks asuma ka mälestis reg nr 10072 kalmistu nn "Poola kuninga haud".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Linnamäelt Riguldisse viivast teest piki läände suunduvat taluteed ca 460 m kaugusel.  Kivi asub sellest teest 5 m põhja pool, taluõue lääne poolt piiravast aiast 10 m lääne pool, talu lähimast hoonest ca 20 m kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi olevat asunud varem teises kohas, kus täpselt, ei ole teada. Arhiiviandmetel oli kivi algses asukohas ka kellegi talumehe poolt kaevatud ning mullapinnas peitunud kivide all luid ja sütt märgatud. Ristikivil olla aga vanasti (isegi veel 19. saj lõpul) viheldud. Seda teinud tüdrukud mehelesaamise lootuses. Kivil arstitud ka inimeste ja loomade haigusi (Ajalooinstituudi arhiiv, F.22, Sü 47, 7). Kivi juures viidi 1971. a nn Poola kuninga haua otsimise eesmärgil läbi proovikaevamised. Ühes kaevendi servas paljandus raudkividest kivistik. Mingeid jälgi muistsest hauast siiski ei leitud (Ajalooinstituudi arhiiv, F. 22, Sü 47, 6).
Ristikivi peaks pärinema ajavahemikust 16.-17. saj.</span>


source: A
code: 10077
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 106-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub endise Raudsepa (?) talu kohast paarsada meetrit lõuna pool ca 150 (NS) x 250 m suurusel metsaalal, Soolu küla poole viivast teest ida, Põldotsa talu juurde enne siloauke keeravast teest lõuna pool. Siloaukudest jääb 70-250 meetrit lõunasse. Täpsem kirjeldus puudub.</span>


source: A
code: 10078
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on ristkülikukujulise põhiplaaniga, pealt peaaegu lame. Tema pikkus ulatub kirde-edela suunas 5,3 m-ni, laius kagu-loode suunas 2,6 m-ni, kõrgus 1,7 m ja suurim ümbermõõt 14 m. Kõige kõrgem on kivi kirdeosa. Kivilae edelaossa on õõnestatud 1 m läbimõõduga ja 15 cm sügavune korrapärane kausisarnane lohk, ilmne ohvrilohk. Kivilae keskosas on veel väiksem ovaalne (ilmselt looduslik) lohk mõõtmetega 30 x 20 cm ja sügavusega 4 cm. Kivi on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Haapsalu-Keila maanteest ca 220 m põhja-loode pool, sellest loodesse suunduva tee hargnemiskohas igast küljest teega piiratud kolmnurksel haljasalal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis kuulub II aastatuhandesse. Kivist teatas kodu-uurija Ilmar Allikmaa 1977. a.</span>


source: A
code: 10079
name: Kalmistu "Kabelimägi"
type: Kalmistu
alt_id: 107-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub endise Viiviku talu põllul, taluhoonetest umbes 450-530 m lõunas, endise „Kabelimäe“ e „Kablima“ põllul. Suurest maanteest jääb ca 1,1 km kaugusele.
Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, põhja ja lõuna-edela poole madalduval OW suumalisel kõrgendikul. Varem oli kõrgendik põllu all, praegu aga vaid kadakatesse kasvanud karjamaa. Viiviku talu juurest viis kabelimäele piki kiviaia lääneserva kulgev vana põllutee. Kõrgendikul on kaks muust alast ca 1m kõrgemale tõusvat tippu. Neist läänepoolsemast, ida-lääne suunas 30 m pikkusest ja 15 m laiusest viib üle põllutee. Künka lääneosas kasvab suurem mänd, idaosas hõredalt kadakaid. Idaossa (kiviaiast ida poole) on ca 2 m läbimõõduga alale kogutud väiksemaid kive. Teine kõrgem ala asub esimesest paarkümmend meetrit ida-kagu pool ja on ida-lääne suunas 60 m pikk ja 30 m lai. Künka kesk- ja lääneossa on ca 3 m läbimõõduga alale kogutud väiksemaid kive. Üldiselt rohtukasvanud maal leidub paari-kolme meetri kõrgusi kadakaid. Näha on veel vanu põhja-lõunasuunalisi põllupeenraid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk.226. Jungi järgi olevat kohalt leitud vanu vaskasju ja luid.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde või keskpaika.</span>


source: A
code: 10080
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 80-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel, ida suunas laugjalt madalduval maal. Asula ala läbib OW suunas kolhoosiajal rajatud uudismaatee, mille lõunaservas kulgeb magistraalkraav. Sellest teest põhja poole jäävale põllule kaevati drenaažikraavid, millede profiilides paljandusid suured raudkivid, omaaegsete hoonete vundamendid. Nähtavale tuli ka põlenud raudkivilademeid ja tume tahmane kultuurkiht. Viimase paksus oli kraavitatud alal kuni 80 cm. Asula alalt koguti suur hulk savinõukilde (säilitatakse Ajaloo Instituudis). 
Asula lõuna-kaguossa jääb võsaribaga piiratud heinamaalapp, kus asub rauasulatuskoht reg. nr 10091. 
Kultuurkiht asula alal on erineva paksusega ja erineva intensiivsusega, keskmiselt 50-60 cm paks. 
Põhjalikumad uurimistööd toimusid 2005/2006. aastatel, mille kohta M. Mandeli artikkel „Uugla muististekompleksi uurimisest“ kogumikus Arheoloogilised välitööd Eestis, 2006, lk 119.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Lääne-Nigula-Uugla-Jalukse teest 500-730 m ida pool, Veskimäe talust 330-560 m ida pool, endise Uugla mõisa südamest 900-1080 m kagus. Muistise läänepiir kulgeb Veskimäe talust 330 m ida pool, idapiir 560 m idas, lõunapiir Veskimäe talu endisel joonel ning põhjapiir sellest 330 m põhja pool. Seega on muinasasula ala pikkus NS suunas 330 m ja laius OW suunas 200 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on enamiku leiumaterjali põhjal dateeritav II aastatuhande algusesse (11.-14. saj), kuid asustus võib ulatuda juba kiviaega.</span>


source: A
code: 10081
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 81-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb kõrgel lagedal, põhja ja osalt lääne suunas madalduval põllumaal, oja ääres. Kultuurkiht on erineva paksusega ja keskmise intensiivsusega (sisaldab suhteliselt rohkesti põlenud raudkive, kuid ei ole eriti tumedat värvi).
Kaitse alla kuulub kõnealune asulakoht kirjeldatud piirides ja kaitsetsoonina 50 m laiune vöönd sellest põhja lõuna ja lääne pool. Kuna kultuurkihti võib siiski esineda ka mõisapargi alal, siis tuleks seal  kaitsetsoonina hõlmata OW suunas150 m pikkune ja NS suunas 100 m laiune ala tiigi ümbruses, kusjuures ala keskele jääks tiik. Kõnealusel alal on keelatud igasugused mullatööd (peale tavaliste põllu- ja aiatööde varem kasutatud piirides) ja prahi mahapanek ning kivide kogumine.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Lääne-Nigula-Uugla-Jalukse teest läänes, endisest Uugla mõisa südamest vahetult lääne pool.
Asula kultuurkihi põhja- ja läänepiiriks on mõisatiigist välja voolav, algul läände suunduv ja siis lõunasse pöörduv oja (kraav), lõunapiir kulgeb sellest 70 m lõuna poolt, idapiir aga mööda teed. Seega on asula ala pikkus OW suunas 150 m, laius NS suunas 70 m. Siiski ei ole välistatud, et kultuurkihti võib esineda ka teest idas mõisapargi territooriumil, eelkõige tiigi ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 1981. a. Asula alalt kogutud savinõukillud ja rauašlakk säilivad Ajalooinstituudis.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.
Asula piiride täpsustamiseks on läbi viidud uuringud (täpsustatud passi ei ole): 
Mandel, M. 2008. Uugla 2007. aasta arheoloogiliste kaevamiste aruanne.
Mandel, M. 2009. Uugla 2008. aasta arheoloogiliste kaevamiste aruanne.</span>


source: A
code: 10082
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1989
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb põldudevahelisel NS suunalisel söödialal. Selle pikkus NS suunas on 70 m laius OW suunas 12-14 m (põhjaosa kitseneb 3 m laiuseks), pinnas on kerge kaldega kirde-edela suunas, ja selle kõrgus ümbritsevast põllumaast kuni 1,2 m.
Söödiala kesk- ja idaosa on kunagise kruusavõtmisega lõhutud, tekkinud 15 m pikkuse ja 3-5 m laiusega lohku on ümbritsevatelt põldudelt veetud kuni 1 m läbimõõduga raudkive. Suuri kive esineb kogu söödiala idaservas. Millise osa söödialast haarab enda alla kalme, ei ole täpselt kindlaks määratud. Tõenäoliselt võib kalmeala pikkuseks lugeda vähemalt 55 m, kusjuures põhjapoolse, 14 m pikkuse kitsa osa kuuluvus jääb lahtiseks. Tõenäoliselt on suur osa muistisest kruusa võtmisega lõhutud ning täiesti terve näib olevat vaid lääne- ja lõunaosa. Väikese proovišurfi tegemisel 30. augustil 1073. a leiti savinõukilde ning põletamata luukild (Ajaloomuuseumis). Proovišurf tehti muistise tervemasse, 8 m läbimõõduga lõunaossa.
Muistis on kunagise kruusavõtmise tõttu suhteliselt halvasti säilinud. Kaitse alla kuulub aga kogu söödiala ning selle lähim ümbrus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Uugla-Auaste teest ca 100 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis avastati 30.08.1973. a M. Mandeli poolt. Kuulub arvatavasti I aastatuhande II poolde või II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10083
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2236
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme tee alt välja ulatuv osa on ovaalse põhiplaaniga, kirde-edela suunas 12 m pikk ja 7 m lai ning 0,7 m kõrge. Pealt on kalme suhteliselt tasane ja murukamarasse kasvanud. Siit-sealt paistab kalmepinnast välja kivinukke. Kalme idaserva on kogutud ca 30 cm läbimõõduga raudkive, suuremaid kive ka kalme lõuna- kaguservas, kuhu need on tõstetud künniala laiendamisel. Arvatavasti on seetõttu ka kalme lõunaosa kahjustatud. Kalmesse kaevatud proovisurfis paljandus pruun muld, leidus väiksemaid kive. Kihi paksus 0,7 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub endisest Uugla mõisasüdamest ca 220 m põhja-loode pool, maantee kaguservas, oletatavasti osaliselt ka selle all, kõrgel tasasel maal, mida varem on kasutatud karjamaana, ka põllumaana.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uugla kalmeid on registreeritud Vello Lõugase poolt 1970. a. Neile juhtis esmakordselt tähelepanu Ilmar Allikmaa. Kalmet ei ole kaevatud (arheoloogiliselt põhjalikult uuritud).
Ilmselt kuuluvad kalmed I aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10084
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2237
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lagedal maal. Tema lähiümbrus on söödis, läände jäävad karjamaad, maanteest itta põllumaad. Kalme on ovaalse põhiplaaniga, OW suunas 60 m pikk, lääneotsast 11 m ja idaotsast vaid 5 m lai. Tema maksimaalne kõrgus ulatub 1 meetrini. Kalme lääneosas on 3 m läbimõõduga kive täis veetud süvend. Väiksem, ligikaudu 2 m läbimõõduga kamardunud lohk leidub veel päris kalmeala lääneotsas. Lohust vahetult lõuna poole on kuhjatud 6-7 m alale suurem kivihunnik. Lohkudega on kalmepinda tugevasti kahjustatud. Kalmeala on pealt kamardunud ja kerkib selgesti ümbritsevast maapinnast esile. Ometi pole ilma täpsustavate uurimisteta päris kindel, kas ta hõlmab kogu kirjeldatud ala 60 x 11 m.
Kalme on muistisena rahuldavalt säilinud. Tulevikus oleks otstarbekas kalmealale kogutud kivid ära koristada, kuid see saaks toimuda vaid arheoloogi järelvalvel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub endisest Uugla mõisa peahoonest ca 400 m loode pool, Aida talust 300 m põhja-loode pool, teest 15 m läänes, on kolmest kalmest koosneva grupi põhjapoolseim.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uugla kalmeid on registreeritud Vello Lõugase poolt 1970. a. Neile juhtis esmakordselt tähelepanu Ilmar Allikmaa. Kalmet ei ole kaevatud (arheoloogiliselt põhjalikult uuritud).
Ilmselt kuuluvad kalmed I aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10085
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>
Mälestis asub endisest Uugla mõisasüdamest  ca 200 m põhja-loode pool, kahel pool maanteed ja selle all, suhteliselt  kõrgel tasasel maal.

Tee alla jääb kalme idaosa. Tegemist on piklik-ovaalse põhiplaaniga murukamarasse kasvanud künkaga. Pealt on ta suhteliselt tasane, võrdlemisi selgesti eristatava põhja- ja idaservaga ning lauge ja ebamäärase lõuna- ja lääneservaga. Kalme kogupikkus ulatub OW suunas 40 meetrini, laius NS suunas 10-12 meetrini. Teest ida poole jääb tervem 12 x 9 m suurune kalmeosa. Ümbrusest tõuseb kalme 0,6-0,7 m kõrgmale. Teest läände jääval alal on mitmete varasemate lõhkumiste jälgi, näiteks on kalme lõunaservas kive täis loobitud ca 2 m läbimõõduga auk, samasugune kive täis aetud auk on ka kalme edelaservas. Kalme lähiümbrus on söödis.

Arheoloogilistel proovikaevamistel tuli välja tume kalmemuld, mis sisaldas sütt ja hulgaliselt kive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub endisest Uugla mõisasüdamest ca 200 m põhja-loode pool, kahel pool maanteed ja selle all, suhteliselt  kõrgel tasasel maal. Tee alla jääb kalme idaosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uugla kalmeid on registreeritud Vello Lõugase poolt 1970. a. Neile juhtis esmakordselt tähelepanu Ilmar Allikmaa. Kalmet ei ole kaevatud (arheoloogiliselt põhjalikult uuritud). Ilmselt kuuluvad kalmed I aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10086
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 10-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolme lähestikku asuva kalmega, mis asuvad suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval karjamaal.
I kalme (10086), asub taluhoonest ca 40 m kagu pool, taluaiast kümmekond meetrit lõuna pool ja kujutab endast kagu-loode suunas 16,5 m pikkust, kirde-edela suunas 8,5 m laiust ja 0,7 m kõrgust ovaalset küngast. Kalme loodeservas kasvab kuusk.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Veskimäe talu maal, Uugla-Auaste teest ca 200 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>I kalme uuriti 1977. a arheoloogide poolt läbi. Selgus, et tegemist oli korratult kuhjatud kivikalmega. Kivistik koosnes peamiselt raudkividest. Kivide vahel leidus ka tumedat mulda. Maetud oli kivide vahele ja alla põletatult. Leiti hulgaliselt panuseid: mõõk, 5 odaotsa, kirves, sõrmuseid, käevõrusid, hoburaudsõlgi jne. Leiud Ajaloomuuseumis.
Kalme kaevamise kohta:  M. Mandel. Arheoloogilised kaevamised Uuglas. Töörahva Lipp nr 102, 30.08.1977. a.
Kalmed kuuluvad tõenäoliselt 11.-12. sajandisse.</span>


source: A
code: 10087
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 11-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolme lähestikku asuva kalmega, mis asuvad suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval karjamaal.
II kalme (10087) kujutab endast 2 m läbimõõduga 0,5 m kõrgust küngast, mis asub I kalmest 10 m lääne pool.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Veskimäe talu maal, Uugla-Auaste teest ca 200 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmet ei ole läbi uuritud, kuulub tõenäoliselt 11.-12. sajandisse.</span>


source: A
code: 10088
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 12-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolme lähestikku asuva kalmega, mis asuvad suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval karjamaal.
III kalme asub esimesest ca 45 m edela pool ning sellel jätkuvad praegu (1008 kevad) arheoloogilised uurimistööd, mille tulemusena selgub kalme ulatus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Veskimäe talu maal, Uugla-Auaste teest ca 200 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmed kuuluvad tõenäoliselt 11.-12. sajandisse, täpsustub käimasolevate uuringute tulemusena.</span>


source: A
code: 10089
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 13-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põllumaal ja kujutab endast ovaalse põhiplaaniga pealt lamedat raudkivi, mille pikkus OW suunas on 3,5 m ja laius NS suunas 2 m, suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 8,5 m ja kõrgus 1,1 m. Kivi pinnakiht ida- ja lõunaservas on ära murenenud. Tervena säilinud alal leidub 13 korrapärast kunstlikku lohukest, milledest kaks omavad erilaadset teravat põhja. Lohukeste läbimõõt ulatub 4-7 cm-ni, sügavus kuni 2 cm-ni. Kaitse alla kuulub kivi ning selle lähim ümbrus, kus on keelatud igasugused mullatööd.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Uugla-Auaste teest ca 50 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud M. Mandeli poolt 30. augustil 1973. a.
Muistist on kasutatud kultusobjektina arvatavasti I aastatuhandel e.m.a.</span>


source: A
code: 10090
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 25-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub endise Aida talu karjamaal, Uugla mõisast ca 450 m edela pool, Uugla- Lääne-Nigula teest 390 m edelas. Veskimäe talust jääb muistis 700 m lääne-loode poole.
Kivi asub ida-läänesuunalise 100 m pikkuse ja 30-40 m laiuse kõrgendiku lääneosasse. Kõrgendikku piirab kõikjalt soine, osaliselt kraavitatud madalam ala. Kivi ümbruses, kõrgendiku lääneosas kasvab lepavõsa. Vaid ida pool on hõredate kadakatega kaetud lagendik. Kivist kümmekond meetrit lääne pool kulgeb põhja-lõunasuunaline kuivenduskraav. Teine lühem kraavijupp, mis lõikab ära kõrgendiku loodenurga, jääb kivist 6m loode poole.
Kivi ise ulatub vaid kümmekond cm maapinnast kõrgemale. Tema pikkus on OW suunas 1,2 ja laius 1,1 m. Pealtvaates on kivi ebakorrapärase viisnurkse kujuga. Tema lameda pealispinna keskosas leidub korrapärane ümara kujuga kunstlik süvend. Selle läbimõõt on 23 cm, sügavus keskelt 10 cm ja äärtelt 11 cm. Niisiis on süvendi põhi lame, isegi veidi keskelt ülespoole kummis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi olemasolust andsid teavet Uugla küla Veskimäe talust Ilmar ja Arno Öövelid, kes teadsid seda juba lapsepõlvest. Ohverdamistraditsiooni ei teata, kuid ilmselt on siiski tegu ohvrikiviga. Registreeritud on muistis 1977. a.  Muistis kuulub arvatavasti II aastatuhandesse .</span>


source: A
code: 10091
name: Rauasulatuskoht
type: Rauasulatuskoht
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Lääne-Nigula-Uugla-Jalukse teest 650 m ida pool, Veskimäe talust 450-500 m ida-kirde pool, endise Uugla mõisa südamest umbes 1 km kagus. 

Rauasulatuskoht asub kraavitatud madalal heinamaal, õgvendatud Taebla jõest 150 m loode pool. Muistisest sadakond meetrit lääne pool algavad lääne suunas tõusvad põllumaad. Rauasulatuskoht hõlmab kinnikasvavate, võsa ja üksikute puudega palistatud kuivenduskraavidega piiratud pikliku heinamaalapi kesk- ja lõunaosa. Heinamaa pikkus NS suunas 120 m, laius 40 m. Selle lapikeskosas võib eristada veidi kõrgemat (ca 0,5 m) ja umbes 30 m läbimõõduga  ala. Viimase keskosas on aga veidi veel kõrgem küngas läbimõõduga 4 m. 1977.a selle künka ümber kaevatud proovisurfid tõid nähtavale sütt ja šlakki sisaldava tumeda mulla. Kultuurkihi paksus ca 40 cm. Heinamaalapist ca 20 m lääne poole kukkus 1941. a lennuk, mis seal ära põletati.
Rauasulatuskoht esialgselt dateeritud II aastatuhande I poolde. Muistis on avastatud 1977. a.</span>


source: A
code: 10092
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 81
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nn Patakamägi. Mälestise kohta hetkel olemasolev info ei võimalda täpsustada selle piire. Tegemist on põhja-lõunasuunalise kõrgendikuga, mis looduses hästi märgatav. Üle kõrgendiku viib pinnasetee Männiku taluni. Tähis on paigaldatud külateest kümnekonna meetri kaugusele nähtavale kohale.
Leiumaterjali kohta andmed puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub külavaheteest lääne-edela pool väikesel kõrgendikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritud II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10093
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2238
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel lagedal põllumaal, seda piiravast võsaribast ca 30 m lääne pool. Tegemist on peaaegu ümara (veidi ristkülikule läheneva) põhiplaaniga rohtukasvanud kivivarega. Vare on NS suunas 10 m pikk ja 9 m lai, keskelt ca 1,5 m kõrge. Kalmel leidub ka lahtiseid raudkive, kasvab põõsaid ja puid. Suurem 1 m läbimõõduga raudkivi leidub näiteks kalme kaguserva lähedal, kaks väiksemat selle lõunaosas. Kalme idaservas leidub 1 m läbimõõduga ja 0,3 m sügavune lohk. Kalme kaguservas kasvab saar ja mõned toomingad, loodeservas mõned kadakad. Küngas koosneb kividest ja suhteliselt tumedast mullast.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Vedra-Mõisaküla teest ca 150 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1988. a proovikaevamised olid leidudeta. Võiks kuuluda I aastatuhande I poolde (V. Lõugas. Lääne-Eesti rahvastiku kultuurist rooma rauaajal, 1972).</span>


source: A
code: 10094
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 108-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paikneb kõrgel, lääne suunas madalduval maal, söödialal, kagu-loodesuunalisest kiviaiast 2 m kirde pool. Kivi ümbruses kasvab kümmekond kuuske ja muid puid. Kivi on ebakorrapärase ristkülikulise põhiplaaniga NS suunas 70 cm ja OW suunas 55 cm lai, vaid 40 cm kürge ja 2,2 m ümbermõõduga. Kivi pealispind madaldub lääne suunas. Tema pealispinna keskosas leidub pealt 35 x 25 cm suurune trapetsja põhiplaaniga (ilmselt kunstlik) sügavusse ahenev auk. Viimase sügavus on põhjaservas 40 cm, lääneservas 20 cm. Kivi on muistisena hästi säilinud.
Rahvas peab seda ohvrikiviks.

Kaitse alla kuulub kivi ja selle lähim ümbrus, kus on keelatud igasugused mullatööd ja prahi ning kivide kogumine. Kuulub Vedra kalmistuga ühisesse kaitsetsooni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Vedra kalmistu lõunapiirist ca 18 m lõuna poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10095
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 91-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kopli ja Klemeti (Külmiti) talude ümbruses ca 300 x 100m suurusel alal teest kagu pool. End Ahli kauplusest (end Siimu, nüüd peaks olema Siimui-Jaani talu) 200-400 m kagu pool.</span>


source: A
code: 10096
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 167-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht asub Läänemaal Ridala vallas Kolu külas, peamiselt Andrese, osalt ka Peetre talu maal ning sellest kirde ja ida poole jääval põllumaal. Asula läänepiir kulgeb Andruse talu elumaja joonel, idapiir sellest 100 m ida pool, põhjapiir talust 100 m põhja pool, lõunapiir 50 m lõuna pool. Nii on asula pikkus NS suunas ca 150 m, laius 100 m.
Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, ida-kirde suunas madalduval maal, kõrge põllumaa jamadalama karjamaa piiril. Tema lääneosa jääb Andruse talu õueaiamaa piiridesse, põhja-kirdeosa on lageda põllu all, ida- ja kaguosa aga kasutatud rohumaana. Kultuurkiht on õhuke, suuremas osas asula piirides ca 30 cm. Mullas leidub vähesel määral põlenud kive. Märgata võib ka mõnda savinõukildu. Dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht avastati 2. mail 1986. a M. Mandeli poolt. Kogutud mõned savinõukillud (Ajalooinstituudis).</span>


source: A
code: 10097
name: Kivikalme "Kalmumägi"
type: Kalme
alt_id: 166-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Lääne maakonnas Ridala vallas Kiviküla ja osaliselt Kolu külas. Kalmele viib Kopli talust lõunasse kulgev põllutee, mis kalmealal hargneb mitmeks: üks haru viib lääne-edela poole, teised kagusse. Kalmeala hõlmab kagu-loode suunas ca 100 m pikkuse ja 90 m laiuse ala (ala sisse jääb ka matustest tühje piirkondi).

Muistis hõlmab suurema põhja-lõunasuunalise paekõrgendiku kõige kõrgema põhjaosa. Mägi on üldiselt kaetud murukamara ja kadakatega, kõrgendiku ida-kirdeosas kasvab ka suuremaid puid. Õhukese mullakihi tõttu pole kõrgendiku põhjaosa ilmselt kunagi põlluks haritud. Kalmealal nähtavad 1-2 m laiused ja paarikümne cm sügavused kamardunud vaod annavad tunnistust sellest, et kõrgendikult on kunagi kruusa võetud. Kõrgendiku kirdeserva oli kogutud põllukive, mida 1986. a hakati kivipurustajasse vedama. Seejuures lükati osa kalme kultuurkihti (ilmselt tee ümbrusest) kõrgendiku põhjaserva 1,2 m kõrguseks ja kuni 3-4 m laiuseks valliks. Ilmselt veel varem on osa kultuurkihti lükatud ka mäest alla põllule kahele poole teed. Kalmet läbivast teest idas oli ca 30 m läbimõõduga alal kalmepind segi pööratud. Sellest piirkonnast õnnestus saada esimesed leiud (põlenud luud). Sellest alast lõuna-kagu pool on alles jäänud mõned suuremad kivid. Kivide juurest on osa pinnast ära lükatud. Allesjäänud „saarekeste“ järgi otsustades, pole siin tegu olnud kultuurkihiga. Kuni põhjapaeni on kultuurkiht ära lükatud kohal, kus tee jõuab kalmeni. Sellest piirkonnast pärinebki ilmselt põllule lükatud kultuurkiht. Muistis on dateeritav ajavahemikku 7.-12. sajand. 
Suurte kahjustuste tõttu tuleb kalmet lugeda halvasti säilinuks.
Kaitse alla kuulub kirjeldatud ala ja vähemalt 10 m laiune vöönd selle ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on muistisena registreeritud 2. mail 1986. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kohalikud inimesed tunnevad mäge „Kalmumäe“ nime all. Kopli talust Alfred Margus oli leidnud kalmealalt odaotsa, ilmselt pärineb sellest kalmest veel üks Ajalooinstituudis säilitatav odaots. 1986. a suvel viidi kalmel läbi arheoloogilised kaevamistööd. Uuriti läbi suur osa kokkulükatud muldvallist ja rajati kaks kaevendit kogupindalaga 192 ruutmeetrit. Säilinud kultuurkihi paksus oli erinev, ulatudes 25-30 cm-ni. Kultuurkiht koosnes osalt tihedamini, osalt hõredamini paiknevatest kividest ja kohati heledamast, kohati tumedamast mullast. Kalmealal on toimunud ka krematsioon. Leiumaterjalis domineerivad 11.-12. sajandi Lääne-Eesti kalmetele tüüpilised esemed: pronkspandlad, vöö vahelülid, naastud, noad, krapid, mitut tüüpi hoburaudsõled. Leiti ka mõõgatupeotsik, rõngassärgi katkend unikaalne pronksist linnupea (arvatavasti kotkapea). Vanimaks esemeks on hõbetraadiga mässitud rõngaspeanõel (7.-8. saj). Palju leiti hõbeesemeid: kolm hoburaudsõlge, sõrmus ja 2 münti (araabia ja anglosaksi). Leidude koguarv on 500 (säilivad Läänemaa Muuseumis).</span>


source: A
code: 10098
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 10
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme asub Läänemaal Ridala vallas Väike-Ahli külas.
Muistis paikneb Kolu külla viiva tee põhjaservas ja tee all. Kalme kohal, teest 14 m lõuna pool, asub elumaja, mille juurde viivate teede rajamisega on kalme lõunaosa, st kalme suurest teest lõuna poole jääv osa, lõhutud. Kalme on selgelt piiritletav vaid põhjaservast, kus ta tõuseb järsult ca 1 m võrra ümbritsevast maapinnast kõrgemale (teest 20 m põhja pool). Kalme lõunapiiriks võiks praegu pidada tee lõunaserva, kuigi algselt oli see kulgenud ca 5 m lõuna pool. Kalmeala kirdeossa on kokku lükatud 5 m läbimõõduga ja 1,5 m kõrgune mulla- ning kivihunnik. Kalme umbmäärane pikkus OW suunas ca 40 m, laius NS suunas ca 30-33 m. Teest põhja poole jääv kalmeala on kaetud murukamaraga. Kalme on ilmselt üsna tugevasti kannatada saanud ning seetõttu muistisena suhteliselt halvasti säilinud.
Muistis dateeritav II aastatuhande algusse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: A. Karu, Ridala kihelkonna muinasjäänused 1923, lk 30 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis). Ilmselt on kalme siis olnud selgemini piiritletav, kaevamistel oli leitud luid, mõõku ja teisi sõjariistu.</span>


source: A
code: 10099
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 13
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvrikivi asub Läänemaal Ridala vallas Väike-Ahli külas kolhoosiaegse elumaja aias, majast ca 30 m ida, maanteest ca 15 m lõuna pool. Varem on kivi asunud Siimu talu põllul, taluhoonetest lääne, teest põhja pool.
Kivi on rombja põhiplaaniga, pealt lõhenenud ja auklik. Kivi pikkus OW suunas 1,2 m laius 0,9 m, kõrgus ca 0,9 m. Praegu ei ole võimalik öelda, kas kivi algne pealispind on nähtaval, või on see alla pööratud. Dateeritav II aastatuhandesse.

Et kivi ei asu algsel kohal, tuleks mälestist lugeda halvasti säilinuks.
Kaitse alla kuulub kivi ning vaadeldavuse tagamiseks selle lähiümbrus. Kivi mujale vedamine on keelatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid: H. Moora, Läänemaa muinasaeg, Tartu, 1942, lk 28.</span>


source: A
code: 10100
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 53-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lagedal põllumaal ümbruskonna kõrgeimas kohas ja kujutab endast ümara põhiplaaniga 13 m läbimõõduga söödiala, millel kasvavad puud ja põõsad. Söödiala on ümbritseva alaga võrreldes suhteliselt samal tasapinnal, üksnes tema põhjaserv ulatub põllumaast ca 50 cm kõrgemale. Puudealune on kaetud kehva murukamaraga, millest paistab välja üksikuid pae- ja raudkivinukke.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Espre küla idaosas, Vainu talust ca 260 m ida pool, keset lagedat maad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rahvasuus tuntakse kohta kui matmispaika (teatakse luude leidmisest) samuti kui püha ja puutumatut kohta. Keegi ei tohtivat seal kaevata. Andmed pärinevad Alfred Niilolt, endisest Allikmäe talust). Muistis on mälestisena registreeritud 1989. a ja dateeritav II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10101
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 139-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasulakoht paikneb vana küla tuumikus, kõrgel tasasel maal, mis langeb veidi ida-kagu suunas. Küla ümbritsevad kõrged lagedad põllud. Põld on ka asulakoha keskosas. Taluhoonete ümbruses kasvab suuri põlispuid. Kultuurkihi paksus ulatub Kooli ja Saare talude ümbruses 0,5 meetrini. Võrdlemisi mustas mullas leidub hulgaliselt põlenud raudkive. Märgata võib ka loomaluid ja üksikuid savinõude kilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub küla põhjapoolses osas, kahel pool Haeska mõisa poole viivat teed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1984. a M. Mandeli, S. Heldemaa ja A. Pindise poolt. Mullast koguti savinõukilde, šlakki ja mingi ebamäärane raudese. 
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10102
name: Kalmistu "Kabelimägi"
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ala hõlmab ilmselt Peetri talu õue, krundist lääne poole jääva kartulimaa, taluhoonest lõunasse jääva juurviljamaa, edelas paikneva viljapuuaia lõunaosa ja ilmselt ka õuest lunasse talutee äärde jääva väikese elumaja (Väike-Peetri) ümbruse. Tegu on kitsa, ümbruskonna põllumaadest ca 1 m kõrgema NS suunalise seljandiku põhjatipuga. 
Kalmistu ala on suhteliselt lage, sellel paikneb vaid kuur, lõunaosas kasvab suuremaid puid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub küla tuumikus, põhja pool Haeska mõisa poole viivast teest, Peetri ja väike Peetri talude maal. Kalmistu piire on raske ilma kaevamisteta täpselt määratleda. Tinglikult võiks kalmistu põhjapiir kulgeda Peetri talu elumaja joonel, lõunapiir sellest 70 m lõuna pool talutee joonel, läänepiir talu õueaiamaa läänepiiril ja idapiir sellest 70 m ida pool, Peetri talu õue idapiiril.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhiivis andmed muistisest puuduvad. Kalmistust ja selle nimest „Kabelimägi“ kuuldi passi koostamise ajal Jaagu talu perenaiselt. Peetri talu kartulimaalt olevat varem leitud sõrmus. Kohta peetakse katkuaegseks matusepaigaks. Passi koostamise ajal 1996. a õnnestus kalmistu alalt leida mõned tugevasti põlenud luukillud (Ajaloomuuseumis). Ilmselt peaks tegemist olema muinasaja lõppu kuuluva maa-aluste põletusmatustega kalmistuga.
Muistis on dateeritav I aastatuhande lõppu või II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10103
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 106
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis ise on rombja põhiplaaniga, madal, pealt peaaegu lame, väga urbse aukliku pealispinnaga raudkivi. Tema pikkus on NS suunas 2,5 m, laius 1,4 m, suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 6,5 m ja kõrgus kõrgemas idaservas vaid 38 cm. Terve kivi pealispind on kaetud suuremate ja väiksemate, enamasti ebakorrapärase kujuga looduslike süvenditega. Võibolla on mända neist ka inimkäsi mõnevõrra töödelnud. Suurem rombja põhiplaaniga 40 x 30 cm suurune ja 10 cm sügavune süvend on näiteks kivi keskosas, veidi väiksem kolmnurkse põhiplaaniga 35 x 30 cm suurune ja 8 cm sügavune süvend lääneservas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb külatuumikust lääne-edela pool, küla läbivast teest linnulennul 900m lääne pool, Sepa talust 500 m lõuna-kagu pool, mererannast 300-350 m kirdes.
Muistis paikneb tasasel ja madalal mereäärsel karjamaal lageda maa ja võsa piiril. Võsa jääb kohe kivist itta, lage ala läände. Kivist 70 m lõuna pool algab mereäärne kõrkjastik, 50 m loodes (võsas) kulgeb ida-kirde-edela suunaline kraav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohaliku rahva jutu järgi nimetatakse Kalevipoja kiviks. Kivil olevat mehe jälg ja hobuse jälg. Arstimisest praegu midagi ei teata. Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.
</span>


source: A
code: 10104
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 107
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis kujutab endast kolmnurkse põhiplaaniga, pealt kumerat raudkivi, mille pikkus NS suunas 7,5 m, laius 5,8 m, kõrgus keskelt 3 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 24 m. Kõige kõrgem on kivi pealispind keskosast veidi põhja pool. Selle kõrgema osa edelaservas leidub üks ilmselt kunstlik 12 cm läbimõõduga ja 5 cm sügavune, peaaegu ümara kuju ja põhiplaaniga lohuke. Erinevalt tüüpilistest nn väikeselohuliste kivide lohkudest pole see kuigi korrapärane ega siledaks lihvitud.
Kivi kõige kõrgemast osast vahetult lõuna poole jääb aga ida-lääne suunaline veidi madalam osa, mille kõige sügavam OW suunas 70 cm pikkune ja NS suunas 50 cm laiune, veidi nagu siledaks lihvitud süvend on 5 cm sügav. Võimalik, et sellesse süvendisse paigutati kunagi ohvriande.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Haeska küla põhjaosas, külla viivast teest 600 m loode pool, Tänava talust 130 m edela pool, tallu viivast teest 3 m läänes.
Kivi ümbrus on suhteliselt kõrge, ida suunas madalduv põllumaa. Kivi põhjaservas kasvab üks kõrgem puu, mujal kivi ümber mõned põõsad. Kivist 2 m loode pool on elektripost, mida ida poolt toetab raudbetoontugi. Kivist 4 m läänes pool kulgeb teega paralleelne põllukraav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohaliku rahva jutu järgi olevat tegemist Kalevipoja lingukiviga. „Hiiekivi“ või „Maaaluste kivi“ nimesid praegused kohalikud elanikud ei tea.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10105
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise kultuurkiht paikneb kahel pool külavaheteed, suhteliselt kõrgel, ida ja kirde suunas madalduval maal. Teest läänes on asula ala hõlmatud kõrgest lagedast põllumaast, kusjuures tee ja põllu vahele jääb kitsas, põhja pool suuremasse magistraalkraavi suubuv kraav. Teest idas esineb kultuurkihti karjalauda ja väikese tiigi ümbruses, osalt karjalaudast ida poole jääval väikesel põllulapil, aga ka OW suunalise magistraalkraavi lõunaservas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistise kultuurkiht paikneb endisest Erja karjamõisast põhja pool, OW suunas 250 m pikkusel ja NS suunas maksimaalselt 200 m laiusel alal. Muinasasula kultuurkihi lõunapiir kulgeb karjamõisa hoonest ca 20 m põhja poolt, põhjapiir 220 m põhja poolt, idapiir 80 m ida poolt ja läänepiir 170 m läänest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1991. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Küntud mullast leiti savinõukilde, nuga, västar, viljahõõrumiskivi. Leiud säilivad Ajaloomuuseumis.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10106
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 56-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb suhteliselt kõrgel maal. Tema lõunaosa on lage põllumaa, idaosa hõlmab viljapuuaed, põhjaosa Madise talu  aed ja hooned. Asula põhjaosas on kultuurkiht nähtavasti kruusa võtmisega praktiliselt hävinud. Kultuurkiht ei ole eriti intensiivne. Pruunikas mullas leidub vähesel määral savinõukilde ja loomaluid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb kahel pool külateed ca 150 x 150 m suurusel alal. Muistise lõunapiir kulgeb ca 50-60 m teest lõuna pool, läänepiiriks on Teka talu varemed (põles 1980), idapiiriks Teka talu elumaja, põhjapiiriks Madise talu elumaja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1980. a M. Mandeli ja T. Kempi poolt. Asula territooriumilt korjati mõned savinõukillud (Ajaloomuuseumis). Muistis on dateeritav I aastatuhande II poolde kuni II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10107
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 115-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb kõrgel maal, madala vesise tiikidega nõo ääres, peamiselt sellest ida ja lõuna pool. Asulakohast põhja pool on kõrged põllud, lõuna suunas madaldub aga maapind kraavitatud heinamaaks. Kõige intensiivsem on kultuurkiht põllulapil tiikidest vahetult lõuna pool Mihkli talu õueaiamaal ja külateest lõuna poole jääval põllul. Keskmise tumedusega mullas leidub põlenud kive, savinõukilde ja loomaluid. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, paksenedes tiikide poole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis hõlmab OW sunnas 200 m pikkuse ja NS suunas 150 m laiuse ala Käpla küla tuumikus, kahel pool külavaheteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on esmakordselt registreeritud 1982. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kogutud mõned savinõukillud asuvad Ajalooinstituudis. Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10108
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 100
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub suhteliselt kõrgel karjamaal ja kujutab endast rombja põhiplaaniga, ümbritsevast karjamaast ca 1 m kõrgemale ulatuvat, pealt lamedat küngast. Murukamaraga kaetud kalme läbimõõt on kirdest edelasse ja kagust loodesse 15 m. Kalme keskosas on kagu-loode suunas 10 m pikk ja 3 m lai kamardunud lohk, ilmselt tekkinud kunagisest kruusavõtmisest või kivide murdmisest. Kõige tervem näib olevat kalme edelaosa. Suhteliselt terve on ka kalme põhja- ja kirdeserv. Künka põhja-kirdeosast ulatub välja 2 x 1 m suurune raudkivi, teine samasugune kivi on kalme lääneosas. Väiksemaid kive on kogutud kalme kaguserva (keskel olevast lohust kagu poole), veidi ka lõuna- ja edelaserva. Muistise edelaosas kasvab pihlakas, põhjaservas toomingas ning veel üks pihlakas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Tekamardi talu maal, talust 330 m ida-kagu pool. Madise talust jääb muistis 250 m lõunasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: A. Karu: Ridala kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 7. Kalmest olevat leitud luid ja mõni ese.
Veel on matmiskohale viitavaid andmeid Kirjandusmuuseumi rahvaluuleosakonnas. 
Kirjelduste järgi on tegemist maa-aluse laibakalmistuga. Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10109
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 109
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi paikneb kagu-loodesuunalise laugete nõlvadega seljandiku põhjanõlval lehtpuumetsas (lepad, pihlakad, mõned kadakad). Kivi ise on väike, kagu-loode suunas 65 cm pikk, kirde-edela suunas 45 cm lai ja 1,7 m ümbermõõduga. Maapinnast ulatub välja vaid muistise edelaserv ja sedagi vaid 15 cm. Kogu kivi pind on kaetud looduslike süvendite ja uuretega. Mõned neist on ümara, mõned pikliku, mõned korrapäratu kujuga. Suurim, 10 cm pikkune, 3 cm laiune ja 2 cm sügavune süvend paikneb idaservas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis jääb külatuumikust 1100 m edela poole, endise Tõrmi talu asemest 150 m lääne-edela poole. Vanasti läks Emmuvere külast tee Allika külla. Nüüd pääseb seda teed mööda vaid eelnimetatud Tõrmu talu asemeni, edasi on rada kadunud, puutüvedest ummistunud. Selle tee idaserva, taluasemest lõuna-kagu poole jääb lagendik, endine heinamaalapp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhiiviandmed kivi kohta puuduvad. Peetakse „Kitsejäljega kiviks“. Muistis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10110
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 108
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi pikkus loode-kagu suunas ca 90 cm, kirde-edela suunas 70 cm, kõrgus maapinnast mõnikümmend cm. Pealispinnal lohke ja auke.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivi asub Kooli talust ca 180-200 m kagus, Sassi-Tooma talust 190 m kirdes. Sassi-Tooma talu juurde viivalt teelt keerab rada ida suunas, mis ristub kiviaiaga. Piki kiviaeda ca 85-90 m põhja pool, kiviaiast veidi ida pool võsas. On olnud tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestist kirjeldanud L. Randre, olemas andmed kirjaliku muistise fikseerimise kohta 1937. a (olevat välja antud tõend tollasele taluperemehele Suurkülale).</span>


source: A
code: 10111
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 136-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval maal. Asulast lääne poole jääb kõrge põllumaa, ida poole kuivendatud karjamaa. Asula territoorium on hõlmatud taluhoonetest, õueaiamaadest ja põhja-lõunasuunalisest teest. Kultuurkiht on erineva paksusega, paksenedes ida suunas. Kõige tumedam on muld põllulapil endise Tamme nüüd Saare talust kirdes. Liivases mullas leidub hulgaliselt põlenud kive. Märgata võib ka üksikuid loomaluid ja savinõukilde. Kultuurkihti on aegade jooksul põllumajandus- ja ehitustegevusega rikutud</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Mägari küla tuumikus endise küla läbinud maantee ümbruses. Praegune tee kulgeb asulakohast ida poolt. 
Asula kultuurkiht hõlmab NS suunas 180 m pikkuse ja 100-120 m laiuse ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1983. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kogutud leiud (savinõukillud, šlakk, nuga ja vaskplaadike) asuvad Ajaloo Instituudis. Leidude põhjal on asulakoht dateeritav 15.-19. sajandisse, kuid kultuurkihi üldilme lubab arvata, et asula on tekkinud juba II aastatuhande algul.</span>


source: A
code: 10112
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 12
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub lääne ja loode suunas madalduval kõrgel maal, lehtpuumetsas, kus kasvab jalakaid, haabu ja sarapuid. Ohverdamiskohast vahetult ida ja kagu pool asub kõrge lage 200 x 200 m suurune karjamaa, kus tehakse jaanituld. Sellest eraldab hiiekohta põõsastest palistatud kirde-edela suunaline kiviaed.
Hiiemägi kujutab endast kirde-edela suunalist, ca 100 m pikkust ja 30-40 m laiust ning ida-kagu servas ümbrusest ca 1m kõrgemat küngast. Kõige kõrgem on maapind kiviaia kohal, madaldudes järk-järgult lääne suunas. Kõrgendiku põhjaosa läbib kagu-loode suunas teine kiviaed. Mujal leidub tihedamalt või hõredamalt enamasti 1 m läbimõõduga ja väiksemaid raudkive. Suurimaks on kõrgendiku lõuna-edelanõlval paiknev, 10,5 m ümbermõõduga ja 1,7 m kõrgune rändrahn, mis asub kiviaiast 15 m loode pool. Muld kivide vahel on pruunikat värvi, suhteliselt hele. Üksnes suurima kivi ja kiviaia vahelisel alal leidub musta, tahmast, põlenud kive sisaldavat mulda. Tegemist näib olevat tugevate tulejälgedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Mägari küla tuumikust ca 800 m loode pool. Selle juurde saab maanteelt läände suunduvat põlluvaheteed mööda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu Ülikooli Arheoloogia Instituudi Toimetused VII. Tartu, 1942, lk 28;
J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt, III. Tartu, 1910, lk 221.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10113
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb suhteliselt madalal maal. Temast lõuna ja edela poole jäävad kõrgema, maatee poole tõusvad põllumaad, külast kirde pool on aga madalamad põllud. Külas kasvab üsna palju suuri põlispuid. Muistse asula kultuurkiht on praegu peamiselt hoonete ja aiamaade all, kohati aga ka söödis. Noksi talust põhja pool, külatänavast lõunas, on madal vesine lohk, selle ümber heinamaalapp. Rahvajutu järgi on tegemist kunagi külas asunus Vilkilby mõisa tiigiga. Asulakihi edelaserv jääb põllumaa alla.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht hõlmab kagu-loode suunas 300 m pikkuse ja 200 m laiuse ala Vilkala küla tuumikus, peamiselt Kilgi, Taska, Noksi ja Madise talude ümbruses. Haapsalu-Laiküla maanteest jääb mälestis ca 500 m kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja T. Kempi poolt 1979. a. Kultuurkihist koguti savinõukilde.
Muistis dateeritav I aastatuhande II poolde - II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10114
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 113-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistne asula on paiknenud kõrgel, nõrgalt lõuna suunas madalduval maal, keset põliseid põlde. Praegu jääb tema territoorium taluhoonete ja õueaiamaade alla. Kasvab arvukalt suuri puid. Asula põhja-loodeserv jääb põllu alla. Kultuurkiht on keskmise tumeduse ja intensiivsusega ning erineva paksusega. Mullas leidub põlenud kive, loomaluid ja savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht asub Liivaküla küla tuumikus, Kendri, Keldi, Uuemardi, Peetri talude ümbruses, kahel pool Võnnu viivat teed. Asula territoorium hõlmab ca 150 x 150 m suurust ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1982. a. Kultuurkihist koguti savinõukilde (Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 10115
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 114-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb suhteliselt kõrgel tasasel maal. Praegu on tema territoorium hõlmatud põlispuudest palistatud Tõnise-Jüri ja Mustu talude hoonetest, õueaiamaadest, saekaatrist ning põllumaast. Mustu talu õu on võrdlemisi niiske, talust kagu pool leidub vesine lohk (võimalik endine allikas).
Kultuurkiht on asula territooriumil tumedat värvi, kohati tahmane. Mullas leidub põlenud kive (eriti hulgaliselt asula idaosas põllul), savinõukilde ja loomaluid. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis hõlmab vähemalt 200 x 200 m suuruse ala praeguses külatuumikus, peamiselt Mustu ja Tõnise-Jüri talude ümbruses, õueaiamaadel ning viimastest lääne poole jääval põllul. Asula põhiosa jääb külla viivast teest põhja poole, ometi pole välistatud kultuurkihi esinemine ka teest lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1982. a. Kultuurkihist koguti savinõukilde (Ajaloo Instituudis).
Muistis dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10116
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 137-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel lääne-loode suunas laugjalt madalduval maal. Asula läänepiir kulgeb maanteest sadakond meetrit lääne pool, idapiir 50-70 m ida pool, lõunapiir ulatub veskini ning põhjapiir on sellest sadakond meetrit põhja pool. Muistise territoorium on hõlmatud põllust ja seda läbivast maanteest. Muld on asulakohas musta värvi, selles leidub hulgaliselt põlenud kive, kogenud silm võib märgata ka savinõukilde ja muid leide.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula hõlmab OW suunas 200 m pikkuse ja 150 m laiuse ala kahel pool Haapsalu-Laiküla maanteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1982. a suvel Ehmja arheoloogiliste kaevamiste ajal Peeter Soobiku, Urmas Härmi jt ekspeditsioonis osalenute poolt. 
Muistis dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10117
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 168-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, lõuna suunas tõusval maal, kõrge põllumaa  ja madala soise ning võsastunud ala piiril. Asula idaosa on põllumaa, lääneosa aga rohumaa all, põhjaservas kasvab aga võsa. Asula kultuurkiht on erineva paksusega, lõunaosas vaid kümmekond cm, põhjaosas aga kuni 30 cm paks. Mullas leidub üsna arvukalt põlenud raudkive, muld ei ole aga eriti tume.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Ridala kiriku juurest ca 1,1 km lõuna-edela suunas Käbla külla viiva tee ääres, kahel pool seda teed. Asula lõunapiirist ca 20 m lõuna pool keerab tee järsult itta. Asula põhjapiir jääb lääne suunda minevast kõrvalteest kümmekond meetrit lõuna poole, idapiir NS suunalisest teest 120 m ida pool, läänepiir sellest teest 70 m lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1986. a. Leitud savinõukillud asuvad Ajaloo Instituudis. Asulakoht on dateeritav II aastatuhande algusesse.

Muinasasula ja OW suunalise maanteelõigu vahel on ilmselt olnud 11.-12. sajandil kivikalme. Sealt on (ilmselt 1986. a kevadel) kive ära veetud ja kõrgendiku pindmised kihid segi pööratud. Võrdlemisi tumedas mullas raudkivivde vahel võib märgata põlenud luukilde ja väiksemaid pronksesemeid. Ulatusliku lõhkumise tõttu on peaaegu võimatu kalmeehituse kohta mingeid täpsemaid järeldusi teha.</span>


source: A
code: 10118
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 182-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb kõrgel tasasel põllumaal ja on esimese laigu alal väga intensiivne. Muld on süsimusta värvi, sisaldab hulgaliselt põlenud raudkive. Kultuurkihi paksus ulatub 50 cm-ni. Teine laik on hoopis väiksema intensiivsusega, ka põlenud raudkive esineb seal vähem. Kultuurkiht on vaid 30 cm paks. Muinasasulat on kahjustatud künnitöödega. Kaitse alla kuulub asulakoht kirjeldatud piirides ja 50 m laiuses vööndis nende laikude ümber. Sellel alal on keelatud suuremad mullatööd (va tavapärane põlluharimine) ja prahi mahapanek.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Ridala kirikuaiast vahetult lääne ja edela pool, esinedes seal kahe laiguna. Neist esimene asub kirikuaia edelanurgast 100-150 m edela pool, teest 20-120 m loodes, põhja-lõuna suunas 100 m pikkusel ja 60 m laiusel alal. Teine laik asub kirikuaiast 10-80 m läänes, põhja-lõuna suunas 100 m pikkusel ja 70 m laiusel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1988. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt, asula alalt kogutud savinõukillud Ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 10119
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2240
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel rohumaal ja kujutab endast OW suunas 32 m pikkust, 14 m laiust ja 1,5 m kõrgust kamardunud küngast. Sellest tõuseb veel 1 m kõrgemale omal ajal kalme lõunaossa kaevatud siloaugu läänevall. Siloauk ise aeti aastaid tagasi täis. Kalme idaossa on kunagi kaevatud U-kujuline kaeve, haarade pikkus 9 ja 7 m ning laiuse ja sügavusega 1 m. Viimasest ida pool on veel 3 x 1,5 m suurune ja 0,5 m sügavune lohk. Muidu on kalmeala ovaalse põhiplaaniga, sellest sopistub lõuna suunas välja madalam, 0,5 m kõrgune osa. Kalmeala lõunaserva on lükatud mõned kuni 2 m läbimõõduga kivid. Seal kasvavad ka mõned toomingad ja muud lehtpuud. Muidu on kalme lähiümbrus lage, temast paarkümmend meetrit loode pool algab pargiala.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis on avastatud Vello Lõugase poolt 1972. a. Kalmest leiti savinõukild ja põlenud luid. 
Muistis on dateeritav I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10120
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 97
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kirde-edelasuunalise moreeniseljandiku kirdepoolses, ida suunas välja ulatuvas osas. Seljandik on linnuse kohal järsem lõunaküljel, madaldudes seal 15 m pikkuses lõigus 3 meetrit. Hoopis laugemad on seljandiku nõlvad muistise põhja- ja idapoolses küljes. Lääne suunas jätkub seljandik aga linnusega samal kõrgusel. Tubrilinna puhul näib tegu olevat suures osas lõhutud ringvall-linnusega, niisiis tüübilt maalinnusega. Seda lubab arvata säilinud valli jäänustest selgesti nähtav ring, eriti aga linnuse kaguküljel kõige tervemini säilinud valliosa ilme. See paremini säilinud valliosa on nähtav 18 m pikkuses lõigus. Lõigu  kirdeosas on isegi kivimüüri servad üsna selgesti fikseeritavad. Müüri laius ulatub seal 3,5 meetrini, kõrgus 1,3-1,5 meetrini. Müüri ehitamiseks on seejuures kasutatud ka üsna suuri, kuni 1 m läbimõduga raudkive. Kõige paremini säilinud valliosast lääne pool on 4 m pikkuses lõigus kaitseehitised täielikult hävinud. Järgneb 13 m pikkune lõik 3,5 m laiust ja 0,8 m kõrguselt säilinud vallijäänuseid. Linnuse lõuna-edelaosas on 13 m pikkuses lõigus kaitseehitised samuti täielikult hävinud. Lääneküljel esineb (ilmselt laiali aetud) vallijäänuseid 30 m pikkusel ja maksimaalselt 10 m laiusel alal. Selle künkliku ala põhjapoolsesse ossa on kunagi (ilmselt liiva võtmiseks) lõhutud 3 m läbimõõduga auk. Hiljem on viimasesse aetud suuremaid kive ja seal kasvab saarepuid. Loodeservas on vall rohkem aimatav kui selgesti nähtav, põhjaservas siiski 13 m pikkusel ja 8 m laiusel alal veidi kõrgema künkliku alana hoomatav. Künkliku ala sulgeb kirdeservas suurem, 2,2 x 1,5 m suurune raudkivi. Idaküljel, 18 m pikkusel alal vall puudub. Võibolla asus selles küljes ka väravaava. Paremini säilinud ida-kagupoolsest valliosast 3 m ida pool seisab kirde-edelasuunalises reas veel kolm suuremat (suurim 1,3 x) raudkivi. Kuna ka maapind selles piirkonnas on linnusega ühekõrgune, võiks tegu olla mingi eellinnuse või värava eelkaitseehitise jäänukiga.
Maalinna valliga piiratud õueosa läbimõõt on ca 30 m. Seda suhteliselt tasast ala katab murukamar. Muld must, lausa tahmane. Lõuna-, ida- ja kirdeküljelt on vaade maalinnale avatud, kantsist edela, lääne ja loode pool kasvab aga lehtmets. Loodeküljelt ulatub metsaserv praktiliselt kindlustuse vallijäänusteni.
Maalinnast ida ja kirde pool leidub murukamaraga kaetud seljandikul hulgaliselt eri suurusega rändrahne. Linnusest läänes, metsa all leidub aga ulatuslikul alal üks Ridala ümbruse esinduslikumaid kivikülve. Maalinna müürijäänustest 28 m ida pool seljandikul asus varem silikaatkivist ehitatud elektrijaam: Hiljem see lõhuti, jäänused nähtavad. Samas ka maa sisse rammitud betoonpostid. Samasuguseid betoonposte ka linnuse lõunanõlval, valli asemest 10 m edelas. Linnusevallist 40 m kirde poolt kulges kagu-loode suunas rohtukasvanud karjatee, 90 m kirdes algavad aga põllumaad. Sealt põhja-kirde poole maapind madaldub. Nimetatud põllumaal on fikseeritud ka muinasaja lõppu kuuluv asulakiht. Võimalik, et asulakiht esineb ka linnuse ja põllumaa vahel söödis olevas seljandiku osas. Samuti on asula kultuurkiht fikseeritud linnusest lõuna pool seljandiku nõlval ja sellest madalamale jääval rohumaal. Kaugemal lõuna pool algab põld, mida linnuse lähedasest rohumaast eraldab kraav. Madalam ala linnusest edela pool on võssa kasvanud. Seal, 70 m linnusevallist edelas, on lehtpuuvõsas vesine, 6-8 m läbimõõduga allikalohk. Tegu on ilmselt ohvriallikaga.
Kuna muistist on varasematel sajanditel tublisti lõhutud ning tema ümbrus on kannatada saanud ka viimaste aastakümnete jooksul, tuleb teda muistisena halvasti säilinuks lugeda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Jõõdre külas mäeseljandikul, ümbruskonna kõrgeimas paigas. Ridala kirikust jääb linnus 1,8 km ida-kagu poole, Ridala-Martna maanteest 400 m edelasse, karjalautadest ca 200 m loodesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnuse kohta leidub andmeid:
H. Moora. Muistsete linnuste uurimise tulemustest Eesti NSV-s. Muistsed asulad ja linnused. Arheoloogiline kogumik I. Tallinn, 1955, lk 82. H. Moora arvates kujutab Ridala Tubrilinn endast varem tekkinud ja veel muinasaja lõpusajandeil püsinud linnust.
L. Jaanits, S. Laul, V. Lõugas, E. Tõnisson. Eesti esiajalugu. Tallinn, 1982, joonis 165. Eesti ajaloo üldkäsitluses oletatakse, et Tubrilinn kuulub keskmise rauaaja linnuste hulka.
V. Lõugas, J. Selirand. Arheoloogia Eestimaa teedel. Tallinn, 1989, lk 109-110. Nenditakse, et „Kuigi linnuse ümbrusest kogutud leiud pärinevad nooremast rauaajast, liitub Tubrilinn tüpoloogiliselt rohkem keskmise ja vanema rauaaja linnustega“.
E. Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad. Tallinn, 1966. E. Tõnisson mainib, et juba möödunud sajandil uuris linnust R. Hausmann, leides kaevamistel tammepalke. Veel möödunud sajandil olnud Tubrilinna vall hoopis paremini säilinud. „Linna“ ümber olnud võimsad kivimürakad. Tubrilinna on samastatud Majanpata linnusega kui ka Rotalaga.
Linnuselt on leitud ristikujuline pronksripats (AI 2643:125). Linnuse ümber on muinasaja lõpus olnud paljude küladega võimas asustus.
Muistis kuulub Mati Mandeli arvates 11.-13. sajandisse, ehkki on võimalik, et ta rajati algselt juba I aastatuhande III poolel.</span>


source: A
code: 10121
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 55-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis kujutab endast ca 1 m ümbruskonnast kõrgemale tõusvat laugjat looduslikku kõrgendikku, mille pikkus on kagu-loode suunas ca 100 m, laius ca 50 m. Ümber kõrgendiku kasvab lepavõsa (tänaseks tihe võsa ja mets). Kõrgendik ise on veidi lagedam. 
Kõrgendikku on kaevatud (kamardunud) 8 x 5 m läbimõõduga kagu-loodesuunaline ja ca 0,5 m sügavune nõgu. Pikisuunas läbis kunagi kõrgendikku Vigardi tallu viiv tee. Rahvajutu järgi on kõrgendikul olnud ohvrikivi. Praegu võib seal näha üksikuid, enamasti kuni 1 m läbimõõduga kive. Kõrgendiku põhja-kirdeservas, süvendist 8 m ida pool on siiski ka üks veidi suurem, NS suunas 2 m pikk ja 1,2 m lai pealt lame raudkivi. Selle suurim ümbermõõt on 6 m, kõrgus 0,5 m. Kivi pealispinna idaosas leidub kirde-edelasuunaline 30 cm pikkune, 20 ca laiune ja ca 5 cm sügavune looduslik lohk. Võimalik, et selle kivi puhul ongi tegemist ohvrikiviga. Üks suurem 2 m pikkune, 1,5 m laiune ja 0,9 m kõrgune raudkivi leidub siiski ka lagendiku lõuna-kaguservas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis jääb endisest Uueelu talust sadakond meetrit lääne poole, endise Rootsi talu varemetest samapalju loode poole, Vilkla külast 1,3 km põhja-kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid Kirjandusmuuseumi rahvaluuleosakonnas: A. Suurkask (1897) „...Vilkla külas on üks väiklane Hiiemägi, kus veel praegu üks vana hiiepuu pääl kasvab, enne olnud neid sääl nagu mitu tamme“.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10122
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 54-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt madalal vesisel maal, võsaservas. Tegu on 2,5 m läbimõõduga ja kuni 1 m sügavuse allikalohuga, millest voolab lääne-loode poole välja 1,5 m laiune oja. Viimane on alates kümnekonna meetri kauguselt allikakohast 1 m laiuseks kraaviks kaevatud. Allikalohus varem asunud puust raketest ei ole midagi säilinud. Allika idakaldal kasvab remmelgas, sellest ida pool saar, Põhja pool algab lepavõsa. Allikast talu poole kasvavad mõned kased, edelas paar kuuske. Allikas on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Sepa talu elumajast sadakond meetrit lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on dateeritav II aastatuhandesse. Allika vett olevat vanasti silmahaiguste raviks kasutatud.</span>


source: A
code: 10123
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 104
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub võrdlemisi kõrgel, põhja suunas tõusval põllumaal. Kunagi on siin olnud põldudevaheline kiviaed, mille idaservas ohvrikivi asub. Muistis ise on rombja põhiplaaniga, kahe NS suunalise terava harjaga ning nende vahele jääva vagumusega raudkivi. Viimase pikkus on NS suunas 4 m, laius OW suunas 3,5 m, kõrgus 1,3 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 12,5 m. Mingeid kunstlikke lohke kivil ei leidu. Kivi on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Kolila külas, endise Hiievälja talu maal, sellest talust ca 170 m isa pool. Haapsalu-Laiküla maanteest 550 m lääne pool, Ridala kirikust ca 750 m lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid:
A.Karu. Ridala kihelkonna muinasjäänused, 1923. a (käsikiri Ajaloo Instituudi arheoloogia sektori arhiivis), lk 33: „Rahvajutu järgi on kivil ohvreid toodud. Ka olnud varem kohal hiis, millest talu nime saanud“.
A. Suurkask, 1897, Kirjandusmuuseumi rahvaluule osakonnas: „Kolila küla Hiievälja pere põllul kõrgem paik, kutsutud hiiekohaks. Vanasti seal suured hiiepuud. Rahvas hiies ohverdamas. Mõisahärra käsul hiiepuud maha. Maa põlluks. Leitud hõberahasid ja ehteasju. Leiud mõisahärrale.“
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10124
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 103
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvrikivi asub kõrgel lagedal karjamaal. Kivist sadakond meetrit lääne pool on olnud Jaanimäe nimeline kõrgem kivine küngas- looduslik kõrgendik, millele  põlluharimise käigus hulgaliselt kive peale veetud. Kivist 100 m põhja pool ja 250 m ida-kirde pool leidub kaks väiksemat kamardunud kivivaret (ilmselt vanad põllukivihunnikud). Kivist 4 m põhja pool  kasvab pihlakas, ümbruskonnas tammesid, mände.
Kivi ise on ebakorrapärase trapetsja põhiplaaniga ja kirde-edela suunalise harjaga. Tema pikkus ulatub NS suunas 4,3 meetrini, laius 3,8 meetrini, suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 14 m, kõrgus kuni 1,85 m.
„Leedekoha“ nimelist ohvrikohta  praegusel ajal ei teata. Võimalik, et selleks ongi kivi lähim ümbrus, kuid ohverdada võidi ka Jaanimäel võiteistel väiksematel kivivaretel. Ohvrikivi on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Lannuste külas teede ristumiskohas, endise Lepiku talu maal, sellest talukohast ca 550 m edela pool, Ridala kirikust ca 1,6 km lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvrikivi kohta leidub andmeid:
A. Karu. Ridala kihelkonna muinasjäänused, 1923. a (Ajaloo Instituudi arhiivis), lk 34. Selle järgi olla kivi visatud Puise rannast Kalevipoja poolt. Kivil olevat käidud vanasti ohverdamas.
Leedekoha kohta leidub andmeid kirjandusmuuseumi rahvaluuleosakonnas: A. Karu, E 54059: „Hiiekoht Kolila külas, Lepiku talu karjamaal söödilapp kannab nime „Leeda koht“. Olla vana eesti jumala (Leede) asukoht, kuhu talle olevat ohvreid viidud. Koht on karjamaaks ja mingisugust erilist märki ei ole.“
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10125
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 197-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaitse alla  kuulub kõnealune asulakoht kirjeldatud piirides ja kaitsetsoonina ala, mis märgitud kaardil. Kõnealusel alal on lubatud tavalised põllutööd, keelatud aga sügavkünd ning kultuurkihi sügavamaid horisonte hävitavad suuremad mulla- ja ehitustööd. Mälestise tähistustahvel puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula kultuurkiht avastati kahel pool Ridala-Võnnu maanteed, endise Uneste karjamõisa majapidamishoonetest vahetule lääne pool, OW suunas 180 m pikkusel ja NS suunas 170 m laiusel alal. Muinasasula lõunapiir kulgeb karjamõisa talli (laut) lõunaseina kohalt, põhjapiir maanteest 80 m põhja poolt, idapiir talli idaseina kohalt, läänepiir sellest 180 m lääne poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht on esmakordselt registreeritud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 14. aprillil 1991. a. Leitud savinõukillud asuvad Eesti Ajaloomuuseumi arheoloogikogus (A 684:1-3). Asulakoht on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10126
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 102
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel maal. Põhja-lõunasuunalise seljandiku harjal. Kalmistu täpseid piire saab kindlaks teha vaid ulatuslike kaevamisega. Tinglikult oleks kalmistu alaks majaaseme lähim ümbrus ca 30 m laiuses vööndis ja sellest edela poole jääv söödiala 50 x 60 m suuruses. Hoonest on alles vaid kelder. Üle tee loode pool asub kiviehitise vare, passis kirjeldatud küün lagunenud; ca 70 m edelas asub kasutusel olev korras hoone. Elumaja paiknes ümbruskonna kõrgeimal kohal, kust maapind langeb järsult ida suunas, ida pool on olnud viljapuuaed. Kümmekond meetrit edelas algab võsastunud piirkond, kus kasvab ka kõrgemaid puid ja leidub hulgaliselt kuni 2 m läbimõõduga rändrahne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb omaaegse Kõrgemäe talu elumaja varemete ümbruses, Kiidevasse viivast teest ca 600 m ida pool. II maailmasõja järgsel ajal oli siin puukool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid H. Kõrge poolt koostatud inspektsiooniaruandes Ridala kihelkonnast, 1936.a, lk 8. Talu maalt, kusagilt elumaja lähistelt, leitud 4 raha (rootsi rahad ja Nürnbergi penn), mingeid esemeid ja luid. 
1980. a rääkis üks külaelanik, et luid olevat leitud elumaja ehitamisel. Puuduvad päris kindlad andmed, kuhu maetud on ja kas terveid matuseid veel säilinud on.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10127
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 101
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub ümbrusest ca 1-1,5 m kõrgemale tõusval lagedal kõrgendikul, selle kõrgemas loodeosas. Kalmistu täpsemaid piire pole ilma arheoloogiliste kaevamisteta võimalik kindlaks määrata. Kõrgendiku kõrgemas, ca 30 m läbimõõduga osas võib näha kahte vana murukamarasse kasvanud kruusaauku. Neist suurem on kagu-loode suunas piklik, mõõtmetega 15 x 12 m, väiksem aga ümar, läbimõõduga 3 m. Mõlema augu sügavus on ca 1 m. Väiksema süvendi idaservas võib näha nelja-viit kuni 1 m läbimõõduga raudkivi. Muistis on kruusavõtmisega tugevasti kannatada saanud. Kõrgendiku kõrgemas osas võib veel olla säilinud matuseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Sinalepa külas Vaduma talu maal, taluhoonetest sadakond meetrit ida-kagu pool. Ridala-Kiideva maanteest jääb muistis sadakond meetrit kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
Kirjandusmuuseumi rahvaluule osakonnas RKM II 319,422.1971. M. Hiiemäe: „Vadumaa mäelt, Vadumaa talu karjamaalt on midagi leitud. Tehti uudismaad, aga see koht jäeti alles. Seal on ka vana matmispaik.“
Ilmselt on luid leitud kruusavõtmisel, millal see aga toimus, ei tea enam keegi öelda. Arvatavasti pärinevad ka teated kohast kui kalmistust kruusavõtmise ajast.
Muistis on dateeritav oletatavalt II aastatuhande I poolde või keskpaika.</span>


source: A
code: 10128
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 99
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis hõlmab madalakõrgendiku kõrgema osa, mis on hõlmatud karjamaast. Kõremäe talule lähemale jääv kõrgendiku osa lõunanõlv on OW suunas 60 m pikkuselt ja 40 m laiuselt olnud kruusavõtukohaks. Jäljed sellest on kamardunud süvendis ja künklik maapind. Kruusaga on ära veetud ca 1 m paksune kiht. Kruusaaukudest vahetult põhja pool on kulgenud üle kõrgendiku harja traataed (osaliselt alles). Sellest põhja pool kõrgendiku lael on 1 m kõrguste mullavallidega piiratud 3 x 2,5 m suurune ja 1 m sügavune kamardunud auk, ilmselt omaaegne keldriase. Keldri suu on olnud kirde poole. Mullavallidest 3 m kirde pool on suur raudkivi, sellest põhja ja loode pool mõned väiksemad kivid. Kive on paljandunud ka kruusaaukude juures.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõremäe talust 150-250 m kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
A. Karu. Ridala kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 9 - kohta nimetatakse Saaresaunamäeks. Tegemist olevat tavalise kangru-raunaga raudkividest ja kruusast, kusjuures pool kalmest olevat lõhutud. (Tänapäeval mingit kivikalme taolist ehitist ei ole - M. Mandel)
H. Kõrge inspektsiooniaruanne 1936. a - talust 250 m põhja poolt leitud pealuu, sellest sadakond meetrit eemalt luuese (arvatav võrgukudumise ui). 
Saare talu elanike andmeil leitud luid kruusavõtmise ajal, esemeleidudest nad ei teadnud.
Antud informatsioon ei luba arvatava matmispaiga aega ega ulatust lähemalt määrata.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde (umbkaudne dateering).</span>


source: A
code: 10129
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 98
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme hõlmab ida-lääne suunalise kruusaseljandiku (omaaegse rannavalli) säilinud kõrgema osa. Seljandiku lääneosa (250 x 100 m) on kruusana ära veetud. Praeguseks on omaaegsesse karjääri kasvanud suured puud, läbi selle idaosa kulgeb aga krusatee loode suunas. Kruusaaugust ida poole jääv säilinud seljandik tõuseb ümbritsevast alast 4-3 m kõrgemale. Tema kõrgema osa laius on 20 m, kogulaius 30-40 m. Seljandik on söötis, kaetud murukamaraga. Siin-seal tõusevad kamarast esile eri suurusega kuni 1 m läbimõõduga raudkivid (kivikülv). Üksikuid kive on mäelt ära viidud, kuid seljandiku lõunaserva on neid ümbruskonna põldudelt ka juurde toodud. Kruusaaugu lääneotsast 140 m ida poolt viib üle seljandiku, viimase põhjanõlval leidus veel vanu lagunenud okastraataedu. Kruusakarjääri servast 94 m ida pool paikneb mäel suure loodusliku süvendiga kivi nn Kalevipoja jäljega kivi, servast vastavalt 105 ja 113 m ida pool sinna kunagi püstitatud vana elektriliini postid. Teest 100 m  ida pool algab seljandikul tihe lehtpuudesse kasvanud ala. Seljandikust põhja pool on lage põld, lõuna pool töökodade õu. Mälestisena säilivus on ebaselge.
Kuna pole selge, kui suurt osa seljandikust on kunagi matmispaigaks kasutatud, jääb selle piiritlemine mõneti tinglikuks.
Kaitse alla kuulub kindlasti kirjeldatud seljandiku läänepoolsem osa 140 x 20 m suurune ala ja kaitsetsoonina seda ümbritsev ala ca 10 m laiuses vööndis (va lääne pool, kus laiub kruusaauk). Nimetatud alal on keelatud igasugused mullatööd ja prahi ning kivide kogumine. Edaspidi tuleks mäe nõlvade juurde toodud kivid ära vedada ning mägi ja selle ümbrus korrastada.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Parila-Puise maanteest 300-400 m loode pool, Ridala kooli hoonest ca 130 m  põhja pool, endiste sovhoosi töökodade juures.
Kalme piirid on ebaselged, oletatavalt võiks muistise maksimaalseks suuruseks olla 140 x 120 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
H. Kõrge inspektsiooniaruanne Ridala kihelkond, 1936. a, lk 6-7 (Ajaloo Instituudis): „Seljandikul, mida nimetatakse Mäemõisa mäeks, on arvatud eksisteerivat kiviringe ja sadamakohta“. Kiviringe peab H. Kõrge „fantaasianägemuseks“. Küll aga eksisteerib seal eelmainitud loodusliku jäljega kivi. Kivi servast kaevates on 15 cm sügavuselt leitud põlenud luid ja raha. Ka ühest arvatavast kiviringist olevat leitud „konte, riistu ja söepuru“.
Mitmete inimeste räägitu põhjal olevat kruusa kaevandamisel välja tulnud luustikke. On märgatud ka põlenud luid ja esemeid. Muuseumidesse siiski arheoloogilisi leide jõudnud ei ole. 
Kui arvestada H. Kõrge aruande andmeid, peaks matuseid leiduma ka seljandiku säilinud osas, kus täpsemalt, seda saksid selgitada vaid suuremad arheoloogilised kaevamised. Ilmselt on tegu siiski mitte kivikalmega, vaid maa-aluse kalmistuga. Muidugi ei saa välistada ka mingite maa-aluste kivikonstruktsioonide esinemist.
Dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10130
name: Rahvapärimustega seotud kivi "Kalevipoja jäljega kivi"
type: arheoloogiamälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suure loodusliku süvendiga kivi nn Kalevipoja jäljega kivi, mis asub kruusakarjääri servast 94 m ida pool.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivi  asub kalme 10129 alal. Viimane paikneb Parila-Puise maanteest 300-400 m loode pool, Ridala kooli hoonest ca 130 m  põhja pool, endiste sovhoosi töökodade juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
H. Kõrge inspektsiooniaruanne Ridala kihelkond, 1936. a, lk 6-7 (Ajaloo Instituudis): „Seljandikul, mida nimetatakse Mäemõisa mäeks, on arvatud eksisteerivat kiviringe ja sadamakohta“. Kiviringe peab H. Kõrge „fantaasianägemuseks“. Küll aga eksisteerib seal eelmainitud loodusliku jäljega kivi. Kivi servast kaevates on 15 cm sügavuselt leitud põlenud luid ja raha. Ka ühest arvatavast kiviringist olevat leitud „konte, riistu ja söepuru“.
Mitmete inimeste räägitu põhjal olevat kruusa kaevandamisel välja tulnud luustikke. On märgatud ka põlenud luid ja esemeid. Muuseumidesse siiski arheoloogilisi leide jõudnud ei ole. 
Kui arvestada H. Kõrge aruande andmeid, peaks matuseid leiduma ka seljandiku säilinud osas, kus täpsemalt, seda saksid selgitada vaid suuremad arheoloogilised kaevamised. Ilmselt on tegu siiski mitte kivikalmega, vaid maa-aluse kalmistuga. Muidugi ei saa välistada ka mingite maa-aluste kivikonstruktsioonide esinemist.
Dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10131
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 138-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksusega, küündides kõrgendiku lael vaid paarikümne cm-ni, Hiieaugu ümbruses aga  vähemalt 50 cm-ni. Muld on musta värvi, selles leidub hulgaliselt põlenud raudkive ja savinõude kilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb maanteest vahetult lääne-loode poole, endisest Võnnu mõisast 300-650 m kirde poole, Hiie ja Hiiemäe talude vahelisele alale ja Hiiemäe talu ümbrusesse. Kokku hõlmab asulakiht kirde-edela suunas 400 m pikkuse ja maksimaalselt 200 m laiuse ala, kusjuures tema piir kirde pool kulgeb Hiie talu kohalt, piir edela pool Hiiemäe talu kohalt, idapiiriks on aga maantee.
Muistise kultuurkihti leidub ümber madala soise (nüüd kuivendatud) lodukoha, rahvasuus „Hiieaugu“ (muistse ohverdamiskoha), mis asub Hiie talust 50-120 m lõuna-edela pool ja millest kulgeb ida suunas (maantee alt läbi ja edasi ida poole) kuivenduskraav. Hiieaugu ümbruses, ca 70 m  läbimõõduga alal asula kultuurkiht puudub (seal leidub vaid vesiliiva). Asula kultuurkihti leidub aga Hiieaugust põhja pool, põhja suunas tõusval põllul Hiie talu juures ning Hiieaugust edela suunas tõusval põllul. Kultuurkihti leidub ka kõrgendiku lael Hiiemäe talu ümbruses. Kogu väli on praegu põllu all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 15. aprillil 1984. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Kohalt koguti mõned savinõukillud ja rauašlakki (säilivad Ajaloo Instituudis).
Muistis on dateeritav I aastatuhande II poolde- II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10132
name: Kalmistu "Kabelimägi"
type: Kalmistu
alt_id: 41-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, maantee ja põllu vahelisel söödialal. Tema lääneosa on söötis põllulapp. Seda eraldavad muust söödialast kirde ja kagu poolt põõsaste ja puudega palistatud kiviaiad. Kalmistu ala kaguosa on künklik rohumaa, põhjaosa samuti rohumaa, kuhu on kogutud kivi- ja mullahunnikuid. Maantee lõunaserva ehitatud laudahoone kohalt suundub kalmistule läbi madalama, ilmselt ammu lõhutud piirkonna rohtukasvanud rada, millesse on sõidetud sügavad vaod. Selle raja vasakus servas oli 2002. a kevadel veel püsti kaitsetahvel, viimasest loode pool lebasid vana kiviristi tükid. Kiviristist loode poole põlluserva oli kogutud 10 m läbimõõduga ja 1 m kõrgune kivihunnik. Ilmselt on tegemist vana keldrikohaga. Kivihunnikust edasi loode pool leidub ida-läänesuunaline 20 x 10 m suurune mullahunnik. Kalmistuala idapiirkonda, mida idast piirab maanteeni ulatuv põllusiil, on kogutud hulk kive, kivide vahel kasvavad suured lehtpuud. 
Kalmistu säilivus muistisena on ebaselge. Ilmselt on ta mitmesuguste mullatööde tagajärjel tugevasti kahjustada saanud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Rummu külas, Haapsalu-Tallinna maanteelt läbi endise Ridala raudteejaama kagusse, endise Võnnu mõisa juurde viiva kruusatee kirdeservas, selle tee ja Leediküla-Võnnu-Ridala tee ristumiskohast 350-420 m lääne-loode pool. Undo-Hansu (end Unda-Antsu) talust jääb kalmistu 80-145 m põhja poole, end. Tänava-Jüri (nüüd Keldi?) talust 170-240 m ida-kagu poole Läätsa I kinnistule. Kalmistu täpsemaid piire on võimatu ilma suuremate kaevamisteta kindlaks määrata. Tinglikult hõlmab muistis ida-lääne suunas oletatavalt 70 m pikkuse ja põhja-lõuna suunas 65 m laiuse ala, kusjuures kalmistu lõunapiir kulgeb maanteest 15 m põhja poolt, põhjapiir põllumaa ja söödiala piirist veel 20m põhja poolt, läänepiir Tänava-Jüri (Keldi) talust 170 m, idapiir 240 m ida poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on varem dateeritud 15.-18. sajandisse, Kuna kalmealalt puuduvad dateerivad leiud, ei saa seda dateeringut praegu oluliselt täpsustada.
Muistise kohta leidub andmeid: A. Karu. Ridala kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 19. Mainitakse, et juba kirjeldamise ajal oli kalme osaliselt lõhutud, äärtest üles küntud ja kalme keskele oli ehitatud kelder. Kohalt olla leitud palju inimluid ja vanu rahasid. Ilmselt on lõhkumine jätkunud ka nõukogude ajal, mil kalmele on veetud suur osa seal praegu asuvatest kividest.
Võimalik, et tervem kalmeosa on just praegusest söödialast põhja poole jääval põllul.</span>


source: A
code: 10133
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 170-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paikneb kõrge põllumaa ja madalate heinamaade piiril, edela suunas madalduval maal. Asulakoha territooriumil on taluhooned, õued ja põllulapid, Küla territooriumil kasvab suuri põlispuid. Eriti intensiivne on kultuurkiht põllulapil end. Rätsepa talust edelas, kus muld on musta värvi, tahmane, selles leidub põlenud raudkive ja üksikuid savinõukilde. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes 0,5 meetrini. Dateeritud II aastatuhandesse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestise juurde saab Risti-Piirsalu-Kuijõe maanteelt kõrvalteele lääne poole sõites, kusjuures küla tuumik jääb suurest maanteest ca 1 km lääne-edela poole. Muinasaulakoht hõlmab kagu-loode suunas ca 200 m pikkuse ja 100-150 m laiuse ala, piiriks kagus on maaparandusobjekt, loodes Annijüri talu, kirdes külatee ja edelas mõtteline joon külateest 150 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1985. a septembris M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Asulakohalt koguti mõned savinõukillud.</span>


source: A
code: 10134
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 110
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas paikneb madalal soisel võsastunud maal. Allikalohu põhjakaldal ja allikast kagu pool leppade grupid. Allikas kujutab endast ovaalse kujuga, kagu-loode suunas 10 m pikkust ja 5 m laiust tiigisarnast veekogu, mille sügavus on ca 1 m. Väljavool puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Keila-Haapsalu maanteest u 150 m ja endisest Kuijõe mõisast 200-220 m põhja poole, suurest magistraalkraavist 120 m lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateering II aastatuhat. Muistist on nimetatud rahvasuus „rahaallikaks“ (H. Moora. Läänemaa muinasaeg, 1942), teisal „ohvriallikaks“ (käsikiri AI arheoloogiakeskuse arhiivis).</span>


source: A
code: 10135
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 169-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paikneb suhteliselt kõrgel, kergelt lääne suunas madalduval maal. Lääneosa on tasane karjamaa, idaosa jääb Everti talu õueaiamaa ja hoonete alla. Mingil määral leidub asulakihti ka laiemalt, Klaas-Tõnu ja Väike-Tiidu talude õueaiamaadel ja hoonete ümbruses. Üldiselt on aga asulakiht neis piirkondades nõrk, tuumik näib olevat asunud Everti talu maal. Muld on mõnevõrra tumedam kui ümbritsevatel põldudel. Ka põlenud kive leidub mullas suhteliselt vähe. Küla on saanud vett allikast, mis asus külatuumikust 150 m läänes, sellest kaevati kolhoosiaja alguses suur tiik. Suuri põlispuid kasvab taluhoonete ümbruses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Risti Kuijõe maanteest Piirsalu kahe kalmistu vahelt ida-kirde suunas viivat teed mööda, u 400 m kaugusel. Muinasasula kultuurkihi lõunapiiriks on külatee, põhjapiir kulgeb läbi Klaas-Tõnu talu maade ja idapiiriks Väike-Tiidu talu hooned. Läänepiir on mõnevõrra ebaselge. Asula hõlmab ca 150 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritav II aastatuhandesse. Kultuurkiht avastatud 1985. a novembris M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kogutud mõned savinõukillud.</span>


source: A
code: 10136
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 57-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel põllumaal, ümbruskonna kõrgeimas paigas kõrge seljandiku lõunatipus. Nii ongi kivikalme pind põhjaservas vaid kuni 1 m kõrvalolevast põllumaast kõrgem, lõunas ja edelas aga 2,2 m kõrgem. Ida- ja lääneosas langeb kalme pind astmeliselt. Seega on kalme keskne kõrgem osa põhja-lõuna suunas 22 m pikk ja lääne-ida suunas 19 m lai. Sellele kõrgemale osale liitub läänes 7 m ja idas 16 m laiune veidi madalam ala. Selle madalama osaga koos võib muistis hõlmata ida-lääne suunas 42 m pikkuse ala. Kalmet uurimata ei ole täpsemaid piire võimalik kirjeldada. Kalmepinda on varasemalt mitmete sissekaevetega rikutud (keskosast lääne pool 4 x 2 m suurune ja 30 cm sügavune kamardunud sissekaeve, keskosast veidi ida pool 3 x 4 m suurune kividega täidetud süvend, nende vahele rammitud raudvarvad; kalme lõunaservas piklikud 2 x 3 m ja 1 x 2 m süvendid, samuti kultuurkihi kahjustus kalme idaosas geodeetilise punkti tähise paigaldamisel). Kalme keskossa veetud kive ja risu. Kalmealal kasvavad mõned männid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb kunagise raudteeülesõidukohalt raudtteega paralleelselt kirde suunas, Rõuma külla viiva tee loodeservas, teest 3-45 m loodes, Rõuma küla tuumikust 350 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis kuulub arvatavasti kas I aastatuhande II poolde või II aastatuhande algusesse.
Avastatud 1980. a M. Mandeli ja T. Sepa poolt. Kalmesse kaevatud proovišurfist leiti põlenud luukild.
Rahvasuus kutsutakse kõrgendikku „Kalvamäeks“.</span>


source: A
code: 10137
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 140-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, ida ja kirde suunas madalduval maal. Temast lääne ja edela poole jääb kõrge põld, põhja ja kirde poole uudismaa, itta soine heinamaa. Asula kultuurkiht paikneb taluhoonete ümbruses ja õueaiamaal ning lõuna ja edela poole jääva põllu servas. Kultuurkiht on erineva paksusega, ulatudes kohati 0,5 m-ni. Muld on tunduvalt tumedam ümbruse põllumullast, selleas leidub põlenud kive ja loomaluid ning savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Rõuma küla tuumikus, peamiselt taluhoonete ümbruses ja nendest lõuna pool, raudteest vahetult põhja-loode pool. Kultuurkiht hõlmab põhja-lõuna suunas ca 150 m pikkuse ja ida-lääne suunas 70-80 m laiuse ala kahel pool külatänavat. Küla asub Risti alevikust 0,5 km kirde pool, sinna saab paralleelselt raudteega kulgevat teed mööda (ülekäigukohast ca 0,6 km kaugusel).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritav II aastatuhandesse, leidude järgi pärineb 11.-12. sajandist. Muistis avastatud 1983. a. M. Mandeli, I. Jõesoo ja A. Pindise poolt. Asulakohalt korjati mõned savinõukillud ja savitihend (säilivad AI-s).</span>


source: A
code: 10138
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 95-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval maal. Tema lääneosa jääb endise põllu alla, idaosa hõlmab aga põlispuudega palistatud külatuumik (taluhooned, varemed, väikesed aialapid). Kultuurkiht on muinasasula territooriumil erineva paksuse ja intensiivsusega. Tumepruunis-hallikas mullas leidub savinõukilde, loomaluid, raudnaelu jne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb kunagise Kõnnu küla (Lääne-Nigula kihelkond) Jaani talu ja endise Suure-Jaani talu aseme (varemed) ümbruses, samuti külatuumikust lääne pool põllul. Asula hõlmab umbes 200 m pikkuse (OW suunas) ja 100 m laiuse ala, kusjuures tema lõunapiiriks on Mardi talu elumaja joon, idapiiriks Jaani krundi idapiir. Muinasasula jääb Tallinn-Haapsalu maanteest 140-240 m lõuna poole.</span>


source: A
code: 10139
name: Hiiekünnapuu
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 117-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt madalal maal, maantee ja lõuna suunas tõusva põllu vahelisel söödialal. Puud on tavaliselt nimetatud hiiepärnaks, tegemist on aga umbes 10 m kõrguse ja 10m võra läbimõõduga künnapuuga. Dateeritud II aastatuhandesse.
 Puul on olnud 5,7 m ümbermõõduga ja 2 m kõrgusega tüvi. Kahe meetri kõrguselt hargneb tüvi kolmeks jämedaks haruks. Tüve idakülg on 1,8 m kõrguselt ja 1,5 m laiuselt õõnes, lõhutud ja põletatud. Viimase sõja ajal olla mustlased õõnsuses tuld teinud. Kahjustustest hoolimata puu siiski elab.
Maapind puu all on võrdlemisi tasane, va kraav maantee ääres. Kuna puu on hävimisohus, ei saa muistist pidada rahuldavalt säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Puu jääb uue ja vana maanteeharu hargnemiskoha lähedale, Palivere alevikku viiva teeharu lõunaserva. Teetammist asub puu umbes 4 m lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III Tartu, 1910, lk 227. Nimetatakse hiiepuuks. Ohverdamistraditsiooni ei teata, kuid seda tuleb tõenäoliseks pidada.</span>


source: A
code: 10140
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 60-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suurema põllumassiivi põhjaservas ja sellest põhja poole jääva lehtpuumetsaga kaetud rohumaa (kunagine karjamaa) lõunaservas. Asula ala poolitab sellest NS suunas üle minev, üksikute mändide ja madalate kadakatega palistatud, hõredalt paiknevatest kividest kiviaed. Muinasasula hõlmab põllulapi kõrgema osa ja metsaaluse rohumaa põhja poole madalduva kõrgema osa. Puud metsas vähemalt 15 m kõrgused, leidub ka üksikuid suuremaid tammesid. Kultuurkiht on õhuke. Küntud põllul olid eristatavad põlenud kivide kogumid, mille juures leidus savinõukilde. Ilmselt on tegu läbi küntud koldekohtadega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Paju talust 350-450 m lääne-loode pool, Männiku talust 300-420 m kirde pool. Maanteest jääb asulakoht 700-820 m põhja-kirde poole, Taebla jõest sadakond meetrit lõunasse.
Asula ala hõlmab ca 120 m läbimõõduga piirkonda. Selle lõunapiir kulgeb 80 m metsa ja põllumaa piirist lõuna pool, põhjapiir sellest 40 m põhja pool, läänepiir NS suunalisest kiviaiast 60 m läänes ja idapiir 60 m idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 3. mail 1980. aastal S. Heldemaa poolt. Kogutud savinõukillud ja nuga asuvad Ajaloomuuseumis.
Muistis dateeritud I aastatuhande II poolde või II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10141
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 45-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lagedal karjamaal. Kujutab endast ovaalse põhiplaaniga, veidi NS suunas piklikku murukamaraga kaetud küngast. Künka pikkus NS suunas 9 m ja laius 7 m. Maksimaalne kõrgus keskosas 0,9 m. Kalme on rajatud suure kolmnurkse põhiplaaniga raudkivi idaserva. Kivi on kalme läänepiiriks. Kivi pikkus NS suunas 3 m, laius 2 m ja maksimaalne kõrgus 0,8 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Taebla alevikust 0,5 km loode poole, maanteest 450 m põhja poole. Pajukalda talust 130 m lõuna pool. Kalmest ca 120 m kagusse jäävad kolhoosiaegsed karjalaudad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis avastatud S. Heldemaa poolt 1979. a hilissügisel. Proovikaevamisel leiti savinõukild ja põletamata inimluu (Ajaloomuuseumis).

Muistis on dateeritav I aastatuhande I poolde</span>


source: A
code: 10142
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 59-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrge lageda karjamaalapi kirdeservas. Taebla jõeoru nõlv jääb sellest 20 m põhja-kirde poole. Kalme kujutab endast veidi OW suunas piklikku, 23 m pikkust ja 19 m laiust ning 1,7 m kõrgust murukamaraga kaetud lagedat küngast. Künka keskel on OW suunas 4,5 m pikk ja NS suunas 3 m lai raudkividega ääristatud sisselangenud keldriase. Tegemist on kunagise lubjaahjuga, mis hiljem keldriks kohandati. Süvend läbistab kogu künka kultuurkihti. Osa süvendi rajamisel august välja visatud mulda ümbritseb madala vallina selle ida-, lääne- ja lõunaserva. Künka loodeosas ulatub mullast välja suurem raudkivi. Muistis on kannatada saanud ka II maailmasõja ajal sellesse kaevatud tulepesade tõttu. Suurem sopiline, OW suunas 12 m pikk ja 2 m lai kamardunud tulepesa leidub kalme lõuna-kaguservas, kaks väiksemat 1,5-2 m läbimõõduga süvendit poolkaares ümber kalmekünka lõuna- ja läänenõlva.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Taebla alevikust 0,5 km loode poole, maanteest 550 m põhja poole. Pajukalda talust jääb 45 m ida-kagu poole ning kolhoosiaegsetest lautadest 150 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt. Proovikaevamistel leiti pronksspiraal ning põletatud luukild. Kalme peaks kuuluma II aastatuhande algusesse</span>


source: A
code: 10143
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 46-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub kõrgel lagedal põhja suunas madalduval karjamaal, väikesest männitukast 10 m kirde pool. 
Muistis kujutab endast ovaalse põhiplaaniga ja kumera pealispinnaga raudkivi (pikkus NS suunas 3 m, laius 2,3 m, suurim ümbermõõt 9,3 m ja kõrgus1,4 m), millel leidub 1 kindel ja 4 kaheldavat korrapärast kunstlikku kultuselohukest. Lohkude mõõtmed: läbimõõt 4-6 cm, sügavus 0,5-1,2 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Paju taluhoonetest ca 220 m, Männi talust ca 120 m lääne pool. Maanteest jääb kivi 0,6 km põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Avastatud T. Kempi poolt 1979. a, peaks kuuluma I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10144
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula on asunud kõrgel, lääne-edela suunas madalduval maal, ümber teedest piiratud kolmnurkse vesise lohu Lentre talust 70 m ida pool. Sellel alal leidub kividega piiratud veevõtukohti (allikad). Ilmselt on tegemist iidse küla veevõtupaigaga. Asula avastamisel leiti Rein talust põhja-kirde poolt küntud põllult savinõukilde. Neid leidus ka 100 x 40 m suurusel põllulapil Lentre talust sadakond meetrit põhja pool. Viimase põllu keskel võis märgata ka tahmaseid põlenud koldekive ja söetükke. Väikeses proovisurfis paljandus ca 25 cm sügavusel põlenud kivide lasu, ilmselt mingi hoone koldejäänus. Leiti kedrakeraamikat ja sütt. Kivid jäeti paigale. Muld oli asulakohal võrdlemisi tumedat värvi, kultuurkiht ebaühtlase paksusega. 
Asula territooriumil paikneb praegu mitmeid taluhooneid ning neid ümbritsevaid viljapuuaedu. Suuremad põllulapid on Otsa ja Lentre ning Reinu talude vahel. Soine ala veevõtukoha ümbruses on söödis.
Asula kultuurkiht võib suures osas olla hästi säilinud. Nagu selgus leidudest Otsa ja Lentre talude vaheliselt põllult, on hoonestuse jälgi säilinud isegi pidevalt haritavatel põllulappidel paksema mullakihi all. Seda arvestades tuleb kultuurkihti lugeda hästi säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkihti leidub kahel pool Taebla-Martna teed, peamiselt teest lääne pool, praeguses külatuumikus, Lentre, Reinu, Jaanuse, Proosu ja Kooli (endine Kirimäe kool) talude ümbruses. Teest lääne pool hõlmab asula ca 250 m pikkuse ja kuni 100 m laiuse ala piki teed Otsa talu hoonetest veidi lõuna poolt kuni Reinu talu lõunapiirini. Teest ida pool hõlmab asula ala piki teed ca 50 m laiuse vööndi Jaanuse ja Kooli talude vahel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on avastatud 23. aprillil 1979. a M. Mandeli ja T. Kempi poolt. Leitud savinõukillud ajaloomuuseumis.
Muinasasula kuulub arvatavasti ajavahemikku I aastatuhande II poolest kuni II aastatuhandeni.</span>


source: A
code: 10145
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 43-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ida-kirde pool külateed hõlmab asula kultuurkiht ca 50 m laiuse põlluala. Lääne-edela pool teed on asula kultuurkiht konstanteeritav ca 100 m laiusel alal. Osaliselt hõlmavad seda ala põllulapid, osaliselt aiamaad ja taluhooned. Maaind on kõrgem asula idaosas ning madaldub laugjalt lääne-loode suunas. Asula lääneserv Tooma talu ümbruses on juba liigniiske.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula kultuurkiht hõlmab kagu-loode suunas 200 m pikkuse ja kirde-edela suunas 100-150 m laiuse ala Tooma, Miku, Andruse ja Otina talude ümbruses, kahel pool külatänavat. Asula loodepiiriks on Otina taluhooned, kagupiiriks Andruse ja Mutso talud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1979. a kevadel M. Mandeli poolt. Leitud savinõukillud asuvad Ajaloomuuseumis. 
Muistis on dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II pool kuni II aastatuhat.</span>


source: A
code: 10146
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 184-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultuurkiht paikneb valdavalt kõrgel põllumaal, mis madaldub laugjalt lääne suunas ja talust lõunas üsna järsult lõuna suunas. Asula ala on hõlmatud taluhoonetest ning neist ida poole jäävatest varemetest (rahvasuus mõisavaremed). Talust põhja poole jääb suurem põllumassiiv, mida läbistab Nihka külla viiv tee. Talust ida pool asus kunagi viljapuuaed. Talu õueaiamaast lõuna pool kulgeb magistraalkraav.
Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksuse ja intensiivsusega (erineva tumeduse ja põlenud raudkivide sisaldusega). Üldiselt on aga kultuurkihi värvus ümbritseva põllumulla omast tunduvalt tumedam. Magistraalkraavi nõlval on kultuurkihi paksus 40-50 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula hõlmab põhiplaanilt ovaalse pirnikujulise ala, mille pikkus NS suunas maksimaalselt 260 m ja laius 240-250 m. Asula lõunapiir kulgeb Kundra talust ca 50 m lõuna poolt, põhjapiir 200 m põhja poolt, idapiir talu joonest 100 m ida pool ja läänepiir 100 m lääne poolt. Kultuurkiht on põhiliselt Kundra talu õueaiamaal ja hoonete all, samuti põhja poole jääval põllul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt 1989. a. Asulakohalt on kogutud viljahõõrumiskivi ja savinõukillud, mis asuvad Ajaloomuuseumis. Kultuurkiht on dateeritav I aastatuhande II poolde ja II aastatuhande I poolde. Siiski võib oletada ka varasemaid asustusjälgi.</span>


source: A
code: 10147
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 185-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Taebla-Martna teest kahel pool, ida suunas Leediküla poole viiva tee lähtumiskoha ümber. Asula idaosa jääb tee ja sellest ida pool olevate põllumaade alla, loodeosa jääb Tõnu talu õuealale ja edelaosa tootmismaale. Asulakoha ulatus NS suunas ca 120 m, OW suunas ca 100 m.</span>


source: A
code: 10148
name: Asulakoht "Rui mägi"
type: Asulakoht
alt_id: 171-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I asula kultuurkiht asub kuivendatud rabade vahelise kuni 150 m laiuse ja maksimaalselt 2 m kõrguse ida-läänesuunalise moreenseljandiku lael. Asula ala idaosa on 100 m pikk ja 80 lai lage söödiala, kus maapind madaldub põhja suunas. Seal lahtises liivas võib märgata tumedamaid laike ja leida savinõukilde. Asula lääneosa katab hõre männimets, kus leidub kokkulükatud kive ja liivavõtmise auke, muuhulgas üks suur 2,5 m sügavune ja 50 m pikkune liivaauk. Asula piire on raske ilma arheoloogiliste kaevamisteta kindlaks määrata. Kultuurkihti võib leiduda ka kruusateest lõuna pool kõrgel liivaseljandikul, mida katab mets.

II asula kultuurkiht on OW suunas 320 m pikkusel ja NS suunas 200 m laiusel lagedal põllulapil. Mille põhjaserv ulatub tee servani. Maapind madaldub lõuna suunas. Osalt on mullapind täies paksuses läbi küntud, siin-seal leidub aga põlenud kividega kohti, kus muld on muust pinnast tumedam. Ilmselt on tegemist laialiküntud koldeasemetega. Selliseid koldeasemeid leidus kõige rohkem põllu lõuna- ja idaosas. Näib, et asula ala ulatub neis suundades küntud põllust kaugemale, hõreda lepametsaga kaetud alale. Viimane on tasane, kuid põllust juba madalam ja kevadeti liigniiske maa.

III asula kultuurkiht fikseeriti lagedal ja võrdlemisi tasasel põllumaal. Võrreldes I ja II asulaga, on tegu pikemaajalise elupaigaga. Seda näitab kultuurkihi suurem intensiivsus (muld on ühtlaselt tumedat värvi ja sisaldab hulgaliselt põlenud kivipuru) ning paksus, mis ulatub 40-50 cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis koosneb kolmest osast.
Muistised asuvad Kirimäe külatuumikust 2,5-3,3 km kagu pool, Taebla-Martna teest 1,35-2,6 km ida pool, nn Rui mäel. Mälestiste juurde viiv tee kulgeb mööda ida-läänesuunalist moreeniseljandikku, millel asuvadki ka kõnealuste asulate kultuurkihid.
I asula kultuurkiht on fikseeritud Taebla-Martna maanteest 2,4-2,55 km ida pool, OW suunas 150 m pikkusel ja 80 m laiusel alal tee põhjaservas, tee ja magistraalkraavi vahelisel alal. Ilmselt esineb kihti ka teest lõuna pool metsaga kaetud alal.
II asula kultuurkiht fikseeriti Taebla-Martna maanteest 1,35-1,7 km ida pool teest kuni 200 m lõuna poole ulatuval lagedal põllul. Tee servas asulalaigust loode pool leidub kunagi siia seljandiku laele süvendatud siloauk. Võimalik, et kultuurkihti leidub ka kõnealusest põllust lõuna ja ida pool metsaga kaetud alal.
III asula kultuurkiht fikseeriti Taebla-Martna maanteest 2-2,3 km ida pool, teest 70-120 m lõuna pool lagedal põllul OW suunas 300 m pikkusel ja 50 m laiusel alal. Lääne poolt on asula piiriks uudismaatee, idapiir kulgeb sellest 300 m ida poolt, lõunapiir jääb põllu põhjaservas kulgevast magistraalkraavist 50 m lõuna poole. Võimalik, et kultuurkihti leidub ka magistraalkraavist põhja pool, kruusatee ja põllu vahelisel metsaga kaetud alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>I asula avastati 1986. a S. Heldemaa ja M. Mandeli poolt. Kogutud savonõukillud asuvad Ajaloomuuseumis. Keraamika põhjal võiks olla dateeritav I aastatuhandesse eKr või I aastatuhande pKr I pool.
II asula avastati 1998. a S. Heldemaa ja M. Mandeli poolt. Kogutud savinõukillud ja viljahõõrumiskivi asuvad Ajaloomuuseumis. Hiljem leiti veel nuga. Kunagi on asulakoha lähedalt, kuid kruusateest põhja poolt, leitud omapärane kirvesarnane kiviese. Leiumaterjali põhjal dateeritav I aastatuhandesse eKr.
III asulakoht avastati 1998. a S. Heldemaa ja M. Mandeli poolt. Kogutud savinõukillud ja rauašlakk asuvad Ajaloomuuseumis. Dateeritav ajavahemikku I aastatuhat eKr kuni I aastatuhande algus.</span>


source: A
code: 10149
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 89
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel, kagu-loode suunalisel seljandikul, mille kõrgem osa (omaaegne kruusaauk) on praeguseks kamarasse kasvanud. Siin-seal kasvab madalaid mände ja kadakapõõsaid. Kuna viljakas pinnas puudub, on seljandiku kõrgem osa sööti jäänud. Teeristist lõunas, Kabelimäe talu ümbruses on kruusa võetud 0,5-1 m sügavuselt. Vaid söödi lääne-edelaservas, vastu põllupiiri, võib algset pinnast kohati säilinud olla. Teeristist idas on samuti vanad kruusaaugud. Nende keskele jääb aga ca 10 m laiune ja 150 m pikkune tervelt säilinud ala, kus maapinnast kerkib esile suuri raudkive ja kasvab kuni 5 m kõrgusi kadakaid. Selles osas võib kalmistu olla säilinud. Ka teeristist põhja- ja lääne pool on vanad kruusaaugud ja paemurrud. 
Kalmistust ida ja kagu poole jääb 2004. a suvel avastatud asulakoha kultuurkiht. See hõlmab kagu-loode suunas ca 750 m pikkuse ja maksimaalselt 200 m laiuse ala Kirimäe külatuumikust põhja pool põllul, ulatudes põhjas-kirdes maanteeni ja edelas kulgeb piir ca 150 m ida pool Taebla-Martna teed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Kirimäe küla tuumikust ca 1 km loode pool, Taebla-Martna ja Taebla-Ridala teeristil Kabelimäe talu ümbruses, kagu-loode suunas ca 250 m pikkusel ja 200 m laiusel alal. Muistise täpsem suurus on ebaselge, sest koht on pikka aega olnud kruusaauguks ja paemurruks ning pealmine pinnasekiht suures osas ära veetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kabelimäelt leiti 1923. a kuulus Kirimäe aare (Schmiedehelm. Der Fund von Kirimäe in Estland- SMYA:1 Helsinki, 1924, lk 1-36). Samast Kabelimäe talust 35 m ida pool kaevas H. Moora 1923. a kruusavõtmisest terveks jäänud ala, kust leiti põletamata inimluid ja keskaegseid münte. Varem oli kruusavõtmisel leitud ka noorema rauaaja leide (A.Veitmann. Lääne-Nigula khk. Antikvaar-topograafiline kirjeldus. 1927.a, lk 6 ja 31)
Muistis on dateeritav ajavahemikku 6.-18. sajandini.</span>


source: A
code: 10150
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 63-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb põldudevahelise kagu-loodesuunalise, 300 m pikkuse ja 90 m laiuse söödilapi kaguosas, selle lõunaservast 15 m põhja pool ja idaservast 25 m lääne pool. Võrdlemisi tasase pinnaga söödialal kasvab kohati hõredalt, kohati tihedamalt kadakapõõsaid. Leidub ka üksikuid ca 1-2 m läbimõõduga põllukivihunnikuid ning suuremaid raudkive.
Söödiala lõunaosa läbib OW suunaline madal seljandik. Seljandiku idaosas leidub peaargu ümara põhiplaaniga, veidi OW suunas piklik, 7m pikkune ja 6 m laiune ning 0,6-0,7 m kõrgune murukamarasse kasvanud küngas. Künka põhjaservas kulgeb OW suunaline kadakate rida. 
Küngas ise sarnaneb rohkem suure põllukivihunniku kui kalmega. Tema keskossa surfi kaevamisel paljandusid võrdlemisi suured raudkivid, nende vahel väiksemad ja võrdlemisi tume muld. Kivide vahelt leiti paar savinõukildu ja nõrgalt põlenud luukild.
Kaölmest 10 m lääne pool on väiksem, 3 m läbimõõduga küngas, temast 5 m kirde poole on aga 20 x 20, suurusele alale kogutud kive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Kirimäelt Nihka külla viivast teest 200 m loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1980. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt.
Kuulub arvatavasti I aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 10151
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 96-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub metsaga kaetud alal kahel pool Taebla-Martna maanteed raudtee ülesõidukohast ca 650 m lõuna pool. Hõlmab NS suunas 170 m ja OW suunas 185 m suurust ala.
Pihelgamäe talust jääb paarsada meetrit põhja poole.</span>


source: A
code: 10152
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 119-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Metsa talu kagupiiril, taluhoonetest 400-580 m edelas, Tiigiotsa taluhoonetest jääb see  460-620 m läände. Hõlmab NS suunas 180 m pikkust ja OW suunas 160 m laiust lagedamat ala keset metsa.</span>


source: A
code: 10153
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 64-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on avastatud küla praeguses põhjaosas. Asula paikneb võrdlemisi kõrgel maal, hõlmates OW suunas vähemalt 170 m pikkuse ja NS suunas 150 m laiuse ala. Asula idapiir on kulgenud Peetri talust veidi ida pool, läänepiir arvatavasti madala võsastunud nõo idaservas Mälla talu ja Triko talu aseme vahel. Põhjapiir kulgeb küla ja külast põhja poole jäävate põldude piiril, lõunapiir kas kusagil Triko talu aseme ja end Tõnu ning Hansu-Uuetoa talude vahele jääval rohumaa kohal (kagu-loodesuunalisest teest paarkümmend meetrit põhja poolt). Võimalik, et asula kultuurkihti leidub veel ka nimetatud piirkonnast lääne pool, Mälla talu ümbruses. Asula on osaliselt põllulappide ja aiamaade all, osaliselt ka puudetuka ning võsa all. Kultuurkiht on hästi säilinud, selle paksus on erinev. 
Asulakoht on avastatud Saamo Heldemaa poolt, leitud savinõukilde ja kivist valamisvorm (viimane säilib Ajaloomuuseumis).</span>


source: A
code: 10154
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 141-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõik asulad on paiknenud suhteliselt kõrgel maal, kahel pool madalat, OW suunalist nõgu (nõos voolab süvendatud ja õgvendatud oja). I asula on asetsenud nõo põhjanõlval. Praegu on seal suhteliselt lage lõuna suunas madalduv põld. Muistise lõunapiiriks on õgvendatud oja, põhjapiir kulgeb sellest 100-kond m põhja pool. Idapiiriks on tee, läänepiir kulgeb sellest ca 70 m lääne pool (nõrka kultuurkihti võib leiduda ka teest idas). Põllul, asula läänepiiril, leidub 20 x 15 m suurune ja 2 m kõrgune kokkuveetud kivihunnik. Suhteliselt tumedas mullas leidub põlenud kive ja loomaluid.
II asulakoht paikneb põhja suunas madalduval lagedal põllumaal, OW suunas 30 m pikkuse ja 15 m laiuse kokkulükatud kivihunniku põhjaservas (arvatavasti ka kivihunniku all). Asula kultuurkihti leidub OW suunas 40 m pikkusel ja 20-30 m laiusel alal. Suhteliselt tumedas mullas leidub põlenud kive ja loomaluid. Kultuurkihi paksus on 40-50 cm.
III asulakoht paikneb kõrgel põllumaal, kahel pool teed ja hõlmab kirde-edela suunas 60 m pikkuse ja 50 m laiuse ala. Rätsepa talust jääb kultuurkiht 200-250 m ida poole. Muld on asula territooriumil suhteliselt hele ja sisaldab I ja II asulakihist hoopis vähem põlenud kive.
Kuna kõik asulad on künniga tugevasti kahjustatud, saab neid pidada vaid muistisena rahuldavalt säilinuiks
Kaitse alla kuuluvad kirjeldatud asulakohad ja nende lähim ümbrus, vähemalt 50 m kaitsetsoonina. Kõnealustes piirkondades on keelatud igasugused mullatööd (peale tavaliste põllutööde) ja prahi mahapanek. Edaspidi tuleks (spetsialisti valve all) ära vedada ja I ja II asulakoha juures paiknevad kivihunnikud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tegemist on kolme väiksema, suhteliselt lähestikku paiknenud majapidamise asukohtadega.
I asula (majapidamise) kultuurkiht asub Koela küla tuumikust ca 800-900 m edela pool, Linnamäe-Koela teelt Mauru ja Rätsepa talude juurde viiva põllutee lääneservas ning hõlmab NS suunas ca 100 m pikkuse ja 50-60 m laiuse ala.
II asula (majapidamise) kultuurkiht asub Koela küla tuumikust 900-1000 m edela pool, Rätsepa talust 100-kond m kirde pool (I asulast 100-200 m kagus), hõlmates OW suunas 40 m pikkuse ja 20-30 m laiuse ala.
III asula (majapidamise) kultuurkiht asub Koela küla tuumikust 900-1000 m edela pool, Rätsepa talust ca 250 m ida pool, kahel pool Koela-Taebla teed ja hõlmab ca 50-60 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>I asulakoht on avastatud S. Heldemaa poolt  novembri algul 1983. a, kogutud keraamika asub Ajalooinstituudis.
II asulakoht avastati S. Heldemaa ja M. Mandel poolt 08.11.1983, leiud AI-s.
III asulakoht avastati S. Heldemaa poolt 10.04.1983, leiud AI-s.

Asulakohad dateeritavad ajavahemikku I aastatuhat kuni II aastatuhande I pool.</span>


source: A
code: 10155
name: Asulakoht "Varetemägi"
type: Asulakoht
alt_id: 92-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, loode suunas madalduval põllumaal, mis läheb üle soiseks heinamaaks. OW suunas hõlmab asula ca 140 m pikkuse ja NS suunas ca 100 m laiuse ala. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, suurenedes loode suunas ja ulatudes soisel heinamaal 0,5 m-ni. Savinõukilde, savist tihendeid jms. Leidub asula lõunaosas vähe. Põlluharimisega on kultuurkiht läbi küntud. Hästi säilinuks tuleb seda aga pidada asula loodeosas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub Jaanuse talust 450-550 m põhja pool kahel pool Uugla - Lääne-Nigula teed, peamiselt sellest lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kultuurkiht avastati Saamo Heldemaa poolt 1980. a. Kogutud savinõukillud asuvad Ajaloomuuseumis. Rahvasuus nimetatakse asulast lõuna poole jäävat kõrgendikku „Varetemäeks“. On kohalikelt teateid savinõukildude leidmise kohta.
Dateeritav II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10156
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 88
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis jääb Koela küla tuumikust 300 m põhja poole, Uugla - Lääne-Nigula teest 150 m lääne poole.

Muistis paikneb kõrgel põllumaal, ümbruskonna kõrgeimas paigas. 1953. aastal võeti põllult kruusa, kusjuures tekkis OW suunas 30 m  pikkune ja 15 m laiune süvend. Hiljem lükati süvendisse põllult kogutud kivid. Praegu on see süvend vaid 1 m võrra keskelt sügavam kui ümbritsev põllupind. Süvendi ümber lasub aga 1-2 m laiune ja sama kõrge kividevöönd. Kivide vahele on kasvanud väikesi puid ja põõsaid. Eriti palju on kive süvendi ida- ja lääneotsas.
Kivivarest 10 m kagu pool on 5 x 3 m suurune kivihunnik, kuhu on kogutud eriti suuri, kuni 2 m läbimõõduga raudkive. Kruusa võtmisel leiti süvendist hulk luustikke. Need lebasid mitte ristiusule traditsiooniliselt peaga läände, vaid kuidagi teisiti, kuidas täpselt, seda ei mäletata. Leide ei märgatud.
Kuna süvendi piirides on kalmistu hävitatud, selle piirid aga teadmata, tuleks kaitse all hoida süvendi lähiümbrust. Selle ala suuruseks on 50 meetrine vöönd ümber kividega täidetud süvendi.
Arhiiviandmete põhjal selgub, et kohalt võeti kruusa juba 1910. a, kusjuures kruusa äraviija pidi selle asemele tooma koorma mulda. Kruusa võttes täheldati seal 1,8-2,1 m laiust musta mulla kihti, mis lasus kirde-edelasuunalise „kraavina“. Mullast leiti odaotsi, rauatükke, nööbitaolisi pronksesemeid jm. Kõik need esemed läksid kaotsi. Muuseumi jõudis vaid üks odaots. 1933. a inspekteeris kalmistut arheoloog A. Vassar. Siis olnud musta mullaga „kraavi“ kirdeosa veel alles ning leiti üks hõbemünt. Vassari arvates on tegu maa-aluse laibamatusega (A. Vassar. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaarilis-topograafiline kirjeldusreis Lääne-Harjumaal ja Põhja-Läänemaal 1933. a Ajaloo Instituudi arhiivis).
1990-ndate alguses märkas kohalik kodu-uurija Saamo Heldemaa kivivarest veidi ida pool põllul tumedas mullas põlenud luukilde. Seega on ilmselt tegemist nii põletus- kui laibakalmistuga.

Muistis peaks kuuluma I aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 10157
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 17-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis jääb Koela küla tuumikust 300 m põhja poole, Uugla - Lääne-Nigula teest 180 m lääne poole.

Muistis paikneb kõrgel põllumaal, kujutab endast peaaegu ümara põhiplaaniga raudkivi, mis on  pealt lame ja väikese kaldega lõuna suunas. Kivi pikkus NS suunas on 2,6 m ja laius OW suunas 2,6 m. Ümbermõõt maapinna lähedalt 8 m ja kõrgus põhjaservas 0,5 m. Kivi kirdeserval, äärest 5 cm kaugusel leidub 7 cm läbimõõduga 1 cm sügavune korrapärane lohk. Muistise pealispinna kirdenurk, millel samuti võis algselt lohke leiduda, on ära murenenud. Muistise kagupoolsele pealispinnale on aga kogutud väiksemaid kive.

Muistis on avastatud 1973.1. Mati Mandeli poolt ja peaks kuuluma I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10158
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 94-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel maal, 10-15 m kõrguse hõreda lehtpuumetsa all, ida-läänesuunalisest madalast kiviaiast 3 m lõuna pool. Kiviaia põhjaservas kulges varem karjatee. 
Kivi on kolmnurkse kujuga, pealt peaaegu lame, veidi lohkus. Tema pikkus on OW suunas 2 m, laius 1,3 m, maksimaalne kõrgus vaid 50 cm ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 6,8 m. Kivi pealispinnal, selle idaosas, leidub 4 ümara kujuga korrapärast kunstlikku kultuselohukest, millede läbimõõt 5-6 cm ja sügavus 1-1,5 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Sõeru talust 120 m lõuna pool, Linnamäe - Lääne-Nigula teest ca 850 m lõuna-edela suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt 1981. aastal ning on dateeritav I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 10159
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 118-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel ja lagedal põllumaal, ümbruskonna kõrgeimal kohal. Tegemist on ovaalse põhiplaaniga ja kirde-edela suunas pikliku raudkiviga. Kivi pikkus on kirde-edela suunas 3,5 m ja laius 2,2 m, ümbermõõt 8,8 m ja kõrgus 1,4 m.
Kivi kõige kõrgemas osas (idaosas) leidub lähestikku kolm korrapärast kunstlikku lohukest, millede läbimõõt on 5-6 cm ja sügavus 0,5-1 cm. Lohud on ümara kujuga ja siledate põhjadega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Sepa talust 250 m lääne pool, Lääne-Nigula kirikust ja Koela kalmistust ca 1 km loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt 1982. aastal ning on dateeritav I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 10160
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 142-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Rätsepa talust 220 m kirde pool, Mauru talust 130 m kagu pool. Koela-Taebla teest jääb kivi umbes 80 meetrit loode poole, Koela küla tuumikust ca 900 m edelasse.

Muistis paikneb suhteliselt kõrgel lagedal põllumaal ja kujutab endast peaaegu ümara (viienurgalise põhiplaaniga) ning pealt üsna lamedat raudkivi. Kivi pealispinna idaosa on lõhutud, kusjuures sellesse ossa on kogutud väiksemaid kive ja mulda. Pealispinna tervemas osas (keskosast veidi põhja pool) leidub üks 7 cm läbimõõduga ja 1,5 cm sügavune kunstlik kultuslohuke.
Pealt osaliselt sammaldunud kivi pikkus on OW suunas 2,5 m, laius 2 m, kõrgus 0,75 m ja suurim ümbermõõt 8,5 m. Kivist põhja pool kasvavad mõned noored puud/põõsad.
Et kivi pealispinnast on osa hävinud, tuleb seda lugeda muistisena vaid rahuldavalt säilinuks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on muistisena avastatud M. Mandeli ja S Heldemaa poolt 1983. a.

Mälestis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10161
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põhja suunas madalduval põllumaal ja kujutab endast kolmnurkse põhiplaaniga ja kergelt edela suunas madalduva pealispinnaga raudkivi. Kivi pikkus OW suunas on 3,5 m ja laius 3 m. Maksimaalne kõrgus põhjaservas 1,2 m ja suurim ümbermõõt 11,5 m. Kivi idaküljel kasvab toomingas. Muistise pealispind on osaliselt lõhutud (või lõhki lastud). Ära on murdunud kagunurk ja tükk põhjatipust. Siiski on kivi pealispinnal säilinud 8 korrapärast ümara kujuga kunstlikku kultuselohukest. Nende läbimõõdud on 5-8 cm ja sügavused 1-2,5 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Paju talust 120 m kagu pool, talu juurde viivast teest 55 m lõuna pool, Linnamäe-Lääne-Nigula teest jääb ca 500 m kaugusele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt 1990. aastal ning on dateeritav I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 10162
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 93-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Linnamäe-Lääne-Nigula tee loode-edelasuunalise lõigu kirdeservas, metsaga kaetud alal. Sepa-Uuetoa talust jääb muistis 200-300 m loode poole.</span>


source: A
code: 10163
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 44-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb võrdlemisi kõrgel, põllumaadest ümbritsetud alal. Kõige paksem ja tumedamat värvi on kultuurkiht Jõtsi ja Miku talude vahelisel alal. Jõtsi talust lääne pool on kultuurkiht läbistatud maasse kaevatud veetorustikust, mis lähtub seal asuvast kaevust. Küla iidne veevõtukoht on asunud Jõtsi talust 40-50 m loode pool. Asulakoht on osalt taluõuede, osalt haritud aiamaa ning põllulapikeste all. Kultuurkiht on väga erineva paksusega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Kedre küla tuumikus, peamiselt Jõtsi talu ümbruses. Muinasasulakultuurkiht hõlmab ida-lääne suunas ca 250 m pikkuse ja põhja-lõuna suunas ca 150 m laiuse ala, mille idapiiriks on Miku ja Olli-Hansu talude elumajad, läänepiiriks Olli-Uuetalu  ja Madise talu elumajad, põhjapiiriks Peetri ja Uuetoa taluhoovid ja lõunapiiriks Polli-Jüri ja Jõtsi talud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis kuulub ajavahemikku I - II aastatuhat. Kultuurkiht on avastatud Mati Mandeli ja Toivo Kempi poolt 26.04.1979. a. Siis korjati ka Jõtsi talust ida poole jäävalt põllult muinasaegseid savinõukilde (säilivad Ajaloomuuseumis).</span>


source: A
code: 10164
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 84
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel maal, kirde-edela suunalisel metsaga kaetud liivaseljandikul (omaaegsel rannavallil). See seljandik on suures osas liivana ära veetud. Ka mõlemalt poolt linnust on erinevatel aegadel palju liiva ära veetud. Kedre teest loodesse jääb kraavitatud ja metsa kasvanud soo. Soine on maastik ka muistisest ida pool. Linnusemäe pikkus kirde-edela suunas on jalamilt jalamile 116 m, laius 78 m (harjalt harjale vastavalt 78 ja 49 m). Linnuse valli kõrgus on kirdeotsas 7 m, edelaotsas 6 m, külgedelt 5 m. Lääne-loodenõlv langeb 40 kraadi all, teised nõlvad on laugemad. Linnuseõu on valliga võrreldes 2 m madalam. Õue keskel võib näha 6 m läbimõõduga ja 2 m sügavust lohku - linnusekaevu aset. Kaevu lõunaservas kasvab mänd. Veel kasvab kaks mändi linnuse lõunavallil. Üldiselt on linnus aga pealt lage ja kaetud murukamaraga. Mitmel pool vallil võib näha vanu kamardunud kaevamisjälgi. Nii leidub 2 m läbimõõduga ja 0,8 m sügav lohk kirdevallil, teine samasugune aga edelavallil. Linnuse lõunanõlval on 3 m läbimõõduga ja 1 m sügav ning 3,2 m läbimõõduga ja 1,2 m sügav lohk. Üks suurem, 4 x 3 m suurune ja 1 m sügavune lohk leidub ka linnuse kagunõlval. Veel on seal mitu 2 m läbimõõduga ja 1 m sügavust kamardunud auku. Nende kõigi puhul on ilmselt tegu liivavõtmise jälgedega. Siiski on linnus muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Kedre külas endiste Uuetoa ja Peetri talude karjamaal. Jääb Kirimäe külast Kedre külla viiva tee kaguserva.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnusel on läbi viidud vaid proovikaevamisi. Juba 1953. a leidis A. Vassar sealt mõned savinõukillud (E. Tõnisson. Linnamäed ja maalinnad. Tallinn, 1966, lk 141). E. Tõnissoni proovikaevamistel 1990. a leiti keraamikat ja pronksivaluks kasutatud tiiglite tükke. Nimi "Hallimägi" arvatakse tulnud olevat huntidest (hallidest), keda vanasti seal palju nähtud olevat.
Muistis on dateeritud ajavahemikku 10.- 12. sajand.</span>


source: A
code: 10165
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 116-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maa-aluse kalmistu täpsemad mõõtmed ja ulatus selguks üksnes arheoloogilistel kaevamistel. Oletatavalt oleks see u 100 m läbimõõduga piirkond, mille keskele jääb metsamaja.
Muistis paikneb kõrgel põhja suunas laugelt madalduval liivase pinnaga seljandikul. Maapind on suhteliselt tasane, sellest kerkib teravalt esile vaid veskivare ala - u 20 m läbimõõduga ja keskelt 2,5 m kõrgune küngas metsamaja juurde viiva tee kaguservas. Veskist põhja pool on lage rohumaa, metsamaja ümbruses ja sellest lõunas kasvavad aga suured männid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb endise metsamaja ümbruses, endisest vallamajast 80 m lääne pool, hollandi tuuleveski asemest vahetult läänes. Muistise juurde saab Palivere kauplus-söökla juurest edelasse suundudes ja Hiie maja juurest (vana mantelkorstnaga hoone) mööda minnes. Nimetatud kauplusest jääb muistis umbes 280 m edelasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on ilmselt dateeritav II aastatuhande keskpaika või II poolde.
Palivere inimeste andmeil on metsamaja ehitamisel välja tulnud inimluid. Midagi täpsemat ei teata.
</span>


source: A
code: 10166
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 90
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu hõlmab põldudevahelise, NS suunas 100 m pikkuse ja OW suunas 30-40 m laiuse kõrgema (ümbritsevast põllust 1 m kõrgemale tõusva) söödilapi põhjapoolse osa. Viimase pikkus on OW suunas 40 m, laius NS suunas u 30 m. Tegelikult võib matuseid esineda ka väljaspool seda ala. Kalmistu pind on kogu ulatuses kaetud sinna kaevatud lohkude ja aukudega. Korrapärasem ristkülikukujuline (6 x 4 m suurune ja 0,5 m sügavune) lohk leidub kalmistu loodeosas, suurem ovaalne (12 x 10 m) lohk kaguosas, kaks veidi väiksemat lohku edelaosas. Viimasesse on kogutud kuni 0,5 m läbimõõduga raudkive.
Kalmist põhjaosas kasvab hõredalt 2-10 m kõrgusi mände. Tema võrdlemisi järsult kerkiva põhjaserva äärde on 10 m pikkusele alale kogutud rida raudkive.
Kalmistu on muistisena halvasti säilinud, sest vaevalt leidub seal veel rikkumata matuseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Endise administratiivse jaotuse kohaselt Lääne-Nigula kihelkond Kõnnu küla, endise Sõõrusmaa talu maal, talust 45 m kagu pool. Sõõrusmaa talu jäi Palivere asulast 400-500 m lääne poole, vanast Palivere-Haapsalu maanteest 50 m lõuna poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 225;
A. Veitmann. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaar-topograafiline kirjeldus. 1927 (käsikiri Ajalooinstituudi arheoloogiasektoris), lk 37.
Nimetatud allikates on küngast, kus kalmistu asub, nimetatud Haudjamäeks. Kalmistult olevat varasematel aegadel luid ja värvilisi helmeid leitud. Leiud on kaduma läinud.</span>


source: A
code: 10167
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 83
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus asub kõrgel, järsu lääneküljega ja laugjalt madalduva idanõlvaga liivaseljandikul. Seljandikku katab 10-15 m kõrgune segamets. Seljandik madaldub linnuse õuel laugjalt lõuna suunas, järsemalt aga linnuse lõunavallist lõuna pool. Lääneküljelt on liivaseljandiku kõrgus 15-20 m. Vallide ja kraavidega on linnus piiratud põhja ning lõuna poolt, idas kaitseehitised puuduvad. Ka lõunapoolne kraav on vaevumärgatav. Muistist on peetud pooleldi valmis ehitatud linnuseks. Ka on arvatud, et kuna kaugemal idas asub Marimetsa raba, oli sealt linnusele oht väiksem. Põhjapoolne vallikraav on 3 m lai ja 70 m pikk. Lõunaotsast on kraav 1,5 m sügav, madaldudes põhja suunas. Kraavi 30 m pikkune lõunapoolne osa on hästi nähtav. See osa lõpeb suurema kiviga ja kivist edasi leidub kraavi põhjas piklik 5 m pikkune ja 1,5 m sügavune sissekaevatud auk. Edasi põhja pool on veel 30 m madalamat kraavi. Linnuse põhjavall kulgeb kraavist 8-10 m lõuna poolt, on 70 m pikk, maksimaalselt (lõunaosas) 10 m lai, laugete nõlvadega ja 1,6-2 m kõrge. Ta kulgeb võrdlemisi sirgelt ida-lääne suunas. Valli lõunaossa on kaevatud paar 2m läbimõõduga auku, keskossa üks 3 x 2 m suurune auk. Lõunavall jääb põhjavallist lääneservas 160 m, idaosas 150 m lõuna poole. Vall on jälgitav enam kui 120 m pikkusel alal. Edasi leidub valli kulgemise joonest ida pool suur raudkivirahn. Lõunavall on 8m lai ja lõunaosas 1,6 m kõrge. Üle mõlemat valli on kulgenud seljandiku läänenõlvast 40 m ida pool metsaveotee. Linnuse õuel on see teinud kaare lähenedes järsaku nõlvale. Järsaku ääres 2 m laiusel alal vallid puuduvad, võimalik, et on selles osas hävinud.
Lõunavallist lõuna pool kraavi selgelt näha pole, varem on see olnud 1,5 m laiuse ja 0,5 m sügavusena jälgitav 58 m pikkuselt (A. Veitmann, lk. 24-25).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Allikmaa külas, Piirsalu metskonna maal. Linnus jääb Palivere-Martna teest u 500 m ida poole, Tallinn-Haapsalu maanteest 700 m lõunasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis kuulub oletetavalt I aastatuhande II poolde.
Linnuse kohta leidub andmeid: A. Veitmann. Lääne-Nigula kihelkonna antikvaar-topograafiine kirjeldus, 1927, lk 24-25;
E.Tõnisson. Linnamaäed ja maalinnad, 1966. (Tõnisson arvab linnuse pärinevat muinasaja lõpust);
H. Moora. Läänemaa muinasaeg, 1942. (Moora pidas seda pooleldi valmis ehitatud linnuseks).
Linnusel leiduvad kaevamisjäljed pärinevad enamasti raudtee ehitamise ajast, mil ehitajad olevat käinud sealt kulda otsimas. Teadaolevalt mälestiselt leiud puuduvad. 1999. a juunis lõunavalli põhjanõlvale kaevatud proovišurfis tuli päevavalgele nõrk põlemiskiht, millest koguti ka veidi sütt, teises, vallist 5 m õue poole kaevatud prooviaugus põlenud kiht puudus.</span>


source: A
code: 10168
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel söödialal, kus kasvab lehtpuid. Üks toomingas kasvab vahetult kivi idaservas. Kivist kümmekond meetrit ida pool asub põld. Muistis kujutab endast ovaalse põhiplaaniga ja lameda, ida suunas madalduva pealispinnaga raudkivi. Kivi pikkus on NS suunas 2,6 m ja laius 2,3 m, kõrgus lääneservas 0,95 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedal 7,5 m. Kivi kõrgemal idaserval leidub 4 korrapärast ümara kuju ja põhjaga kunstlikku kultuselohukest läbimõõduga 6-8 cm ja sügavusega 1-2 cm. Kivi loodeservast on tükk välja murenenud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb endisest Taebla raudteejaamast 400 m kirde poole, Taebla-Martna teest 60 m ida poole, Piiri tänava äärest 20 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud S. Heldemaa poolt 1994. a augustis. Dateeritav I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 10169
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 91
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel lagedal parandatud põllumaal ja kujutab endast praegu tavalist drenaažikaevu. Allika peale on seatud betoonrõngas. Selle all, ca 2m sügavuses kulgeb ida suunas drenaažitoru. Kirjeldamise ajal ulatus vesi kaevus nimetatud toruni. Kuna allikas on ilmselt maaparandustööde ja kraaviga läbi kaevatud, tuleb teda muistisena halvasti säilinuks lugeda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Taebla koolist ca 300 m lõuna-edela poole. Haapsalu-Tallinna mnt kulgeb mälestisest sadakond meetrit põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohverdamise kohta andmed puuduvad, kuid allikavett on peetud ravitoimeliseks, seda just silma- ja kõrvahaiguste puhul (H. Moora, Läänemaa muinasaeg. Tartu Ülikooli Arheoloogia Instituudi toimetised VII. Tartu, 1942, lk 23). Muistis kuulub arvatavasti II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 10170
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 143-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb Taebla jõest kirdes loode pool Koela-Väänla teed. Asulakoht hõlmab NS suunas 200 m pikkuse ja OW suunas 150-180 m laiuse ala. Asula põhjaserv kulgeb Antsu talu lõunapiiri kohalt, läänepiir Suurekivi talu läänepiiri kohalt, lõunapiiriks on maantee ja idapiiriks kujutletav sirge Luha talu juurde viivast teest 50 m ida pool. Asulast vahetult põhja pool asub kivikalme (ühine kaitsevöönd).
Asulakoht paikneb kõrgel lagedal lõuna-kagu suunas madalduval põllumaal. Asula edelaossa jääb kunagise sepapaja ase (laiali lükatud). Sepapaja kohal on mullast leitud hobuseraudu, naelu jms. Muld on asula territooriumil ümbritsevatest põllumaadest veidi tumedam, sisaldades arvukalt põlenud kive. Kuigi asula kultuurkiht on kündmisega tugevasti segi pööratud ja rikutud, leidub mullas savinõukilde ja loomaluid. Kõige tumedam on muld Suurekivi talust ca 80 m kagu pool.
Asulakoht on avastatud novembris 1983 Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Kogutud savinõukillud ja šlakk säilivad Ajaloo Instituudis.
Asulakoht dateeritud II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10171
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 144-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise kultuurkiht paikneb Koela-Tagavere-Vidruka teest vahetult loode pool, Rehe talust 20-170m lõuna pool. Kultuurkihi lõunaserv jääb endisest Tagavere mõisasüdamest kakssada meetrit põhja poole. Asula ala hõlmab kirde-edela suunas 200m pikkuse ja kagu-loode suunas maksimaalselt 100m laiuse ala, kusjuures asula kaguserv kulgeb maantee joonel, loodeserv sellest 100m loode pool, kirdeserv maanteelt Rehe tallu viiva talutee joonel, edelaserv põllul asuva kaitsealuse kultusekivi joonel.
Muistise kultuurkiht lasub suhteliselt kõrgel, lõuna suunas madalduval maal. Tema põhjaosa hõlmab kõrge põllulapp, ka lääne-edela osa on kõrge põld. Kaguosa on seevastu veidi madalama ja ka lõuna suunas madalduva rohumaa all. Rohumaad eraldab edelapoolsest põllust kagu-loode suunaline põõsastest palistatud kraav. Võrdlemisi tasasel rohumaal leidub ka kaks 2-3m läbimõõduga ja kuni 1m sügavust lohku, milles kasvavad põõsad. Kultuurkiht ei ole eriti intensiivne. Kõige intensiivsem on see lääne-edelapoolse põllulapi kirdeservas rohumaa piiril, ilmselt ka rohumaal. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes intensiivsemas piirkonnas 40 cm-ni. Asula kultuurkihist kagus, maantee kaguküljel, leiduvad vett täis süvendid, ilmselt mõisaaegsed saviaugud. Nende ümbruses kasvab suuremaid lehtpuid. Teistest külgedest piirab asula ala põllumaa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 8.nov. 1983. Asula alalt kogutud leiud säilivad Eesti TA AI 5633.
Muistis dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10172
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 198-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I asulakiht paikneb suhteliselt kõrgel, kergelt ida suunas madalduval maal, mis on hõlmatud põllust ja rohumaast. Põllu ja rohumaa vahelt kulgeb OW suunaline kraav, mis on maanteest 30 idas palistatud võsa ja suurte puudega. Viimased kasvavad ka taluhoonete juures.
II asulalaik paikneb kõrgel lagedal põllul, seljandiku kõige kõrgemast osast vaid veidi kagu pool. Tema tuumik hõlmab vaid 20 m läbimõõduga ala. Siiski võib nõrka kihti leida ka sellest alast eemal. Kultuurkihi paksus on mõlema asulalaigu ala vaid 30 cm. Kultuurkiht on suhteliselt nõrga intensiivsusega (selles esineb vähe põlenud raudkive ja mulla värvus ei ole eriti tume).
Muistis on avastatud 12. aprillil 1989. a M. Mandeli, S. Heldemaa ja V. Krimmi poolt. Mullast kogutud savinõukillud säilivad Ajaloo Instituudi arheoloogia sektori kogus (AI 5733).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht koosneb kahest väiksemast laigust Muru talu lähedal. I laigu umbes 30m suurune tuumik asub nimetatud talust 20-50 m loode pool, maantee idaservas põllul. Siiski võib kihti leiduda ka põllulapist lõunas rohumaal. Seega võib asulalaigu lõunapiir kulgeda Muru talu joonest kümmekond meetrit lõuna poolt, idapiir Muru talu elumaja joonelt, läänepiir maantee kohalt. Nii on I asulalaigu kogusuuruseks 60 x 60 m.
II laik paikneb maanteest 70-90 m lääne pool, Muru talu elumajast 150-170 m lääne-loodes.</span>


source: A
code: 10173
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 97-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asukoht Luha talu hoonest 35 m lõuna pool, Antsu talust 60 m ida-kirde pool. 
Muistis asub ümbruskonna ühel kõrgemal kohal, Antsu ja Luha talude vahelt läbi viivast põlluteest 20 m ida pool. Kalmest lõuna, ida ja loode poole jäävad lagedad põllumaad, põhja poole Luha talu aed, edela poole Antsu talu hooned ja aed. Muistis kujutab endast ümbrusest ca 1-1,3 m kõrgemale tõusvat, peaaegu ümara põhiplaaniga kamardunud küngast, mille pikkus on NS suunas 15 m ja laius OW suunas 14 m. Üksnes lääne poole jätkub kõrgendik kalmest veidi madalama, 20 m pikkuse ja 4,5 m laiuse kivise ribana. Kalmepind on suhteliselt tasane. Siin-seal ulatub murukamarast kõrgemale kuni 1 m läbimõõduga raudkivide nukke. Kalme kaguosas leidub kaks kamardunud lohku, idaserva oli kunagi ehitatud suitsutusahi, millega on kalmet ka lõhutud. Künka servad (va lääneserv) on järsuks küntud. Kogu kuhjatis ei näi kunstlik olevat. Ilmselt on kalme ehitamisel ära kasutatud looduslikku kõrgendikku. Muistise ümbrus on valdavalt lage. 
Muistis on esmakordselt kalmena registreeritud 1981. a suvel Mati Mandeli poolt. Proovišurfist leiti inimluid ja savinõukild (säilitatakse Ajaloo Instituudis). 
Muistis on dateeritav I aastatuhande I poolde või keskpaika.</span>


source: A
code: 10174
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 27-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi jääb endise Tagavere mõisasüdamesse, häärberi asemest 20-23 m lääne-loode poole, maanteelt lähtuvast endise  kolhoosi aida juurde viivast teest 3 m lääne poole. Kunagine mõisa juurviljakelder jääb kivist kümmekond meetrit lääne poole.

Muistis asub võrdlemisi kõrgel maal, kohal, kus õgvendatud Taebla jõgi teeb järsu käänu ida poole. Kivi ümber kasvab rühm vahtraid ja sireleid. Kivi on ovaalse, veidi trapetsja põhiplaaniga, pealt võrdlemisi lame, kerge kaldega ida suunas. Tema pikkus NS suunas ulatub 3,8 m-ni, laius OW suunas 2,5 m-ni, kõrgus lääneservas 0,7 m, suurim ümbermõõt 10,5 m. Kivilae lääneserva lähedal leidub 6 korrapärast kunstlikku lohukest läbimõõtudega 5-6,5 cm.

Mälestis on esmakordselt registreeritud Mati Mandeli poolt 28. augustil 1977. Muistis kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10175
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 173-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi jääb endise Tagavere mõisasüdamest 200 m põhja poole, maanteest 37 m põhja poole.

Muistis asub Tagavere muinasasulakohas lähedal, sellest ca 80 m lääne pool põllulapil, suhteliselt kõrgel maal. Kivi ümber kasvavad saared ja vaher. Kivi ise on kolmnurkse põhiplaaniga ja OW-suunalise harjaga. Tema pikkus NS suunas 3,9 m ja laius OW suunas 2,7 m, suurim kõrgus 1,2 m ja ümbermõõt maapinna lähedalt 10 m.
Kivi pealispinnal harja lõunaservas leidub kaks korrapärast kunstlikku ümara kuju ja põhjaga kultuselohukest- esimene läbimõõduga 4 cm ja sügavusega 0,5 cm, teine läbimõõduga 6 cm ja sügavusega 1,5 cm. Kivi lõunaserva puude alla on 2 m laiusele alale kogutud kive.

Mälestis on avastatud O. Raudmetsa poolt 1985. a. Dateeritud I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 10176
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 62-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub võrdlemisi kõrgel ja lagedal, lõuna suunas madalduval põllumaal, kohas, kus tee äärest suundub lääne suunas üksikute puude ja põõsastega palistatud kiviaed. Teest lääne pool esineb kultuurkiht 70-100 m laiuses vööndis, teest ida pool vaid 50-60 m laiuselt. 
Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksusega, kõige paksem teest lääne pool. Muinasasula lõunaosas, teest idas, võib märgata niiskemat madalat ilma kultuurkihita ala. Võimalik, et tegu on kunagise allikakohaga. 
Rahvajutu järgi olevat Turvalepa küla vanasti asunud praegusest erineval kohal. Küla asupaigana on näidatud praegusest ilmajaamast lääne poole jäävat põldu. Seal mingit muinasasulale viitavat kultuurkihti siiski ei esine.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasaula kultuurkiht hõlmab NS suunas ca 170 m pikkuse ja OW suunas ca 150 m laiuse ala kahel pool Võntküla-Turvalepa teed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on dateeritud II aastatuhande I poolde ja keskpaika.
Asulakoht avastati 1980. a kevadel Saamo Heldemaa poolt. Asula territooriumilt korjatud savinõukillud asuvad Ajaloomuuseumis.</span>


source: A
code: 10177
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 145-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb kõrgel lagedal ida suunas madalduval põllumaal ja kujutab endast vaid 20 m läbimõõduga kultuurkihi laiku, arvatavasti omaaegse majapidamise aset. Muld põllul on üldiselt pruuni värvi, asulalaigu kohal aga mõnevõrra tumedam. Mullas lidub põlenud raudkive, leida võib üksikuid savinõukilde. Leiud (mõned savinõukillud, savitihend ja rauatükk säilivad ajalooinstituudis). Kultuurkihi paksus ulatub 25-30 cm-ni ning see on ilmselt läbi küntud. Kaitse alla kuulub ka kirjeldatud asulalaigu lähiümbrus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Haapsalu-Tallinna maanteelt Turvalepa külla viivast teest 100 m ida pool, ilmajaamast 150 m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1984. a 15. aprillil Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 10178
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 172-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel maal (vaid vahetult jõe kaldal on maapind veidi madalam). Kultuurkihti leidub Andruse talu aias ja hoonete ümbruses ning talust lõuna poole jääval põllul. Teest läänes on muinasasula territoorium hõlmatud lõuna pool taluõuest, mis põhja pool läheb üle rohumaaks. Suhteliselt tumedas mullas on savinõukilde.
Muistisena rahuldavalt säilinud. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes 0,5 meetrini. Põlispuid kasvab rohkem Andruse talu ümbruses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultuurkihti leidub Andruse talu ümbruses ja sellest lõuna pool ning jõe ja Vainu-Uuetoa talu vahel. Muinasasula ala põhjapiiriks on jõgi, lõunapiir kulgeb sellest 150 m lõuna pool, idapiir Andruse talu koha, läänepiir Vainu-Uuetoa talu joonel. Nii hõlmab muistis umbes 150-160 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud S. Heldemaa poolt 1986. a kevadel.</span>


source: A
code: 10179
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 183-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb NS suunalise seljandiku, rahvasuus „Arpa mäe“ lõuna-kagunõlval, suhteliselt madalal lagedal põllul. Temast lõuna poole jääb 40x20m suurune, 10-15m kõrguse lehtpuuvõsaga kaetud söödiala. Kalmistu ala algab sellest söödist kümmekond meetrit põhja pool. Muld on selles piirkonnas ümbritsevast põllumaast märgatavalt tumedam, paerähane, lõunaosas liivane. Kuna kalmistu kultuurkiht ei paikne loogilises kohas, ülal mäel, võiks kõne alla tulla ka variant, et kogu ülal olnud kivikalme on lükatud alla orgu. Mitmed asjaolud räägivad siiski sellele vastu. Igasugused märgid mäel paiknenud kalmekihist puuduvad. Ometi ei leidu seal kohta, kust oleks ära lükatud kogu mullakiht. Ka leidub all mäenõlval väga vähe kalmekihile iseloomulikke raudkive. Niisiis näib tõenäolisemana, et tegemist on söödiala läheduses paikneva maa-aluse põletuskalmistuga. Võimalik, et selle kultuurkiht on täielikult künniga segi pööratud. Muistis on halvasti säilinud. Muistis on dateeritav ajavahemikku 10.-13. saj.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Väänla-Vidruka teest 170-240m lääne pool, Peedu talust 190-260m samas suunas. Maapealsete tunnuste järgi hõlmab kalmistu ala OW suunas 70m pilkkuse ja 60m laiuse pinna. Tegelikult võib kalmistu olla aga suurem.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1985.a. S. Heldemaa poolt. Kalmealalt leitud muinasesemed (hobuserauad, viskeodaots, vikati katke) paiknevad Riiklikus Ajaloomuuseumis (AM 576:1-3)</span>


source: A
code: 10180
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 85
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme (I) asub teest 90 m põhja pool, okastraatajast 18 m lääne pool. See on ida-lääne suunas 4,5 m pikkune ja 3,5 m laiune, 0,5 m kõrgune kamardunud küngas. Künka ida- ja lõunaservast ulatub välja paar 0,5 m läbimõõduga raudkivi. Tema põhjaservas kasvavad umbes 1 m kõrgused kadakad, lõunaservas aga 3,5 m kõrgune mänd.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistised (10180-10182) jäävad endisest Vidruka mõisast umbes 300 m loode poole, Veski talust 110-150 m põhja poole. Kalmete juurde saab Vidruka mõisast lääne-loode poole viivat teed mööda. Muistised asuvad kõrgel põhja-lõuna suunalisel looduslikul karjamaal, põlluteest 90-140 m põhja pool. Karjamaalapp on põhja-lõuna suunas umbes 150 m pikk ja 70 m lai, piiritletud okastraataiaga (oli?). Karjamaal kasvab hõredalt 1-2 m kõrgusi kadakaid. Karjamaast ida poole jääb suurem endine kultuurkarjamaa, lääne-ja põhjapoole võsa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Künkaid on kalmetena märgitud:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 224
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 22
(mõlemas mainitakse kahte kalmet)
1981. a kaevati igasse künkasse proovišurf. Mingeid jälgi matustest ega muinasesemetest ei leitud. Künkad koosnesid kividest ja halli värvi mullast. II künkast leiti veel sütt ja klaasikilde. Selle puhul ei ole küll vist tegemist matmispaigaga.
Kui tegemist on üldse kalmetega, siis peaksid nad kuuluma II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10181
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 86
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme (II) asub esimesest 25 m loode pool. Tegemist on ida-lääne suunas 5 m pikkuse, 4,5 m laiuse ja 0,5 m kõrguse kamardunud künkaga. Servadest ulatub välja kuni 0,5 m läbimõõduga raudkive. Muidu on kalme lage.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistised (10180-10182) jäävad endisest Vidruka mõisast umbes 300 m loode poole, Veski talust 110-150 m põhja poole. Kalmete juurde saab Vidruka mõisast lääne-loode poole viivat teed mööda. Muistised asuvad kõrgel põhja-lõuna suunalisel looduslikul karjamaal, põlluteest 90-140 m põhja pool. Karjamaalapp on põhja-lõuna suunas umbes 150 m pikk ja 70 m lai, piiritletud okastraataiaga (oli?). Karjamaal kasvab hõredalt 1-2 m kõrgusi kadakaid. Karjamaast ida poole jääb suurem endine kultuurkarjamaa, lääne-ja põhjapoole võsa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Künkaid on kalmetena märgitud:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 224
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 22
(mõlemas mainitakse kahte kalmet)
1981.a kaevati igasse künkasse proovišurf. Mingeid jälgi matustest ega muinasesemetest ei leitud. Künkad koosnesid kividest ja halli värvi mullast. II künkast leiti veel sütt ja klaasikilde. Selle puhul ei ole küll vist tegemist matmispaigaga.
Kui tegemist on üldse kalmetega, siis peaksid nad kuuluma II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10182
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 87
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme (III) asub esimesest 50 m põhja-kirde pool, traataiast 19 m lääne pool ja kujutab endast põhja-lõuna suunas 7 m pikkust , 5,5 m laiust ja 0,7 m kõrgust küngast. Künka põhjatipust ulatub välja 1,5 x 1,2 x 0,7 m suurune, idaservast 1,3 x 1 x 0,5 m suurune raudkivi. Küngas on kamardunud, tema peal kasvab hõredalt 2,5 m kõrgusi kadakaid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistised (10180-10182) jäävad endisest Vidruka mõisast umbes 300 m loode poole, Veski talust 110-150 m põhja poole. Kalmete juurde saab Vidruka mõisast lääne-loode poole viivat teed mööda. Muistised asuvad kõrgel põhja-lõuna suunalisel looduslikul karjamaal, põlluteest 90-140 m põhja pool. Karjamaalapp on põhja-lõuna suunas umbes 150 m pikk ja 70 m lai, piiritletud okastraataiaga (oli?). Karjamaal kasvab hõredalt 1-2 m kõrgusi kadakaid. Karjamaast ida poole jääb suurem endine kultuurkarjamaa, lääne-ja põhjapoole võsa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Künkaid on kalmetena märgitud:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 224
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 22
(mõlemas mainitakse kahte kalmet)
1981.a kaevati igasse künkasse proovišurf. Mingeid jälgi matustest ega muinasesemetest ei leitud. Künkad koosnesid kividest ja halli värvi mullast. II künkast leiti veel sütt ja klaasikilde. Selle puhul ei ole küll vist tegemist matmispaigaga.
Kui tegemist on üldse kalmetega, siis peaksid nad kuuluma II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 10183
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 61-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula paikneb suhteliselt kõrgel maal, teest lõuna pool maapind madalam. Tema lõunaosa hõlmavad Iirika talu varemed ja neid ümbritsevad põlispuud, samuti Oolu talu hooned. Asula põhjaosa on haritud põldudeks, keskosa läbib maantee ja sellest põhja pool talumajapidamised. Kultuurkiht on muinasasula territooriumil erineva paksuse ja intensiivsusega, kõige paksem Oolu talu ümbruses. Mullas leidub savinõu kilde, tellistükke, raudnaelu, loomaluid jne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Võntküla küla tuumikus kahel pool Haapsalu-Tallinna maanteed, peamiselt Hindreku ja Oolu talude, end Iirika talu ja Võntküla kaupluse ümbruses. Läänepiiriks on Võntküla kauluse joon, idapiir kulgeb Oolu talust ca 50 m ida pool, lõunapiiriks on Oolu talu elumaja joon. Nii hõlmab asula NS ja OW suunas ca 200 m pikkuse ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on dateeritav II aastatuhandesse. Kultuurkiht avastati Saamo Heldemaa ja Mati Mandeli poolt 1980. a kevadel. Kogutud savinõukillud asuvad Ajaloomuuseumis.</span>


source: A
code: 10184
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb tasasel, kergelt lääne suunas madalduval maal. Kivi ümbruses tehtud maaparandustööd on maapinna lagedaks teinud, mida meenutab ka kivist põhja poole kokku veetud suurem kivihunnik. Muistise puhul on tegu peaaegu lameda pealispinnaga (vaid veidi kõrgem keskosa) ja ovaalse põhiplaaniga, kuid terava loodenurgaga raudkiviga. Selle maksimaalne pikkus on kagu-loode suunas 3 m, laius 2,2 m, kõrgus 1,2 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 8,5 m. Kivi lõunaküljelt on suur tükk puudu. Kivi pealispinna kõrgemas kaguosas leidub üks ümara kujuga kunstlik kultuselohuke. Selle läbimõõt on 8 cm, sügavus 2 cm. Mälestisest kirde pool asub veidi madalam raudkivi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Tallinn-Haapsalu maanteest 400 m põhja poole, Taebla keskusest 400-500 m kirde poole, Taebla koolist 800 m läände, jõekäärust 110 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 1994. a aprillis.
Muistis on dateeritav I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 10197
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2662
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tugevate murdejälgedega kiviga, mis asub Haljala Gümnaasiumi ees, muruplatsil. Kivi ligikaudsed mõõtmed: läbimõõt  N-S suunal 2,7 m, O-W suunal 2 m, suurim kõrgus 1,2 m. Lohud painevad kivi kõrgemal keskosal ja servadel.</span>


source: A
code: 10198
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 21-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on keskmise suurusega kiviga, mille pealsipinnal on murdejäljed. Kivi ligikaudsed mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,1 m, O-W suunal1,9 m. Lohud painevad kivi kõrgemal, murdejälgedega keskosal. Kivi ümber paiknevad sõõri kujuliselt väiksemad kivid.</span>


source: A
code: 10199
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ümaravormilise kiviga, mis asub õuealal. Kivi ligikaudsed mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 1,4 m, O-W suunal 1,8 m. Lohud paiknevad kivi kõrgemal osal kogu kivi ulatuses.</span>


source: A
code: 10211
name: Linnus "Varangu veskikants"
type: Linnus
alt_id: 1391
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varangu Veskikants asub Varangu külast ida pool Selja jõe idakaldal. Tegemist on neemiklinnusega, mida ääristab lõunast ja läänest Selja jõgi; ida ja kagu poole jääb madal vesine luht, kus voolab Pehka oja. Põhja poolt on linnuseõu ülejäänud neemikust eraldatud 3-4 m kõrguse valliga, mis on peamiselt tehtud paekividest. Valli ette jääb madal u 0,5 m sügavune kraavitaoline nõgu. Linnamäe ida- ning lõunaservas on samuti 1-1,5 m kõrgune vall. Lääneküljel näib maastikul vall puuduvat, kuid ka seal on rohukamara all näha suuri paekiviplaate, mis viitavad kaitserajatise olemasolule. PÕhjapoolse valli lääneotsa on kaevatud u 4 m laiune avaus, millest on näha tules punakaks tõmbunud ja tahmunud paetükke. Algne sissepääs asus tõenäoliselt põhjamüüri idaservas, linnuse kirdeosas. Otsavallist u 10 meetrit põhja pool paikneb teinegi vall, mille kõrgus on 0,75 - 1 m ja mis on kuhjatud peamiselt liivast. 
Linnuseõue kultuurkiht on kohati 30-40 cm paksune ning tugevasti söesegune. Arheoloogilisi kaevamisi linnamäel ei ole tehtud ning ka juhuleide ei ole leitud.

(info pärineb E. Tõnissoni teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnust on maininud juba Jaan Jung („Muinasteadus eestlaste maalt” II, lk 167: 14) ja M. Lepik (Haljala khk kirjeldus 1922 – käsikiri AI-s). Väliskuju ja väljaspool valli paikneva asula materjali järgi otsustades on linnamägi oma praeguse kuju saanud II aastatuhande algul. Linnus on võetud riikliku kaitse alla ENSV MN määrusega nr 573, 31. dets 1964. a, nimestikus nr 1391.
Mälestise pass on koostatud 1972. a mais. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 10224
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 1393
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateering: II aastatuhat
Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s” (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1502).</span>


source: A
code: 10226
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1451
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateering: I aastatuhande I pool.  Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s” (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503).</span>


source: A
code: 10227
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 38-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme jääb Kadrina-Viitna maanteest umbes 250 m lääne poole, taluhoonete lähedal. Kalme kirdenurgast algab kuusehekk. Kalme peal kasvab grupp kaski. Kalme mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 19 m, O-W suunal 17 m. Kalme S otsal on mälestise passi andmetel toimunud rikkumisi. Kivikalme on tähiststud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10228
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 241-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Ama külas (endine Vatku), Viitna-Kadrina maanteest 150 m läänes ja Vatku mõisasse viivast teest 140 m lõunas haritaval põllumaal. Läheduses on teisi põllukive ja edelasse jääb kultusekivi nr 10229. Tegemist on suure järsult tõusvate servadega kiviga, mille pealispind on lame. Madalad kultuselohud paiknevad kivi lamedal pealispinnal. Kivi ligikaudsed mõõtmed: N-S 3,1 m, O-W 3,7 m, suurim kõrgus 1,2 m. Kultusekivil puudub mälestise tähis.</span>


source: A
code: 10229
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 242-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Ama külas (endine Vatku), Viitna-Kadrina maanteest ca 300 m läänes ja Vatku mõisasse viivast teest 180 m lõunas haritaval põllumaal. Läheduses on teisi põllukive ja lääne poole jääb kultusekivi nr 10228. Tegemist on kirde-edela suunalise pikliku kiviga. Kivi mõõtmed: N-S 2,3 m, O-W 1,3 m. Väga madal lohk asub kivi kõrgemal keskosal. Kultusekivil puudub mälestise tähis.</span>


source: A
code: 10231
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 579-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I-II at asulakoht (350 x 250 m). Asulakoha lähedalt on leiud kaks pronksist hoburaudsõlge (hoiul Rakvere muuseumis) ja oletatavalt ka mündiaare, mille kohta teave puudub. (T. Jonuks 1996)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endises külatuumikus, uute kolmekorruseliste elamute all. Samuti jääb sinna piirkonda lasteaed ja kolhoosikeskuse hoone. Läbi asulakoha läheb Rakvere-Kadrina maantee.</span>


source: A
code: 10232
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 39-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme jääb Kadrina-Viitna maanteest umbes 350 m idapoole ja on maanteelt nähtav. Kalme paikneb maastikuliselt kõrgemal kohal - läänes on kalme serv järsk ja idas laugem. Kalme peal asuvad suured graniitkivid. Lähedusse jäävad mitmed kultusekivid.</span>


source: A
code: 10234
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 239-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Kadrina-Viitna teest 200 m läänes haritaval põllumaal. On oma algselt asukohalt liigutatud ja samasse asukohta tagasi viidud. Tegemist on lõuna suunas langeva, järskude külgedega kiviga, mille lohud painevad kõrgeimal loodetipul. Kivi mõõtmed: N-S 1,6 m, O-W 2,6 m, suurim kõrgus 1,16 m.</span>


source: A
code: 10235
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 240-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Kadrina-Viitna teest ca 400 m läänes ja kultusekivist reg nr 10234 ca 270 m edelas. Tegemist on ida suunas lauge kiviga, mille keskosa läbistab murdejoon. Lohud painevad kivi kõrgeimal loodetipul ja põhjakaares madalduval serval. Lohud on madalad ja paiknevad korrapäraselt reas. Kivi mõõtmed: N-S 2m, O-w 3,3 m, kõrgus 90 cm. Kivi juures on säilinud emaileeritud mälestise tähis.</span>


source: A
code: 10236
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 305-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Hõbeda külas (endine Ahila) põlluvaheteest vahetult põhja pool, toomingavõsas. Tegemist on küllalt kõrge kiviga, mis on põhjapoolt järsult tõusev ja langusega lõuna suunas. Kivi on väga sammaldunud. Kultusekivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,1 m ja O-W suunal 2,3 m. Hästiloetav kultuselohk paikneb kivi keskosas. Kultusekivi on tähistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10239
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 308-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi jääb Kadrina-Viitna teest paarkümmend meetrit lääne poole. Tegemist on madala, rohkesti sammaldunud ca 45 cm kõrguse kiviga, mis langeb põhjakaares. Kultusekivi lõunapoolne külg on järgult tõusev. Kivi keskosas on murenenud soon. Kivi mõõtmed: N-S 1,75 m, O-W 2,5 m. Kivi loodetipul on üks hästiloetav lohk. 04.01.2008. a seisuga on kivi tähistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10240
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Hõbeda külavaheteest ca 40 m põhjas. Tegemist on madala kiviga, mille pealispind on tugevalt murenenud. Kivi on idasuunas lauge. Lohud paiknevad kultusekivi kõrgemal keskosal ja loodetipul. Lohud on küllalt madalad, kuid hästiloetavad. 
Kultusekivi mõõtmed: suurim kõrgus ca 70 cm. Läbimõõt: N-S suunal 2,1 m, O-W suunal 2 m. 04.01.2008. a seisuga asub kivi haritaval põllumaal ja on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10241
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 43-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Kadrina-Viitna teest ca 200 m edelas ja kultusekivist reg nr 10235 ca 300 m kagus. Tegemist on suure, madala, lameda kiviga, mille keskosas on murenemise jälgi. Asub põllumaal. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 50 cm, läbimõõt N-S suunal 3,1 m, O-W suunal 3,7 m. Lohud paiknevad kivi kõrgemal loodetipul. 04.01.2008. a seisuga on kivi juures säilinud emaileeritud arheoloogiamälestise tähis.</span>


source: A
code: 10242
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 295-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Hõbeda külavaheteest paarkümmend meetrit põhjas. Kuna kivi on kogu ulatuses maapinnal, võib arvata, et kultusekivi ei paikne oma algsel asukohal. Tegemist on suure ja kõrge kiviga, mille lõunapoolne külg on järsk. Kivi on põhjakaares lauge ja lame. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 1,7 m, läbimõõt N-S suunal 3,3 m, O-W suunal 2,9 m. Lohud paiknevad kivi kõrgemal tipul. 2-3 lohku on sügavad väga hästi loetavad ülejäänud madalad. 04.01.2008. a seisuga on kivi märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10244
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 300-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Hõbeda küla teest ca 60 m edelas ja lähedusse jäävast kultusekivist reg nr 10245 ca 40 m läänes. Tegemist on küllalt suure kiviga, mis langeb kirdes. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 1,1 m, läbimõõt N-S suunal 3,7 m, O-W suunal 3,3 m. Kultuselohud on madalad.  Kivi asub haritaval põllul ja emaileeritud arheoloogiamälestise tähisest on säilinud vaid ülemine plaat.</span>


source: A
code: 10245
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 301-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Hõbeda külas (endine Ahila) haritaval põllumaal. Kivist 50 m lääne poole jääb kultusekvi reg nr 10244. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 70 cm, läbimõõt N-S suunal 1,9 m, O-W suunal 2,45 m. Säilinud on emaileeritud arheoloogiamälestise tähis.</span>


source: A
code: 10246
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 303-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegmist on väga suure, pealt tasase kiviga, mille küljed tõusevad jäsult. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 1,5 m, läbimõõt N-S suunal 4,8 m ja O-W suunal 3,4 m. Lohud on väga madalad. Säilinud on emaileeritud arheoloogiamälestise tähis.</span>


source: A
code: 10248
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 243-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub ca 100 m Kadrina-Viitna teest idas ja läheduses paiknevast kivikalmest reg nr 10232 ca 300 m edelas avatud, lainjal tasandikul. Tegemist on  suure, kõrge püramiidja kiviga, mille põhjakülg on lauge ja sammaldunud, lõunakülg järsk ja murdejälgedega. Kivi mõõtmed: kõrgus N küljel 2,3 m ja S küljel 1,5 m. Kivi paikneb söötis maal ja on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10249
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 244-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi jääb Kadrina-Viitna meenteest ca 180 m ida poole. Tegemist on madala ja lameda pealispinnaga kiviga. Kivi mõõtmed: kõrgus. ca 40 cm, läbimõõt N-S suunal 2,1 m, O-W suunal 1,65 m. Lohud paiknevad kivi kõrgemal osal. Kivi asub söötis maal ja kultusekivi on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega, mis on viltu vajunud.</span>


source: A
code: 10250
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 453-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Kihlevere külas (endine Ojaveski), Viitna-Kadrina maantest 320 m idas avatud maastikul, söötis maal. Lähestikku asuvad kaks kultusekivi reg nr 10250 ja reg nr 10251, millel on ühine arheoloogiamälestise tähis. Kivi on peaaegu ümara kujuline, pealt lame ja rohkesti sammaldunud. Kivi ligikaudsed mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,1 m ja O-W suunal 1,7 m. Kultuselohud paiknevad kivi kirdenurgas.</span>


source: A
code: 10251
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 454-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Kihlevere külas (endine Ojaveski), avatud maastikul, taluhoonete lähedal. Tegemist on madala kiviga, millel on järsuservalised ja suured murdejäljed. Kivist läänes kasvab kask. Kultusekivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2 m ja O-W suunal 2,1 m. Kutuselohk paikneb kirdepoolses keskosas. Kivil on ühine arheoloogiamälestise tähis lähedusse jääva kultusekiviga reg nr 10250.</span>


source: A
code: 10252
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 456-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi paikneb Kadrina-Viitna maanteest ca 100 m kirdes.
Kultusekivi vahetusse lähedusse jääb suuri puid ja ka erineva suurusega kive. Lohud paiknevad kirdeosas, kivi kõrgemal tipul. Kivi mõõtmed läbimõõt N-S suunal 2,55 m, O-W suunal 2,25 m.  04.01.2008. a seisuga on mälestis märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10254
name: Kultusekivi "Niilise suur kivi"
type: Kultusekivi
alt_id: 302-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Hõbeda külas (endine Ahila) lainjal tasandikul. Loodesse jäävad kultusekivid reg nr 10244 ja 10245. Tegemist on suure sadulakujulise kiviga, mille keskosa on madalam kui servad. Kivi mõõtmed: suurim kõrgus 1 m, läbimõõt N-S suunal 2,2 m O-W suunal 3,2 m. Kultuselohk paikneb kivi kõrgemal loodetipul. Kivi on tähistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10255
name: Kultusekivi "Tipu suurkivi"
type: Kultusekivi
alt_id: 304-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga suure kiviga, mis on langusega edelasuunas. Kivi kõrval kasvab lehtpuu. Kivi mõõtmed: Suurim kõrgus 1,7 m, läbimõõt N-S suunal 4,75 m ja O-W suunal 4,3 m. Kivi kõrgeimal, kirdetipul paiknevad 5 ca 0,5-0,3 m sügavusega lohku. Kultusekivi on tähistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10256
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 34-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub haritaval põllumaal, Kadrina-Assamalla maanteest umbes 360 m läänes. Kalme kujutab endast ümarovaalset kamardunud ja sammaldunud kangrut, mis  on maastikus hästi eristatav ja maanteelt vaadeldav. Kalme peal kasvab vana kask ja noored kuused. Keset kalmet on uuesti püstitatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähis väga madala aluse peale.</span>


source: A
code: 10257
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 36-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme asub haritaval põllumaal. Kalme on maastikuliselt hästiloetav oma kõrgema pinnase tõttu. Tegemist on ümara, pealt kamardunud kalmega. Puudub arheoloogiamälestise tähis. Kalmele on veetud roostes traati. Kalmest 400 m põhjapoole jääb arheoloogiamälestis  Kivikalme "Altarimägi" reg nr 10258.</span>


source: A
code: 10258
name: Kivikalme "Altarimägi"
type: Kalme
alt_id: 35-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme paikneb haritaval põllumaal ning asub maastikuliselt kõrgemal kohal - kalme juures langeb maastik edela suunas jõe poole. Kalme keskkosas on suured kivirahnud ja ümber kalme on kivikorje. Kalme peal kasvavad lehtpuud. Kalmest 400 m lõuna poole jääb arheoloogiamälestis kivikalme, reg nr 10257. Kivikalme on tähistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10259
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 32-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Kadrina - Assamalla maanteest tee servast 10 m edelas. Edela poole jäävad arheoloogiamälestised kivikalme, reg nr 10256 ja kultusekivi, reg nr 10260. Tegemist on kiviga, mille läänepoolne serv on järsult tõusev ja kõrge ning langus idapoolne. Kivi keskosas asuvad madalad lohud. Kivi mõõtmed: N-S 2,2 m, O-W 2,6 m. Kultusekivi ei ole tähistatud.</span>


source: A
code: 10260
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 33-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub haritaval põllumaal, Kadrina-Assamalla maanteest 255 m läänes. Edelasse jääb arheoloogiamälestis kivikalme, reg nr 10256 ja kirdesse kultusekivi, reg nr 10259. Tegemist on keskmise suurusega kiviga, kus kultuselohud paiknevad kõrgemal põhjatipul . Kivi mõõtmed: N-S 2,5 m, O-W 2,3 m. Säilinud on emaileeritud arheoloogiamälestise tähis, mis nõjatub vastu kivi.</span>


source: A
code: 10261
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 446-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Jõepere külas (endine Valgma), Kadrina-Assamalla maanteest 50 m edelas. Lähedusse jääb kultusekivi reg nr 10274. Tegemist on madala kiviga, mille pealispinnal on rohkesti taimestikku ja sammalt. Kivi on langusega läänesuunas. Kultusekivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 3,9 m, läbimõõt O-W suunal 4,5 m. Kultuselohud on hästiloetavad ja sügavad ning paiknevad kivi keskosas. Mälestis on tähistamata.</span>


source: A
code: 10263
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 625-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub lainjal tasandikul,avatud maastikul, haritaval maal. Tegemist on ümate servadega, madala kiviga. Pealispind on kohati sammaldunud. Kirdes on kivi peal mulda ja samas kasvab ka toomingas, mis varjutab okstege kogu kivi. Kivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 1,7 m ja O-W suunal 2,1 m. Kultuselohud on hästiloetavad ja paiknevad kivi lõunapoolsel serval.</span>


source: A
code: 10267
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 458-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga suure kiviga, mille kõik küljed tõusevad järsult. Kivi pealispind on osaliselt sammaldunud. Kirdepoolsest nurgast on irdunut tükk, kuna leederpuu on kasvanud läbi kivi. Kivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,8 m ja O-W suunal 4,2m. Kõrgus N küljel 1 m ja S küljel 80 cm. Lohud paiknevad läänepoolsel serval. Kivi on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälsetise tähisega.</span>


source: A
code: 10268
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 459-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub endisel põllumaal, mis on hetkel söötis. Kultusekivist 250 m kagusse jääb kultusekivi reg nr 10267. Tegemist on kiviga, millel on idas ja lõunas järsud küljed. Kivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 3,4 m ja O-W suunal 2,6 m. Kivi pind on ühtlaselt kaetud erineva suuruse ja sügavusega lohkudega. Kultusekivi on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>


source: A
code: 10269
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 460-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub söötis ja mahajäetud heinamaal Kihlevere-Auküla teest 120 m lõunas. Kivi on huvitava roosakas-punase struktuuriga, milles on ka kvartsi või vilgukivi saarekesi. Kivi on kaetud ühtlaselt õhukese sambla kihiga. Kohati kivi mureneb. Kivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,8 m ja O-W suunal 2,4 m. Kultuselohud paiknevad kivi kõrgemal osal. Emaileeritid arheoloogiamälestise tähis on 10.06 2008. a seisuga maa seest eemaldatud.</span>


source: A
code: 10270
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 461-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub Kihlevere-Auküla teest 250 m loodes, endisel põllumaal, mis on praegusel hetkel söötis. Kivi põhjaküljel kasvab pihlakas ja põõsas. Tegemist on  kõrge kiviga, mille lõunapoolne külg on järsk ja murdejälgedega. Põhjapoolne külg on ümarik ja lauge. Kultuselohk paikneb kivi kõrgeimal tipul keskosas. Mälestis on tähistamata.</span>


source: A
code: 10273
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 464-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub lagedal heina või karjamaal. Tegemist on ümariku kiviga, mille pealispinda katavad väikesed murdejäljed. Kivi mõõtmed:läbimõõt N-S suunal 2,3 m ja O-W suunal 1,9 m. Üks madal lohk paikneb kivi keskosas. Mälestis on tähistamata.</span>


source: A
code: 10274
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 619-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub heinamaal, Kadrina-Assamalla teest 110 m edelas. Kirde suunas jääb kultusekivi reg nr 10261. Tegemist on madala kiviga. Kultusekivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 2,4 m ja O-W suunal 1,8 m. Mälestis on tähistamata.</span>


source: A
code: 10275
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1437
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mäeotsa linnamäest on säilinud vaid lõunapoolne osa umbes 40 m ulatuses. Linnus oli rajatud kitsa põhja-lõuna-suunalise moreenseljaku põhjapoolsele otsale ning eraldatud lõuna suunas jätkuvast seljakust 6 m pikkuse valliga. Linnuse õue poolt vaadatuna on vall vaevalt 1 m, väljastpoolt aga 2,5-4 m kõrgune. Seega näib siin moodustuvat paari meetri kõrgune looduslik astang, mille servale ongi vall ehitatud. Madal 0,5 m kõrgune vall ääristab umbes 15 m ulatuses ka linnuse läänekülge. Valli pealispinnal leidub hulgaliselt paeplaate ja raudkive ning selle ees on jälgitav madal kraavitaoline nõgu.
1950. aastate alguses hävitati linnamäe põhjapoolne osa peaaegu 3/4 ulatuses kruusavõtmisega ning tänapäeval paikneb seal võsastunud karjäär. Vallidega eraldatud linnuseõue pikkus olevat olnud 160 m, laius põhjaotsal 30 m, keskel 15 m. Seega oli algselt tegemist kahest otsast vallidega eraldatud Kalevipoja sängi tüüpi linnamäega. Rahvatraditsioon seostabki linnamäge Kalevipojaga. Nimelt olevat mäeseljak olnud Kalevipoja peaaluseks. 
Kohati on kultuurkihi paksuseks 30 cm. 1958. a leiti ühe augu põhjast mõned luukillud. 

/Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk 213/</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mäeotsa linnamägi asub endises Kadrina kihelkonnas (praegu Kadrina vald), Kadrinast 2,5 km lõuna pool, Võduvere-Tagakülas Mäeotsa talu maal, Tapa-Rakvere maanteest lõunas, sealt Neerutisse pöörduva tee ääres.</span>


source: A
code: 10276
name: Linnus "Sadulamägi"
type: Linnus
alt_id: 1436
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sadulamägi asub Mäeotsa linnusest vaid 1,5 km kagu pool Neeruti järvede vahel oosistikus. Linnamägi on kolmeosaline ning Kalevipoja sängi tüüpi linnus, kuigi rahvasuus tuntakse paika Kalevipoja sadulana. Loode- ja kaguotsas on linnuseõu kaitstud u 2 m kõrguste otsavallidega, mille ette on kaevatud 5-6 m sügavused ja u kümne meetri laiused kraavid. Madal vall on rajatud ka linnuse külgedele. Vallidega ümbritsetud linnuseõue pikkus on kuni 38 m ja laius 27 m. 
Sadulamäest kagus on veel kaks vallidega piiratud ala, mis suurendavad oluliselt linnuse pindala. 
Linnamäge arheoloogiliselt uuritud pole, kuid arvatakse, et erinevad linnuseosad on rajatud eri aegadel. Vallidesse kaevatud aukudes võib näha põlenud paekive, kuid linnuseõuel puudub tugevam kultuurkiht ja märkimisväärseid juhuleide ei ole samuti teada. 19. sajandi lõpus leiti küll kuskilt lähiümbrusest kivi alt 12. sajandi lõpu või 13. sajandi alguse ratsamehe varustus: odaots, kõveraks painutatud mõõk, kaks jalust, suitsed, tuleraud.

(Info pärineb E.Tõnissoni teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Neeruti külas Mäeotsa linnusest umbes 1,5 km kagu pool, Neeruti vahelisse oosistusse kuuluva loode-edela-suunalise mäeseljaku harjal.
/Allikas: E.Tõnisson, Eesti Muinaslinnad/</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnamägi on kolmeosaline ning tema peamiseks osaks on nähtavasti seljaku loodeotsal paiknev suhteliselt väike Kalevipoja sängi tüüpi linnus - Sadulamägi. Linnuseõu on loode- ja kaguotsal kaitstud 2 m kõrguste otsavallidega. Mõlema otsavalli ette on kaevatud 5-6 m sügavused ning kümnekonna meetri laiused kraavid.</span>


source: A
code: 10278
name: Ohvrikivi "Sillaotsakivi"
type: Ohvrikivi
alt_id: 1506
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub Uku küla teest 200 m põhjas, rohumaal. Tegemist on suure, pealt lameda kiviga, mille pealispinnal on murdejälgi. Suuremad murenemised on kivi idapoolses servas ja põhjapoolsel küljel. Kivi mõõtmed: läbimõõt N-S suunal 3,9 m ja O-W suunal 4,9 m. Kõrgus N küljel 1,2 m. Kivi on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s” (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503).
Dateering: II aastatuhat</span>


source: A
code: 10281
name: Kivikalme "Hiiesalu"
type: Kalme
alt_id: 2112
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme asubharitaval põllumaal. Lähedusse jääb elektriliin. Kalme peal kasvavad lehtpuud. Mälestis on märgistatud emaileeritud arheoloogiamälestise tähisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmete rajamise traditsioon sai Eesti alal alguse pronksiajal ja kestis kuni muinasaja lõpuni, seega üle 2000 aasta. Kividest rajatud kalmete ehitus, matmisviis ja erinevate kalmevormide levik muutus aegade jooksul märgatavalt. Kalmerajatised võivad olla ümara või nelinurkse põhiplaaniga, sisaldada eraldi kividest laotud keskset kirstu või mitte, omada kõrgemat või madalamat kivikuhjatist. Surnuid on maetud põletamata ja põletatult, samuti võib olla toimunud mitmeid ümbermatmisi. Surnutele on kivikalmetesse aegade jooksul kaasa pandud erinevaid asju, vahel rohkem, vahel vähem.</span>


source: A
code: 10290
name: Ohverdamiskoht "Kunda Hiiemägi"
type: Hiiemägi
alt_id: 627-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kunda Hiiemägi paikneb 1,7 km pikkusel ja kuni 0,4 km laiusel NNO-SSW suunalisel moreenseljandikul, mille suhteline kõrgus ulatub 15 meetrini.
Hiiemäge piirab põhjast Kunda-Viru-Nigula maantee (lõikab ära mäe otsa), idast ja lõunast Kunda ja linnuse küla heinamaad ning Malla-Linnuse maantee, läänest Linnuse-Kunda pinnasetee. 
Hiiemäe kagunõlva ääres asuvad 5 talu. Hiiemäe loodenõlva ääres asuvad aiamaalapid ja väheldased kuurid ning laudad.
Mäest läänes asub Kunda jõgi. Mäe ja jõe vahele jääb tasandik, mis on laiem lõunaosas.
Nii hiiemägi, kui selle ümbrus on valdavalt lage. Läheduses on  peamiseks maastikuelemendiks Kunda linna, eriti aga Kunda tsemenditehase hooned ja korstnad.
Hiiemäe kirdeservas asub 700 m pikkune kruusakarjäär.</span>


source: A
code: 10313
name: Ohverdamiskoht "Kerikuauk"
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 471-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohverdamiskoht Kerikuauk tunnistati esmakordselt kultuurimälestiseks Rakvere rajooni RSN Täitevkomitee otsusega 19.07.1984 nr 162. Mälestiseks tunnistamise aluseks oli arheoloogide A. Kraudi, V. Lõugase, J. Peetsu, M. Mandeli ja A. Mäesalu Pandivere inspektsiooni aruanne 1981. a novembris, kus kirjutati järgmist: 
"Ü. Einam osutas ka „Kirikuaugule“ – ilmselt karstilohk Pähklamäe tl õue kõrval. Rahvapärimuse järgi taheti sinna vanasti Simuna kirikut ehitada, kuid see pole õnnestunud – kõik, mis päeval ehitatud, see vajunud öösel maa sisse. Ei aidanud siis muu kui pandi palgid vankrile ja lasti härgade minna, kuhu tahavad. Härjad jäänud peatuma praeguse Simuna kiriku juurde. 3. nov 1981 jutustas 1895. a sündinud taluperenaine, et tema vanaema jutustanud seda lugu temale juba I Maailmasõja “akatuses”. On võimalik, et siin on olnud muinasajal mingi ohvrikoht. Koht vajab kaitset.”</span>


source: A
code: 10317
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 475-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lohukivi ümbermõõt 6,7 m, kõrgus 0,7 m. Lohke on 1. Kohalik rahvalik nimi kivil puudub. (Leppik, E. 2006, Lääne-Virumaa lohukivid)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisamaa lohukivi asub Mõisamaa küla põhjaserval Suure-Tammikusse ja Mõisamaa külla hargnevate teede lahkmelt 100 m põhjas, Suure-Tammiku tee kõrgel läänekaldal põllu servas. Algne asukoht keset põldu lohus. Tõstetud põllu äärde.</span>


source: A
code: 10319
name: Linnus "Rakkemägi"
type: Linnus
alt_id: 1419
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rakke linnamägi asub Rakke raudteejaamast u 1 km kagu pool, sealt lõuna suunas kulgeva pika mäeseljaku lõunapoolsel otsal. Linnuseala kujutab endast ülejäänud seljakust väljaulatuvat ida-lääne suunalist neemikut, mis on idas, lõunas ja osaliselt ka põhjas kaitstud järskude looduslike nõlvadega. Läänes on linnuseplatoo ülejäänud seljakust eraldatud 30 m pikkuse ja 1-1,5 m sügavuse kraavi ja selle siseküljele ehitatud 1,5 m kõrguse valliga. Valli põhjapoolne ots on sissepääsutee ehitamisega hiljem maha kaevatud ning tõenäoliselt on siis täidetud ka osa kraavist. Algselt tundub kraav olevat kulgenud poolkaares ümber linnamäe loodenurga peaaegu neemiku põhjapoolse külje keskpaigani. Seal on linnuse ja ülejäänud mäeseljaku vaheline nõgu madal ning laugjate nõlvadega, mis vajasid ilmselt täiendavat kaitset. Lõhutud valliotsa juures võib valli muldkehas näha paeplaate ning suuri kuni 40-50 cm läbimõõduga raudkive. Võimalik, et varem paiknes linnuse sissepääs hoopis linnamäe edelanurgas, kus valliotsa ning neemiku lõunaserva vahel on paari meetri laiune ava. 
Linnamäe platoo on ebatasane ning ei jäta lõpuni väljaehitatud muljet. Valli taga paikneb madal 8-10 m läbimõõduga laugjate külgedega nõgu, millele järgneb u 30 m ulatuses tasast ala. Linnuse kirdepoolne etteulatuv nurk langeb jällegi umbes ühe meetri võrra madalduva astanguga. Varanduseotsijad on linnuseõue sellesse ossa kaevanud mitmeid auke, milleks on nähtavasti põhjust andnud mäe kohta käivad rahvapärimused peidetud aaretest ning maa alla vajunud linnast. Aukude servades kohati paljanduva pinnase järgi otsustades näib linnusel siiski märkimisväärne kultuurkiht puuduvat.

(Info pärineb E.Tõnissoni teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10333
name: Linnus "Rahaaugumägi"
type: Linnus
alt_id: 1420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tammiku Rahaaugumägi jääb Rakke raudteejaamast u 5 km ida poole. Linnus paikneb Pandivere kõrgustiku lõunaosas, ulatudes kitsa sopina esile lõuna poole jäävast Emumäe nime all tuntud mitmeharulisest kõrgendikevööndist. 
Ida- ja põhjapoolselt küljelt on linnamägi looduslikult suhteliselt hästi kaitstud. Kõrgeim (28 m) ja järsim on tema idakülg, mille jalamile jääb soine heinamaa. Põhja poolt eraldab linnuseala 20 m sügavune org, kuid nõlv on siin laugjam. Läänepoolne külg, eriti selle lõunapoolses osas on madal ega paku kuigivõrd looduslikku kaitset. Siin sopistub neemikusse madal kiilutaoline nõgu, mis lõpeb lõuna suunas madaldudes linnuse kagunurga juures. 
Lõuna suunas jätkuvast mäeseljakust eraldab linnuseplatood umbes ühe meetri sügavune kraav ning selle taha kuhjatud madal vall. Valli kõrgus on kraavi põhjast u 2,5 m ning linnuseõue poolt vaevalt üks meeter. Läänepoolse neemikuserva ebamäärasuse tõttu oli linnuseõue pindala raske täpselt määratleda. Ligikaudsel hinnangul võiks see olla 3000 - 3500 ruutmeetrit. 

Rahaaugumäe nimi on paigale rohkem kinnistunud kui linnamäe oma. Mäe edelaosas oleva suure kivi ümber on kullahimurad aardeotsijad ligi 2 m sügavuse kraavi kaevanud. Siiski pole alust arvata, et linnamäel on suured varandused maa sisse kaevatud. 

Kuna linnamäe kaitseehitised on nirud, võib arvata, et linnamägi jäi lõpuni välja ehitamata. 

(Info pärineb E.Tõnissoni teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10335
name: Linnus "Vallimägi"
type: Linnus
alt_id: 578-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rakvere Vallimäel on enne ordulinnuse püstitamist paiknenud ka eestlaste muinaslinnus. Muinaslinnus asus tõenäoliselt vallseljaku põhjapoolses osas, kuhu taanlased 13. sajandi alguses kivilinnusegi rajasid. Linnusel oli hea looduslik kaitse - vallseljaku harude vahele jäävad sügavad nõod ning selle lääne- ja lõunaküljel võis muinasajal jõgi voolata. Keskaegse linnuse peahoone varemete alt leitud posti- ja palgijäänused on dateeritud 5.-6. sajandisse. I aastatuhande II poolde või aastatuhandete vahetuse aega kuuluvad mõningad linnuselt leitud nooleotsad. Ajaarvamise algusest aga pärinevad mõned riibitud pinnaga savinõude killud. 
Suurem osa radiosüsinikdateeringutest jääb aega 11.-12. sajand. Siis võis toimuda kaitseehitiste tugevdamine. Arheoloogilisi jälgi on leitud ka venelaste sõjaretkest Rakvere (Rakovor) alla 1268. aastal - välja on tulnud kaks venepärast nooleotsa. Esmakordselt on paika mainitud 1226. aastal, mil paavsti saadik Modena Wilhelm viibis oma Liivimaa visiidi ajal kaks korda Tarvanpää nimelises paigas, mida on hiljem seostatud Wesenbergi (Tarvanpää peeaegu ptsetõlge) linnusega. 
Linnusest põhja pool vallseljaku madalamas osas, kus tänapäeval on Rakvere teater, paikneb muinasasula kultuurkiht. Sealt on leitud muinasaja lõpu käsitsivalmistatud keraamiliste nõude kilde ning mõni nooleots. Asula linnuse kõrval sobib hästi I-II aastatuhande vahetuse asustusmustriga, mil oli levinud linnus-asula süsteemid. 

(info pärineb E.Tõnissoni teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10354
name: Linnus "Kloodi Pahnimägi"
type: Linnus
alt_id: 1424
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus paikneb umbes 1,5 km pikkusel põhja-lõuna-suunalisel vallseljakul. Vallseljak ise jaguneb mitmeks eri suundades kulgevaks haruks, mis on üksteisest eraldatud sügavate nõgudega. Linnusena on kasutatud seljaku peaharu lõunapoolset osa. Läänes on linnus kaitstud järsu loodusliku nõlvaga. Ida pool jaguneb vallseljak kahte harusse, nii et linnamäe kaitseks moodustub nagu kaks looduslikku valli.Kõige laugjam on looduslik nõlv vallseljaku lõunapoolses otsas. Siit kulgeb tänapäeval ka tee üles linnamäele. 
Põhjapoolses otsas on umbes 7000 m² suurune linnuseõu ülejäänud seljakust eraldatud 1-1,5 m kõrguse valliga, mille ees võib aimata madalat kraavitaolist nõgu.
Linnuseõue katab 10-15 cm paksune mustjas põlemisjälgedega kultuurkiht. Mingeid ehitiste jälgi ega tuleasemeid kaevatud osades ei avastatud. Leidudest oli 28 käsitsivalmistatud savinõukildu, üks must kiilapinnalise nõu katke ning valli muldkehandi välisküljelt saadud 3.-4. sajandi kuldfooliumiga kaksikhelmes.

/Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk 214-215/</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kloodi Pahnimägi asub Rakverest 6,5 km loode pool, umbes 1,5 km pikkusel põhja-lõuna-suunalisel vallseljakul, mida rahvapäraselt nimetatakse Pahnimäeks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastatel 1951-1952 teostas M. Schmiedehelm linnamäe põhjanurgal ning väikesel õuealal valli sisejalamil proovikaevamisi. Kaevandi suurus oli 124 m². Väike, 20 m² suurune proovikaevand tehti ka linnamäe idaküljele. 
Vallis võis eristada kahte ehitusjärku, mis olid teineteisest eraldatud u 10 cm paksuse söekihiga. 
Leidudets saadi ainult 28 väikest käsitsivalmistatud savinõukildu, mida võib üldisemalt dateerida I aastatuhandega. 

/Tõnisson, E. 2008. Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk 214-215/</span>


source: A
code: 10359
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2128
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis, kultusekivi, asub Tõrma-Lepna tee äärest ca 100m edelas, põllul (ohvrikivist 10367 ca 200m kagu suunas).</span>


source: A
code: 10365
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 597-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb lagedal põllul ja kujutab endast piklikku raudkivi. Kivi pealispind madaldub 20 kraadi all lääne suunas. Kivi pikkus on OW suunas umbes 2,2 m, laius 1,8 m ja kõrgus 0,6 m. Kivi põhjaserva ääres kasvab pihlakas. Kivi pealispinnal, selle idaosas leidub korrapärane, madal lohk. Kivi on hästi säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis dateeritakse I aastatuhandesse eKr ja on avastatud M. Mandeli ja L. Kalda poolt 1986. a märtsist. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1986. a.</span>


source: A
code: 10370
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 1435
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Põlulast Soe külla viiva tee ja samalt teelt Põlula Kalamajandi juurde minevate teeharude vahelisel alal, Põlula-Soe teest põhja suunas. Ulatus u 50 m.</span>


source: A
code: 10375
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1427
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nurkse linnamägi asub Nurkse ja Põlula külade vahel järskude nõlvadega seljakul, mis moodustab ühe osa pikast kirde-edela suunalisest vallseljakuteahelast. 
Linnusena on kasutatud ainult mäeseljaku kõrgemat kirdepoolset u 200 m pikkust ja 20-25 m laiust osa. Edelapoolsest mõne meetri võrra madalamast osast eraldab seda kividest vall ja selle ees olev 1-1,5 m sügavune ja 6-7 m laiune kraavitaoline nõgu. Vall on linnuseõue poolt vaadatuna üsna madal, alla 1 m, ning muutub keskosas hoopis madalaks ja ebamääraseks. Vall ja kraav ei eralda linnuseala täielikult - loodepoolses otsas jääb nende ja seljaku vahele 1,5 m laiune ning kaguotsas u 5 m laiune ala. Seal on vall ka kõige kõrgem ja ilmekam ning läbi pinnase ulatub suuri 30 - 50 cm läbimõõduga raudkive. 
1951. a kaevas M. Schmiedehelm linnusele mõned proovišurfid, millest selgus, et valli sisejalamist kümmekonna meetri kaugusel katab linnuseõue 15 cm paksune tume söesegune kultuurkiht. Lisaks leiti üks lainelise ornamendiga käsitsivalmistatud savinõukild I aastatuhande viimasest veerandist. 

(Info pärineb E. Tõnissoni teosest ,,Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10382
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1428
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on ilmselt I at I poolde kuuluva kivikalmega. Kalmet on kirjeldanud V. Püss Viru-Nigula kihelkonna kirjelduses 1932. a lk 11. 1911. a kaevas kalmet A. Friedenthal, kes leidis sealt rauast karjasekeppnõela, neete, savinõukilde ja rauašlakki. Võetud riikliku kaitse alla 1964. a. Mälestisele on passi koostanud T. Talmla 1988. a.</span>


source: A
code: 10386
name: Hiiekaev
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 64-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puitrakked lagunenud ja halvas seisus. Maapealsed rakked puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Karkuse mõisa hoonetest 0,4 km lääne pool. Karkuse II kruusakarjääri juurde viivast teest vahetult lõunas.</span>


source: A
code: 10387
name: Kivikalme "Toomamägi"
type: Kalme
alt_id: 580-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Karkuse küla, Tooma talust 450 m idas. Karkuselt Nõmmküla-Valgma maanteele viivast teest 150 m lõunas, põllu sees oleval puudega künkal.</span>


source: A
code: 10388
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 65-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur lame kivi. Kallak põhjast lõunasse.Ida lääne suunas läbimõõt 5 m. Põhjasuunas kolmnurkse kujuga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Karkuse külas, endisest mõisast 400 m põhjaloodes, Näo külla viiva tee idakaldal.</span>


source: A
code: 10389
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 62-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Maa-alune kalmistu Männiku küla ja Udriku asula vahel, Männiku külast 0,5 km põhja pool, Tapa-Rakvere maanteest 250 m kagu suunas. Rahvasuus "Surnumäed" (H. Joonuks).</span>


source: A
code: 10397
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 101-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>1970. aastatel sai alguse arheoloogiamälestistele teaduslike passide koostamine. Enamasti tegid mälestistele passe tegevarheoloogid või kirjeldati mälestisi tegevarheoloogide juhendamisel. Mälestisele Kultusekivi (reg nr 10397) koostati selline pass 1977. aastal arheoloog M. Mandeli poolt.

Pass on ajalooline dokument, milles märgitud kaitse-eeskirjad ei kehti (nt kaitsevöönd). Enne Eesti Vabariigi taastamist muinsuskaitse all olnud mälestised võeti uue õigusaktiga (vt määrus Mälestise lehe päises) Muinsuskaitseseaduse alusel kaitse alla ning mälestiste kaitse korraldamine lähtub kehtivast seadusest. Kinnismälestise kaitsevöönd on 50 m alates mälestise välispiirist kui ei ole määratletud teisiti (Muinsuskaitseseadus § 25).</span>


source: A
code: 10505
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 437-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht jääb Uhtna mõisa peahoonest kuni 150 m ida ja lõuna poole ning kuni 50 m läände. Põhiterritoorium jääb Uhtna mõisapargi maaalale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on II at I poolest pärineva asulakohaga.</span>


source: A
code: 10803
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 324-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1978. a juunis T. Tamla poolt. Passi koostamise käigus saadi sealt savinõukilde ja rauakatkeid (AI 4988:1-2). Tegemist on tõenäoliselt I at lõppu ja II at algusesse kuuluva muinasasulakohaga. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a. Mälestise  pass on koostatud 1978. a 1. juunil. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10597
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1397
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnamägi 10597 ehk Toolse linnamägi asub endises Viru-Nigula Kihelkonnas, Kundast u 6 km lääne pool Toolse jõe idakaldal jõesuudmest ja mererannikust mõnesaja meetri kaugusel. Linnusealana on kasutatud Põhja-Eesti pankrannikust esileulatuvat loode-kagu-suunalist neemikut, mis loodest ja kirdest on kaitstud 15 m kõrguste järskude nõlvadega. Läänepoolsel küljel lõikub neemikusse kitsas sälkorg, mistõttu ka siin on linnamägi looduslikult suhteliselt hästi kaitstud. Toolses on sisuliselt tegemist nimetatud sälkoruga pooleks jagatud kaksikneemikuga. Kagu poole, kus linnusel looduslikud tõkked puudusid, on rajatud võimas otsavall, mille kõrgus linnuseõue poolt vaadatuna on 5-6 m. Valli läänepoolne otspöördub neemiku lääneserva jälgides poolkaares loodesse vastu sälkorgu, kuna siin on ka neemiku nõlv kõige madalam ja laugem. 
Ilmselt kulges tee linnamäele linnuse edelanurgast. Valli ees on paari meetri sügavune ja 2-3 m laiune kraav, mille välisküljele on kuhjatud madal kuni meetrikõrgune vallitaoline moodustis. Sellele järgneb 7-8 m laiune tasane astang, mille ees on säilinud veel ühe suhteliselt madala (kõrgus 1,5 m) valli jäänused. Viimane ulatub üle sälkoru lõunaotsa ka lääne poole kuni Toolse jõe ürgoru järsu kaldani. Madalama valliga kaitstud linnuseala hõlmab kogu neemiku (pindala u 2900 m2); tugeva otsavalliga on eraldatud vaid kaksikneemiku idapoolne haru (pindala veidi üle 1000 m2). 
1955. aastal toimunud proovikaevamiste käigus selgus, et kõrge sisemise valli materjaliks oli valliharjast kuni 1,3 m sügavuseni (sügavamale ei kaevatud) suhteliselt peen savikas kruus, kuid vallinõlvadest väljaulatuvate pae- ja raudkivinukkide põhjal on tõenäoline, et sügavamal leidub ka kive. Välimine madal vall sälkorust lääne pool oli kuhjatud liivast, selle idapoolses osas paistab läbi rohukamara ka kive.
Kuna dateerivaid leide ei ole sellelt linnamäelt leitud, on linnuse ehitamise ja kasutamise aeg ebaselge. Võimas otsavall võiks viidata muinasaja lõpu linnamäele, madalamat valli on peetud varasemaks, kuid Varbola ja Pada I kahekordse kaitseliiniga väravakäike silmas pidades võib ka siin välimine vall olla suurema valliga samaaegse kaitsesüsteemi osa.
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestist ei ole märgitud J.Jungi kihelkonnakirjeldustes, kuid vana linnamägi on märgitud linnamäe ümbruse üldplaanil 1938. aastal. 
Linnamäge kaevas 1955. aastal H. Moora. Ta avas neli väiksemat kaevandit ning uuris nii sisemist kui ka välimist valli ja linnuse õueala. Dateerivad leiud puudusid, kuid leiti mitmeid põlenud savitihendite katkeid, millega oli tihendatud vitstest punutud seinasid.
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039; ja mälestise passist)</span>


source: A
code: 10598
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 2694
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus 10598 ehk Toolse Ussimägi asub endises Viru-Nigula kihelkonnas, Toolse jõe suudmest u 3 km ülesvoolu. Linnus paikneb kitsal ida-lääne-suunalisel 140 m pikkusel neemikul ning on põhjast ja lõunast kaitstud järskude u 14 m kõrguste looduslike nõlvadega. Idaküljel kaitseb linnust u 1,2 m kõrgune peamiselt paekivist ehitatud otsavall ja selle ees olev lai kraav, mis on olnud ilmselt looduslik nõgu. Sissepääs linnusesse võis toimuda sealtsamast, kust praegugu - valli lõunaotsa ja neemiku serva vahele jäetud ava kaudu. Seda ava on aga hilisemal ajal laiendatud ning valli lõunaosa lõhutud. Läänepoolses otsas, kus neemiku laius on vaid 5 m, kaitserajatiste jäljed puuduvad. 
1955. aasta proovikaevamistel puhastati valli siseküljel välja väike osa paemüürist. Platoo keskosast aga leiti paepõhjaga kolde või algelise ahju jäänused, selle ümbert hulgaliselt sütt ning I aastatuhande II poole käsitsivalmistatud keraamikat. 
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnus avastati 1955. aastal seoses kaevamistega Toolse jõesuu lähedal paikneval linnamäel (reg-nr 10597). Rahvasuu ei ole Ussimäge linnusekohaga seostanud, kuid on tõenäoline, et linnamäge on 1359. aastal ühes ürikus Ouerste Borchwall&#039;i nime all mainitud. 
Paika kaevas 1955. aastal H. Moora, kokku avas ta 34 m2 linnuse pinda.  
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10600
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2136
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikkirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu III kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 500 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10601
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu IV kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10602
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu V kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10603
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu VI kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10604
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tarandkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu VII kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 50 - 450 pKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10605
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu VIII kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10606
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu IX kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10607
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu X kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10608
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tarandkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu XI kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 500 eKr - 450 pKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10609
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2668
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu XII kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10610
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2669
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kivikirstkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu XIII kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 1100/1000 - 200 eKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10611
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tarandkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Tõugu XIV kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 200 eKr - 50 pKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039;)</span>


source: A
code: 10612
name: Kivikalme "Seamägi"
type: Kalme
alt_id: 1510
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Passi andmetel on tegemist ilmselt kahe ümarovaalse paljukirstulise kivikirstkalme liitumise teel kujunenud mälestisega. Kalme 42 m pikitelg on peaaegu ida-lääne suunaline. Kalme suurim laius küünib 22 meetrini. Kalme kõrgus selle läänejalamilt on suurim küündides kuni 1,7 meetrini. Kalme läänepoolmiku keskel on üksik suurem rändkivi (1,2 m kõrge), mis aga on sinna oletatavasti 1970. aastatel traktoriga tõugatud. Kalme koosneb paerähast ja üksikuist väiksemaist raudkividest. Kalme idapoolmikul kasvab suurem pihlakapõõsas. Üldiselt näib kalme üsna hästi säilinud olevat, suuremad lohud jm lõhkumisjäljed puuduvad.
1990. aastate uurimistöö valguses peab V.Lang &#039;&#039;Seamäge&#039;&#039;  või teise nimega Tõugu I kalmet aga tarandkalmeks. Paika arheoloogiliselt uuritud ei ole, kuid kalme väliskuju ja ehituse põhjal on V.Lang leidnud, et tarandkalme võiks olla rajatud ajavahemikul 50-450 pKr. 
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039; ja T.Moora 1971. aastal koostatud mälestise passist)</span>


source: A
code: 11184
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 950
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 14 m ja kõrgus 1,4 m. Kääbas on üsna ühtlaselt kõrgemate, järsemate nõlvadega ja pealt kumer. Kääpa keskosas on madal sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber on vaevaltjälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11184 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt. lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11184 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11185
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 951
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 12 m ja kõrgus 1,3-1,4 m. Kääbas on ühtlaselt kõrgemate ja järsemate nõlvadega. Kääpa keskosas on madal sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11185 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11185 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11186
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 952
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ovaalse põhiplaaniga, piklik põhja-lõuna suunas. Kääpa pikkus on 12 m, laius 8 m ja kõrgus 1 m. Metsatöödega seoses 1970. aastatel on kahjustada saanud kääpa lõunaosa. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11186 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11186 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11187
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 953
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 11 m ja kõrgus 1,5 m. Kääbas on ühtlaselt kõrgemate ja järsemate nõlvadega, põhjanõlv on siiski mõnevõrra järsem ja kõrgem kui lõunakülg. Kääpa keskosas ja loodeosas on madal sammaldunud lohk. Metsatöödega seoses 1970. aastatel on kahjustada saanud kääpa põhja- ja ka loodeosa. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja  üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11187 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11187 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11188
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 954
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on loode-kagu suunas veidi piklik. Tema pikkus on 9 m, laius 7 m, kõrgus 0,7 m. Kääbas on üsna laugete nõlvadega, pealt lame. Metsatöödega seoses 1970. aastatel on kahjustada saanud kääpa kagu- ja keskosa. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11188 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11188 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10616
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2134
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arheoloogiamälestise passi kohaselt on kalme 1970. aastatel määratud kivikirstkalmeks, oletatavasti mitme kirstuga. Peal kasvavad põõsad ja puud, neist suurimad on üks kuusk ja pihlakas. Põhiplaanilt on kalme ümarovaalne kivikangur O-W suunas 12 m läbimõõdus, N-S suunas 10 m, kõrgus ei ületa jalamilt arvestades 80 cm. Kalmekuhjatis koosneb samblaga kaetud paeklibust. Lõhkumisjälgi näha ei ole.
Uuemate uurimistulemuste valguses võiks tegemist olla pigem tarandkalmega, mida arheoloogid kutsuvad ka Vatku VII kalmeks. Seda kalmet ei ole arheoloogiliselt uuritud, kuid ehituse ja asukoha järgi peaks matmispaiga rajamise aeg jääma vahemikku 200 eKr - 50 pKr.
(info pärineb V.Langi 2000. aastal ilmunud teosest ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039; ja T.Moora 1971. aastal koostatud mälestise passist)</span>


source: A
code: 10624
name: Ohvrikivi "Vahakivi"
type: Ohvrikivi
alt_id: 1512
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurt kivi on kirjeldatud rahvapärimuses ohvrikivina. Kesk- ja uusaegsele ohvrikivile viitab suurem lohk, kuhu sai ohvriande jätta. Ühe 1939. aasta teate järgi olevat kivil põletatud Kingu Krõõt Võhma külast, aga kivi olnud juba enne seda ohvrikivi. 
1997. aastal leidis V. Lang kivi pealispinnalt ka 5-6 üsnagi halvasti säilinud väiksemat lohku, mis viitab kivi varasemale, raua- või isegi pronksiaegsele, kasutusjärgule. Seega on samal ajal tegemist nii lohu- kui ka ohvrikiviga. 
Rahnu on kutsutud ka Hundikiviks ning paika, kus kivi seisab, kutsutakse ka Hiieväljaks. 
(info pärineb TÜ arheoloogiateadete andmebaasist)</span>


source: A
code: 11192
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 958
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 14 m ja kõrgus 1,5 m. Kääbast uuriti arheoloogiliselt 1925. a H. Moora juhatusel. Sel ajal oli kääpa läbimõõt 15 m ja kõrgus 1,65 m. Kääpa keksosas on sellest ajast pärit sammaldunud lohk ja lohust loode poole kuni kääpa jalamini ulatuv kraav. Metsatöödega seoses 1970. aastatel on kääbast rikutud. Kraav kääpa ümber on jälgitav vaid kagukülje jalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja  üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse ( mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11192 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11192 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11193
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 959
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, madal, lame ja laugete nõlvadega. Tema läbimõõt on 8 m ja kõrgus 0,4-0,5 m. Kääpa keskel on madal lohk. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja  üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11193 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11194
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 960
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, pealt kumer, kõrgemate ja järsemate nõlvadega. Tema läbimõõt on 10 m ja kõrgus 1,2 m. Kääpa keskosas on olnud  üsna madalaid, väikesi lohukesi, mis aga kääpa pinda oluliselt rikkunud ei ole.  Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11194 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11195
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 961
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, madal, lame ja laugete nõlvadega. Tema läbimõõt on 5 m ja kõrgus 0,4 m. Kääpa keskel on madal lohk. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11195 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11196
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 962
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on kagu-loode suunas piklik. Tema pikkus on 19 m, laius 8 m ja kõrgus 0,8-1 m. Kääbast uuriti arheoloogiliselt 1925. a H. Moora juhatusel, mil sinna kaevati piki kääbast kraav, mis on tänaseni nähtav. Kääpa pikiküljed on järsemad ja kõrgemad, kusjuures edelakülg on mõnevõrra laugem ja madalam kui kirdekülg. Üsna madalad ja lauged on kääpa loode- ja kaguotsad. Kraav kääpa ümber on jälgitav vaid kääpa kirde- ja edelajalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja  üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11196 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11197
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 963
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 8 m ja kõrgus 0,8-0,9 m. Kääpa keskosas esineb väga madalaid sammaldunud lohke ja kääpa keskosast läheb läänenõlvale madal sammaldunud kraav. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11197 asub kääbastiku keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11198
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 964
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on kagu-loode suunad piklik. Tema pikkus on 19 m, laius 9 m ja kõrgus 1,3-1,4 m. Enne arheoloogilisi kaevamisi 1925. a H. Moora juhatusel oli kääpa pikkus 21,2 m, suurim laius 10,5 m ja kõrgus kuni 1,25 m. Kääpa kirdekülg on järsem ja kõrgem kui edelakülg. Madalad ja lauged on kääpa kagu- ja loodeotsad. 1925. aastal kaevati arheoloog H. Moora juhatusel piki kääbast kraav, millel on haru ka kirde suunas ning mis on visuaalselt jälgitav. Kääbast ümbritsev kraav on jälgitav vaid pikikülgede jalamitel (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11198 asub kääbastiku lõunaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid.1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11199
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 965
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on kagu-loode suunas piklik. Tema pikkus on 22,5 m, laius 8-9 m ja kõrgus 1,2-1,3 m. 1925. aastal kaevati arheoloog H. Moora juhatusel kääpa keskele kraav, mis on praeguseni nähtav. Enne kaevamisi olnud kääpa kõrgus 1,15 -1,35 m. Kääbast ümbritsev kraav on jälgitav vaid kirde- ja edelajalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja  üheksast  piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse ( mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11199 asub kääbastiku lõunaosas .</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10632
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1392
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rahvapärimustes peetakse linnuseks mattunud rannavallist põhja suunas esileulatuvat peaneemikut, mille nõlvade kõrgus on lääneküljel ja põhjaotsal umbes 10 m. Idapoolne nõlv on madalam (kõrgus umbes 6 m) ja laugjam. Neemik liitub sujuvalt lõuna poole jätkuva tasase põllumaaga. Nii vall kui ka kraav puuduvad. Võimalik, et need on põlluharimisega hävitatud. Neemiku pikkus põhjaotsast kuni ida ja lääne suunas pöörduva rannavalli servani on 60 m, laius lõunaotsas 40 m. Põhjapoolne ots kitseneb tömbi kolmnurga kujuliselt 15 m laiuseks. 
Kuna linnamäel pole jälgi kaitseehitistest ning ka kultuurkiht näib puuduvat, siis pole kindel, kas siin ongi tegemist tõelise linnusega. Siiski näib Vihula ümbrus, eriti rauaaja varasematel järkudel, olevat olnud võrdlemisi tihedalt asustatud. Nii paikneb lähiümbruse põldudel klindiserval mitu lohukivi ja kivikalmet. 

/Tõnisson, E. 2008, Eesti muinaslinnad. Muinasaja teadus 20, lk 212/</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vihula linnamägi asub endises Haljala kihelkonnas (praegu Vihula vald), Vihula külas Linnamäe talu maal, Vihula-Altja teest u 80 m lääne pool.</span>


source: A
code: 10638
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2138
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme reg nr 10638 on täielikult läbi uuritud ja rekonstrueeritud tarandkalme, mis asub muististerohkes piirkonnas Uusküla küla põllul. 
Kalme tihe ja kompaktne kivilasu asus õhukese mättakihi all. Mättakihti aga eksponeerimise huvides ei taastatud, sest kalme on taastatud kujul nagu ta oleks võinud välja näha siis, kui oli matmispaigana aktiivselt kasutuses.
Kalme koosneb kahest tarandist, kusjuures üks tarand (A) on suurem ja ruudukujuline ning sellele on hiljem edelaküljele juurde ehitatud teine, väiksem tarand (B). Kalmemüürid koosnesid raudkividest vundamendist, mille peale oli laotud paekivid. Tarand B ehitati küll hiljem - A-tarandi edelaküljele ehitati veel kaks müüri ning loodeserv võis sel väiksel tarandil ollagi ilma müürita. B-tarandi müürid olid ehitatud lohakamalt kui A-tarandi omad, kuid piiratud ala oli paeplaatidega sillutatud. 
A-tarandi läänenurgas asus huvitav ja söerikas künkake, mille pinnasest leiti ka põlenud luid. Ei saa välistada, et tegemist võis olla surnute põletamiseks kasutatud tuleriidaasemega.
Kalme on esemete ja radioaktiive süsiniku analüüsidega dateeritud eelrooma rauaaega (500 eKr - 50 pKr), tõenäolisemalt selle hilisemasse osasse. Kalme on kindlasti rajatud enne eelrooma rauaaja lõppu, sellele viitab sõlgede puudumine leiumaterjalis. Kalme ala on aga kasutatud ka vahemikus 7.-9. sajand, kuid kas siis kasutati kalmet matmiseks või mõneks muuks otstarbeks, pole seni teada.
Surnud olid kalmesse maetud peamiselt põletatult ja pesadena, kuid uued matused lõikasid tihtipeale vanasid ning selle tulemusel ei olnud piiritletud pesadest eriti midagi alles. Lisaks vähemalt 23 põletusmatusele leidus kalmes ka põlemata luid, mis kuulusid neljale indiviidile. 
Kalme leiumaterjal oli ajastule omane ja üsnagi vaene, koosnedes peamiselt savinõukildudest. 
(info V. Langi teosest ,,Keskusest ääremaaks ...&#039;&#039;)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme avastati 1969. aastal ning selle kohta koostati 1972. aastal mälestise pass. 
Kalme on täielikult läbi kaevatud ning rekonstrueeritud. Uuringud algasid 1998. aastal ning kaevamised lõpetati 1999. aastal. 
Kaevamiste tulemustest võib lähemalt lugeda 2000. aastal ilmunud Vihasoo-Palmse piirkonna arheoloogilistest uuringutest kõnelevast teosest:
V. Lang ,,Keskusest ääremaaks. Viljelusmajandusliku asustuse kujunemine ja areng Vihasoo-Palmse piirkonnas Virumaal&#039;&#039; Ilmunud sarjas Muinasaja Teadus (7). 
Teoses ,,Keskusest ääremaaks&#039;&#039; ja arheoloogide kõnepruugis on Kivikalme reg nr 10638 näol tegemist Uusküla II kalmega.</span>


source: A
code: 10639
name: Kivikalme "Kotkamägi"
type: Kalme
alt_id: 2688
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme kujutab endast pae- ja raudkividest kangrut, mis on pikiovaalse kujuga. Ida-lääne suunas on kangru läbimõõt 17 m ja põhja-lõuna suunas 9 m. Kangru kõrgust on raske määrata, sest von Pahleni ausamba ehitamisel on kalmet silutud. 1972. aastal ulatus kalme maantee tasemest 60 cm kõrgemale. Kangru lõunanõlv ühtib järsu astangu nõlvaga. Triangulatsioonikupitsa kraavis oli näha põletamata ja põletatud luupuru. Suurem osa kangrust näis 1972. aastal olevat säilinud. 
Luukildude ja kalme väliskuju põhjal otsustades kuulub kalme I aastatuhande esimesse poolde pKr. 
(allkaks mälestise pass)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisnik von Pahlen on 19. sajandil kalmele mälestusmärgi püstitanud. 20. sajandi keskpaigas kaevati kalme kaguosasse triangulatsioonikupits. Kalme avastati 1969. aastal.
(info mälestise passist)</span>


source: A
code: 10643
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 607-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Karitsa Juprimägi asub Rakverest u 8 km lõuna pool Tõrma-Inju maantee lääneserval. Linnamägi kujutab endast vallseljakut, mis jätkub linnusest u 3 km põhja ja 1,5 km lõuna poole. Platoo on kitsas ja ebatasane. Linnusekoha ida- ja läänepoolne külg on kõrged ja järsud, nõlvade kõrgus on 20-22 m. Ka põhjaküljes on järsk nõlv, kuid selle kuju jääb ebaselgeks, sest on teega läbi lõigatud. 
Linnamäel vallid puuduvad ja selle täpne suurus jääb seetõttu teadmatuks. Linnuse põhjaosast u 140 m lõuna poole jäävat u 1,5 m sügavust ja 5 m laiust kraavi võib pidada kaitserajatiseks, kuid see pole ka kindel. Tegemist võib olla hoopis järsu nõlva laugemaks muutmise katsega. Linnuse ehitamine on tõenäoliselt siin pooleli jäänud. Arheoloogiliselt uuritud paika seni veel ei ole.</span>


source: A
code: 11211
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 977
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on kujult ümmargune ja jääb kaheksandana kirjeldatud kääpa lähedale. 
kääpa läbimõõt on 10 m ja kõrgus 1,1 m.
Mälestise passi (koostatud 1973. a) andmetel on kääpa keskele kaevatud suur lohk.
Kääbas pärineb I aastatuhande  II poolest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub viiest ümmargusest ja neljast piklikust ja kahest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11203-11213), mis jääb Arniko metsavahi talust lõuna ja kagu poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11211 asub kääbastiku kagupoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade kääbastest reg nr 11203-11213 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko II rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 26-27 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta märgib, et selles rühmas on 10 või 11 kääbast ja neid on sihtide rajamisel rikutud. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised kaevamised  kääpal reg nr 11207 (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis) (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11212
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 978
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, lame, madal ja laugete nõlvadega. Tema läbimõõt on 7,5 m, kõrgus 0,5-0,6 m. Kääpa keskel on märgatav madal, sammaldunud lohk. Kääpa teepoolne kirdeserv on lõhutud tee tegemisel. Kraav kääpa ümber on vaevaltjälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub viiest ümmargusest ja neljast piklikust ja kahest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11203-11213), mis jääb Arniko metsavahi talust lõuna ja kagu poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11212 asub kääbastiku kagupoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade kääbastest reg nr 11203-11213 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko II rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 26-27 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta märgib, et selles rühmas on 10 või 11 kääbast ja neid on sihtide rajamisel rikutud. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised kaevamised kääpal reg nr 11207 (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis) (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11213
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 60-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 15 m, kõrgus 1,2 m. Kääpa edelanõlv on madalam kui põhja- ja kirdenõlvad. Kääpa keskele on kaevatud lohk ja lõunaküljele kraav. Kääbast ümbritsev kraav on jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub viiest ümmargusest ja neljast piklikust ja kahest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11203-11213), mis jääb Arniko metsavahi talust lõuna ja kagu poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11213 asub kääbastiku kaguosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade kääbastest reg nr 11203-11213 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko II rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 26-27 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta märgib, et selles rühmas on 10 või 11 kääbast ja neid on sihtide rajamisel rikutud. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised kaevamised kääpal reg nr 11207 (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis) (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11214
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 61-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 15 m ja kõrgus 1,3-1,6 m. Kääbas on pealt kumer, kõrgemate, järsemate nõlvadega kusjuures lõuna- ja edelanõlvad on mõnevõrra laugemad. Kääpa keskel ja edela- ning lõunanõlval esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraav kääpa ümber on jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest ümmargusest ja ühest piklikust kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11214-11217), mis jääb metsavahi talust lõuna poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11214 asub kääbastiku keskosas, loode-kagusuunalisest metsateest edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääpad reg nr 11214-11216 avastati 1970. a sügisel arheoloogide A.-M. Rõugu ja M. Auna poolt. Kõige põhjapoolsem kääbas reg nr 11217 leiti aga 1973. a juunis mälestise passi koostamise käigus arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11215
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 62-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 14 m, kõrgus 1,4-1,5 m. Kääpa lõunanõlv on mõnevõrra laugem kui põhjanõlv. Kääpa keskosas ja lõunanõlval esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraav kääpa ümber on jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest ümmargusest ja ühest piklikust kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11214-11217), mis jääb metsavahi talust lõuna poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11215 asub kääbastiku keskosas, loode-kagusuunalisest metsateest edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääpad reg nr 11214-11216 avastati 1970. a sügisel arheoloogide A.-M. Rõugu ja M. Auna poolt. Kõige põhjapoolsem kääbas reg nr 11217 leiti aga 1973. a juunis mälestise passi koostamise käigus arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11216
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 63-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ovaalse põhiplaaniga, loode-kagu suunas piklik. Kääpa pikkus on 21 m, laius 10 m ja kõrgus 1,3-1,5 m. Kääpa pikiküljed on järsemad ja kõrgemad kui loode- ja kaguotsad, eriti lauge on kääpa loode ots. Kraav kääpa ümber on märgatav vaid kirde- ja edelajalamil, eriti selgelt just kirdejalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest ümmargusest ja ühest piklikust  kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11214-11217), mis jääb metsavahi talust lõuna poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11216 asub kääbastiku lõunaosas jäädes kääpast reg nr 11215 ligikaudu 60 m kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääpad reg nr 11214-11216 avastati 1970. a sügisel arheoloogide A.-M. Rõugu ja M. Auna poolt. Kõige põhjapoolsem kääbas reg nr 11217 leiti aga 1973. a juunis mälestise passi koostamise käigus arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11217
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 64-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpast on säilinud vaid põhjapoolne osa, mille järgi otsustades oli kääpa läbimõõt 8,5-9 m ja kõrgus 0,8-0,9 m. Kääbas on lõhutud ilmselt metsasihi rajamisel. Kraav kääpa ümber on vaevalt märgatav vaid kääpa põhjajalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest ümmargusest ja ühest piklikust kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11214-11217), mis jääb metsavahi talust lõuna poole lainjale, liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbas reg nr 11217 asub kääbastiku põhjaosas jäädes ida-lääne suunalisest metsatee pervele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääpad reg nr 11214-11216 avastati 1970. a sügisel arheoloogide A.-M. Rõugu ja M. Auna poolt. Kõige põhjapoolsem kääbas reg nr 11217 leiti aga 1973. a juunis mälestise passi koostamise käigus arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11218
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 71-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb ümmargustest ja piklikest kääbastest reg nr 11218-11227. Ümmargusi kääpaid on erineva läbimõõduga, kusjuures nende kõrgus jääb vahemikku 0,3-1,6 m. Piklike kääbaste kõrgus ulatub kuni 1,1 m. Kääbas reg nr 11218 on laugete nõlvadega, piklik, ovaalse põhiplaaniga ja pealt kumer. Kääpa pikkus on 12,5 m, laius 9 m ja kõrgus 1 m. Kääpa loodeotsal on madal sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber on jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest pikast ja  seitsmest ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11218-11227), mis jääb Viisli külatuumikust lääne poole liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbastikust loode poole jääb Mädajärv. Kääbas reg nr 11218 on kääbastikus põhjapoolseim.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11218-11227) avastati 5. juunil 1973.a  arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11219
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 72-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb ümmargustest ja piklikest kääbastest reg nr 11218-11227. Ümmargusi kääpaid on erineva läbimõõduga, kusjuures nende kõrgus jääb vahemikku 0,3-1,6 m. Piklike kääbaste kõrgus ulatub kuni 1,1 m. Kääbas reg nr 11219 on piklik, neljakandilise põhiplaaniga. Kääpa pikkus loodest kagusse on 22 m, laius 8 m ja kõrgus kõrgemal ja järsem kirdeküljel 1,5 m, edelapoolsel küljel 1,2-1,3 m. Kääpa edelakülg on madalam ja laugem kui kirdekülg. Kõige madalam on kääpa kaguots, mille kõrgus on vaid 0,7-0,8 m. Piki kääbast läheb kitsas teerada, mistõttu pealt on kääbas lamedamaks muutunud, kui ta algselt võis olla. Kääpal esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraav kääpa ümber on jälgitav kirdejalamil, mõnevõrra ka edelajalamil, loode- ja kagujalamil on kraav vaid aimatav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest pikast ja  seitsmest ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11218-11227), mis jääb Viisli külatuumikust lääne poole liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbastikust loode poole jääb Mädajärv. Kääbas reg nr 11219 asub kääbastiku põhjapoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11218-11227) avastati 5. juunil 1973. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10656
name: Rauasulatuskoht
type: Rauasulatuskoht
alt_id: 310-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saunakünka rauasulatuskoht on üks vanemaid teaduslikku huvi äratanud sellelaadseid muistiseid Eestis. Paiga on ära märkinud Constantin Grewingk juba 1887 ning seda on maininud ka Jaan Jung. Muistise taasavastas pea sada aastat hiljem, 1979. aastal A. Lauringson.
1996. aastal seoses Ilumäe kaevamistega tehti kõrvalepõige ka Palasi külasse, kus oli teada kaks rauasulatuskohta. 
Saunakünka rauasulatuskoht asub Punasoo loodeserval madalal liivaoosil endise metsavahitalu maadel. 1996. aasta ekspeditsioonil oli eesmärgiks muistise iseloomu selgitamine ning dateeriva materjali hankimine. Talu metsloomade lisatoitmiseks haritava põllu ülevaatusel leiti hulgaliselt erineva suurusega räbutükke ning kild kedral valmistatud nõust. Kultuurkiht oli õhuke, 15-20 cm, rauatööga seotud rajatised paiknesid tõenäoliselt lagendiku lõunaosas, 200 m pikkusel ida-lääne suunalisel oosil, kus kultuurkiht oli 30-40 cm paksune ja sisaldas palju nõge ja põlenud osakesi. 
16 m2 proovikaevand rajati sissevarisenud kivikeldrist 15 m lääne poole oosi harjale. Leiumaterjalis oli palju põlenud ja põlemata liivasegust savi, paar kildu käsitsi valmistatud keraamilise nõu katket ning kiilukujuline ihumiskivi. Täielikult puudusid Ida- ja Kirde - Eestis muinasaja lõpul ja keskajal levinud õhutusdüüside katked, mis lubas oletada, et rauasulatuskoht oli varasemast ajast. Mullapuuriga proovides selgus, et enamik oosist oli kaetud rauašlakikihiga. Radiosüsiniku meetodil saadud dateering Saunakünka rauasulatuskohale on 687 - 890 pKr, mis viitab tõepoolest varasemale ajastule kui, näiteks lähedalasuv Palasi rauasulatuskoht (12.-14. sajand). 
(allikas ,,Saunakünka (Viru-Jaagupi khk.) 1996. a. arheoloogiliste proovikaevamiste aruanne&#039;&#039;, autor J. Peets)</span>


source: A
code: 10657
name: Rauasulatuskoht
type: Rauasulatuskoht
alt_id: 309-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>1986. aasta suvel toimusid väliuuringud Palasi muistsel rauasulatuskohal. Rauasulatusjäänuseid - šlakki ja savist õhutusdüüside fragmente võib leida paari hektari suuruselt alalt endise Eigi talu krundilt ja selle ümbruses põldudelt. Suuremast, 6 x 10 meetrisest kaevandist leiti šlakki ja õhutusdüüside fragmentide kõrval ihumiskive, kedrakeraamikat, mõned raudnaelad ja üks 60 g raskune, suure šlakisisaldusega toorraua tükk. Väiksem kaevand rajati talu õuel paiknenud šlakikuhelikku. Sellest leiti suurel hulgal massiivseid õhutusdüüside fragmente. Leiumaterjali põhjal võib otsustada, et rauda on toodetud väikestes maapealsetes või veidi pinnasesse süvendatud saviahjudes. Palasil toodetud raua kogus on ulatunud tonnidesse. Muistis dateerub 12.-13. sajandisse.
Allikas: J. Peets, R. Visnap "Eesti Teaduste Akadeemia Toimetised" nr 36 1987, lk 398-403.</span>


source: A
code: 11229
name: Zalnik
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 1188
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuna kääbas on seest kividega vooderdatud nimetatakse teda zalnikuks. Zalnik on ümmargune, tema läbimõõt on 4 m ja kõrgus 0,3-0,4 m. Märgata on suuri raudkive, millel vaid kõrgemad nukid sambla seest välja paistvad. Zalniku keskosa on sammaldunud auk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Zalnik asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Zalnikud (mälestised reg nr 11229-11232) paiknevad maastikuliselt kõrgemal kirde-edelasuunalisel künkal, mida igast küljest ümbritsevad madalad, niisked alad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on zalniku tüüpi kalmetega, mida kasutati matmiseks II aastatuhande I poolel. Zalnikuid (mälestised 11228-11232) on kirjeldanud T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 6 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Tema poolt koostatud kalmistu skeemil on märgitud 26 zalnikut, millest tervemana on säilinud vaid viis zalnikut. Mälestisele on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11230
name: Zalnik
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 1189
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuna kääbas on seest kividega vooderdatud nimetatakse teda zalnikuks. Zalnik on ümmarguse põhiplaaniga, tema läbimõõt on 3-3,5 m, kusjuures pikem on see loode-kagu suunas, kõrgus on 0,2-0,3 m. Zalnikut katva kamarakihi alt on kohati vähemal või suuremal määral näha raudkivide nukke. Zalniku keskosas on madal sammaldunud lohk ja läänepoolses osas on kive veidi paigast nihutatud (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Zalnik asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Zalnikud (mälestised reg nr 11229-11232) paiknevad maastikuliselt kõrgemal kirde-edelasuunalisel künkal, mida igast küljest ümbritsevad madalad, niisked alad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on zalniku tüüpi kalmetega, mida kasutati matmiseks II aastatuhande I poolel. Zalnikuid (mälestised 11228-11232) on kirjeldanud T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 6 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Tema poolt koostatud kalmistu skeemil on märgitud 26 zalnikut, millest tervemana on säilinud vaid viis zalnikut. Mälestisele on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11231
name: Zalnik
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 1190
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuna kääbas on seest kividega vooderdatud nimetatakse teda zalnikuks. Zalnik on ümmarguse põhiplaaniga. Tema mõõtmed on 2,5 x 3 m, kusjuures pikem külg on loode-kagu suunaline, kõrgus on 0,2 m. Zalnik on väga lõhutud, osa kive on loodepoolses osas esialgselt kohalt ära liigutatud. Zalniku keskosas on sammaldunud auk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Zalnik asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Zalnikud (mälestised reg nr 11229-11232) paiknevad maastikuliselt kõrgemal kirde-edelasuunalisel künkal, mida igast küljest ümbritsevad madalad, niisked alad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on zalniku tüüpi kalmetega, mida kasutati matmiseks II aastatuhande I poolel. Zalnikuid (mälestised 11228-11232) on kirjeldanud T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 6 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Tema poolt koostatud kalmistu skeemil on märgitud 26 zalnikut, millest tervemana on säilinud vaid viis zalnikut. Mälestisele on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11232
name: Zalnik
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 1191
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuna kääbas on seest kividega vooderdatud, nimetatakse teda zalnikuks. Zalnik on ümmarguse põhiplaaniga. Tema läbimõõt on 4,5 m ja kõrgus 0,2-0,4 m. Zalniku kõrgema, läänepoolse osa all on tunda kive. Idapoolne osa on üsna madal. Zalniku keskel on sammaldunud auk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Zalnik asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Zalnikud (mälestised reg nr 11229-11232) paiknevad maastikuliselt kõrgemal kirde-edelasuunalisel künkal, mida igast küljest ümbritsevad madalad, niisked alad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on zalniku tüüpi kalmetega, mida kasutati matmiseks II aastatuhande I poolel. Zalnikuid (mälestised 11228-11232) on kirjeldanud T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 6 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Tema poolt koostatud kalmistu skeemil on märgitud 26 zalnikut, millest tervemana on säilinud vaid viis zalnikut. Mälestisele on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11233
name: Kalmistu "Kalmato lohk"
type: Kalmistu
alt_id: 150-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ala täpsemat ulatust pole võimalik kindlaks määrata. Ligikaudu võiks see olla umbes 100-150 m pikk ja 30-50 m lai, kõrgus lääne pool ulatub kuni 1 m, ida pool üle 3 m. Kalmistuala on algselt ida pool nähtavasti mõnevõrra kaugemale ulatunud, kuid aja jooksul on tema idapoolne osa hävinud. Kõige rohkem on lõhutud kalmistu kesk- ja idaosa (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kalmistu asub lainjal tasandikul, Niitsaku-Võmmorski kõrvalmaanteest kirde suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistualalt saadud leidude järgi otsustades kulub kalmistu 15.-17. saj kasutusel olnud külakalmistute hulka. Kalmistu kohta puuduvad varasemad andmed Ajaloo Instituudis. Rahvapärimuses on kalmistu tuntud „Kalmato lohu“ nime all ning siit on aegade jooksul kündmisel ikka luid leitud. 1977. a võeti kalmistu ala keskosast liiva ning satuti kahele luustikule, mis olevat asunud 1 m sügavusel maapinnast. Mingeid esemeid ei märgatud. 1978. a võeti jällegi liiva, seekord üsna ulatuslikult alalt, mistõttu tuli nähtavale rohkem luustikke. Luustikud olevat paiknenud ridadena, peaga lääne suunas. Kolme luustiku juures saadi ka üksikuid leide. Esemed leidis tolleaegne Orava sovhoosi traktorist A. Hakk, kes esemed Ajaloo Instituudile üle andis. Luude leidmisest nimetatud alalt teavitati 1977. a juuli algul arheoloog M. Auna. Koha ülevaatamisel 1977. a selgus, et tegemist on maahaudadega kalmistuga, mida kinnitasid ka 1978. a mais saadud leiud. Kalmistu esitati 1977. a riikliku kaitse alla võtmiseks. Mälestisele on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11234
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 145-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, madal, laugete nõlvadega ja pealt kumer. Kääpa läbimõõt põhja-lõuna suunas on 7,5 m ja ida-lääne suunas 7 m ning kõrgus 0,2-0,3 m. Kraav kääpa ümber on selgemini jälgitav vaid kirdejalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11234-11238), mis asub Orava asula keskusest ligikaudu 1,5 km kagu pool. Maastikulist paikneb kääbas lainjal tasandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub suuruse ja kuju järgi otsustades I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11234-11238) näidati arheoloog M. Aunale kätte 11.07.1977. a tolleaegse Orava sovhoosi metsavahi poolt. Kääbaskalmistu esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a septembris. Kääpale on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10672
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 358-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taolised kultuskivid on esialgselt dateeritud I at eKr. Kultusekivi on avastatud 1977. a T. Tamla poolt. Esitatud kaitse alla võtmiseks 1978. a. Mälestisele on passi on koostanud 1979. a mais T. Tamla.</span>


source: A
code: 10673
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2116
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmet on nimetatud juba H. Määr oma Viru-Nigula khk kirjelduses, lk 34 (1922). Hiljem on Iila kalme leiud korduvalt arheoloogilises kirjanduses käsitlemist leidnud, vt ka Eesti NSV ajalugu, I kd. Lk 89-90. Leiud AI-s (AI 3358 ja 2470:5-6), vt ka M. Schmiedehelmi kaevamiskirjeldus AI-s. Tarandkalme pärineb II-IV saj. p.Kr., kuid maetud ka X-XI sajandil. Kalme on võetud riikliku kaitse alla ENSV MN määrusega 31. dets 1964. a, nimestikus nr 1401. Pass on koostatud 1973. a maikuus. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 10674
name: Kivikalme "Kalmuvare"
type: Kalme
alt_id: 1401
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tarandkalme pärineb II-IV saj, kuid maetud ka X-XI sajandil.
Kalme on võetud riikliku kaitse alla ENSV MN määrusega 31. dets 1964. a, nimestikus nr 1401. Mälestisele on passi koostanud T. Moora 1973. a maikuus.</span>


source: A
code: 10675
name: Kivikalme "Veskiküngas"
type: Kalme
alt_id: 2695
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme avastati 1972. a novembris, kirjanduses käsitlemist pole leidnud. Väliskuju järgi otsustades algselt tarandkalme, niisiis I at I pool eKr. Esitatud kaitse alla võtmiseks 1973. a jaanuaris.
Pass koostatud 1973. a maikuus T. Moora poolt.</span>


source: A
code: 10676
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2696
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastati 1972. a novembris. Kultusekivi kuulub II-I aastatuhandesse pKr. Kultusekivi on esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1973. a jaanuaris. Pass on koostatud 1973. a maikuus T. Moora poolt.</span>


source: A
code: 10677
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2697
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastati 1972. a novembris. Kultusekividkuulub II-I aastatuhandesse pKr. Kultusekivi on esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1973. a jaanuaris.  Pass on koostatud 1973. a maikuus T. Moora poolt.</span>


source: A
code: 10679
name: Linnus "Keldrimägi"
type: Linnus
alt_id: 2693
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnmägi asub  Kongla oja kõrgest oru veerust kujunenud neemikul. Neemiku kagu- ja idakülg on Kongla oja oru järsud nõlvad, neemiku kirdekülje aga moodustab linnamäe kohal 9-15 m sügavuseks alanev sälkorg, mis on erodeeritud maapinnale väljuva allika poolt. Linnamäe õu on nõgusa pinnamoega, ca 700 m² suur ja trapetsikujulise põhiplaaniga. Neemik on ilmselt olnud ära lõigatud madala valliga. Oletatava valli koht on muust linnusealast kõrgem. Neemik madaldub kaguosas alguses sujuvalt, mistõttu on  linnuse õue ulatust kindlaks määramata. Linnust nimetatakse „Keldrimäeks“ seetõttu, et eksisteerib muistend mäel paiknenud vana kõrtsi keldrist, millel olevat olnud rauduksed ja sees kullatünnid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnus avastati 1962. a, mil aga see jäi veel kahtlaste muististe nimekirja. 1972. a novembris inspekteeris linnust T. Moora, kes esitas linnuse kaitse alla võtmiseks. Linnus pärineb oletatavasti I aastatuhande II poolest pKr. Linnus on esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1973. a jaanuaris.</span>


source: A
code: 10680
name: Ohverdamiskoht "Hiiemägi"
type: Hiiemägi
alt_id: 1406
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohverdamiskoht pärineb II aastatuhandest.
Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1502).</span>


source: A
code: 10682
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 1412
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb arvatavalt II aastatuhandest. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1502).</span>


source: A
code: 10683
name: Ohvrikivi "Elukivi"
type: Ohvrikivi
alt_id: 1408
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb avatavasti II aastatuhandest. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV Ministrite Nõukogu 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk.1502).</span>


source: A
code: 10686
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 365-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi on avastatud 1978. a septembris K. Jaanitsa poolt.
Analoogiliselt teiste väikelohuliste kultusekividega on muistis dateeritav I at eKr. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a.
Mälestise pass on koostatud 1978. a septembris. Koostas K. Jaanits.</span>


source: A
code: 10687
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 367-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivid on avastatud 1978. a septembris K. Jaanitsa poolt.
Analoogiliselt teiste väikelohuliste kultusekividega on muistis dateeritav I at eKr. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a septembris. Mälestise pass on koostatud 1978. a septembris. Koostas K. Jaanits.</span>


source: A
code: 10695
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2114
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme avastas 1960-ndate aastate keskpaiku T. Moora. Kalme oli siis juba valliks lükatud. Kalme S nõlvalt võib leida rohkesti nii põletatud kui ka põletamata luid. Väliskuju järgi otsustades on tegemist tüüpilise tarandkalmega, milles aga võib olla leide meie ajaarvatuse vahetuselt alates kuni ajaloolise ajani. Kalme on rajatud I aastatuhande esimesel poolel pKr. Kivikalme on võetud riikliku kaitse alla ENSV MN 1.augustil 1973. aasta määrusega 346, nimestikus nr 2114. Pass on koostatud 1977. a oktoobris. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 10696
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 509-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi peaks kuuluma I at algusesse või II at lõppu pKr.
Mälestise pass on koostatud 1976. a mais. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 11282
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 229-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 41 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11247-11287. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad on osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 6-9 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,2-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11247-11287), mis asub vahetult Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgoru põhjaveerul, selle kõige madalamas osas, jõeoru soise lammi vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11247-11287) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 16 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11283
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 230-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 41 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11247-11287. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad onosaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 6-9 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,2-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11247-11287), mis asub vahetult Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgoru põhjaveerul, selle kõige madalamas osas, jõeoru soise lammi vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11247-11287) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 16 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11286
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 233-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 41 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11247-11287. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad on osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 6-9 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,2-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11247-11287), mis asub vahetult Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgoru põhjaveerul, selle kõige madalamas osas, jõeoru soise lammi vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11247-11287) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 16 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal)</span>


source: A
code: 11287
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 234-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 41 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11247-11287. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad on osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 6-9 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,2-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11247-11287), mis asub vahetult  Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgoru põhjaveerul, selle kõige madalamas osas, jõeoru soise lammi vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11247-11287) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 16 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10697
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 510-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastas T. Moora 1976. a mais. Kultusekivi peaks kuuluma I aastatuhande algusesse või lõppu eKr.
Mälestise pass on koostatud 1976. a mais. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 10698
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 511-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi peaks kuuluma II at lõppu või I at algusse eKr.
Mälestise pass on koostatud 1976. a mais. Koostas T. Moora.</span>


source: A
code: 10701
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 364-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt. Passi koostamise käigus saadi sealt savinõukilde ja hulgaliselt savitihendite katkeid (AI 4991:1-2). Tegemist on tõenäoliselt I at lõppu ja II at algusesse kuuluva muinasasulakohaga. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10702
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 345-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Tõenäoliselt tegemist I at eKr või I at algusesesse kuuluva kivikalmega.  Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10703
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 346-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Kalme võiks mõõtmeid ja kuju arvestades kuuluda I at I poole tarandkalmete hulka. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10704
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 347-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Kalme puhul on tõenäoliselt tegemist I at eKr või I at algusesesse kuuluvate kivikalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10705
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 348-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmed on avastatud 1978.a. mais T.Tamla poolt.
Kalme puhul on tõenäoliselt tegemist I at. e.kr. või I at. algusesesse kuuluvate kivikalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978.a. mais. Mälestise pass on koostatud 1978.a. mais. Passi koostas T.Tamla.</span>


source: A
code: 10706
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 349-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmed on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Kalme puhul on tõenäoliselt tegemist I at eKr või I at algusesesse kuuluvate kivikalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10707
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 350-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Kalme puhul on tõenäoliselt tegemist I at eKr kuuluva kivikirstkalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10708
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 351-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt.
Kalme puhul  võib mõõtmeid ja kalmekuju arvestades olla tegu I at I poolde kuuluva tarandkalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10709
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 352-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt. Tegemist on tõenäoliselt I at kuuluva kivikalmega. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a mais. Mälestise pass on koostatud 1978. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10710
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1477
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on tõenäoliselt I at alguse või I at eKr pärit kivikalmega. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31.dets määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s" (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 52, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26). Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.
Märkus: Passi koostamise momendil oli kalme tähistatud kaitsetahvliga, mis paiknes tema NO nurgal (kalme peal) esiküljega tee poole.</span>


source: A
code: 10711
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1473
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila küla põldudel olevaid kalmeid on märkinud M. Schmiedehelm oma inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA Ajaloo Instituut). Tegemist on tõenäoliselt I at eKr kuuluvate kivikirstkalmetega. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31. dets määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 11297
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1179
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 10 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11288-11297. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, väga laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 7-8 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,1-0,2 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11288-11297), mis asub Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgorus, liivasel tasandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11288-11297) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 14 (käsikiri Ajaloo Instituudis). T. Karopuni järgi peaks selles rühmas olema 11 kääbast, kuid mälestistele passi koostamise ajal 1973.a oktoobris ühte kääbast selles piirkonnas enam leida ei õnnestunud. Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10714
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1469
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila küla põldudel olevaid kalmeid on kirjeldanud M. Schmiedehelm 1948. a (kk ENSV TA Ajaloo Instituudis, lk 4).
Kuna kalme on varjatud, on raske otsustada tema dateeringu üle. Ta võib kuuluda alates I at eKr - II at eKr alguseni.
Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31. dets määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s" (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 52, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise passi on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.
Märkus: passi koostamise ajal kaitsetahvel puudus.</span>


source: A
code: 10715
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1468
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila küla põldudel olevaid kivikalmeid on kirjeldanud M. Schmiedehelm oma inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA AI-s). Tegemist on tõenäoliselt I at I poolde – II at algusesse kuuluva kivikalmega. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31. dets määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s" (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 52, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10716
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1467
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila põldudel olevaid kivikalmeid on märkinud M. Schmiedehelm Inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA Ajaloo Instituudis). Tegemist on tõenäoliselt I at I poolde – II at algusesse kuuluva kivikalmega. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31. dets määrusega 1964. a (määrus nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s”, vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26). Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10724
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1480
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila ja Mäepealse külade kivikalmeid on märkinud M. Schmiedehelm oma inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA Ajaloo Instituut). Tegemist on tõenäoliselt I at e.m.a kuuluva kivikalmega. Võetud riikliku kaitse alla 1964. a Eesti NSV MN määrusega nr 573 („Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“, vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10725
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 362-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila ja Mäepealse külade vahelistel põldudel olevaid kalmeid on märkinud 1948. a kihelkonnakirjelduses ja inspektsiooniaruandes, lk 4 M. Schmiedehelm (kk ENSV TA Ajaloo Instituudis). Tegemist on tõenäoliselt I at eKr kuuluva kivikirstkalmega. Võetud riikliku kaitse alla ENSV MN määrusega nr 573, 31. dets 1964. a „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503). Muistis on 1973. a riikliku kaitse alt maha võetud. Tuleb uuesti kaitse alla võtta.
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10726
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1482
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila ja Mäepealse külade kivikalmeid on märkinud M. Schmiedehelm oma inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA Ajaloo Instituudis). Tegemist on tõenäoliselt I at eKr kuuluva kivikirstkalmega. Võetud riikliku kaitse alla 1964. a Eesti NSV MN määrusega nr 573 („Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“, vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10727
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1479
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmet on kirjeldanud V. Püss Viru-Nigula khk kirjelduses 1932. a, lk 51, kes märgib, et  võiks tegemist olla I at I poolde kuuluva kivikalmega. Leidude järgi otsustades võiks tegemist olla I at I poolde kuuluva kivikalmega. Võetud riikliku kaitse alla 1964. a Eesti NSV MN määrusega nr 573 („Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“, vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.
Märkus: Passi koostamise momendil oli kalme tähistatud kaitsetahvliga, mis paiknes tema loodeküljel jalamist 5-6 m eemal.</span>


source: A
code: 10728
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1483
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koila ja Mäepealse külade kivikalmeid on märkinud M. Schmiedehelm oma inspektsiooniaruandes 1948. a, lk 4 (kk ENSV TA Ajaloo Instituudis). Varemalt on seal olnud rohkem kalmeid. Nii on veel 1964. a kaitsenimekirjades märgitud 2 kivikalmet (nr 1483-1484), Kagumäe talust SSW pool. Praeguseks teine lõhutud. Tegemist on tõenäoliselt I at eKr või ajaarvamise vahetusse kuuluva kivikirstkalmega. Kalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. a ENSV MN määrusega sama aasta 31. dets, (nr 573 „ Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s" – vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 10729
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 353-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi on avastatud 1978. a mais T. Tamla poolt. Taolised kultusekivid on esialgselt dateeritud I at eKr. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a. Käesolev pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T. Tamla.</span>


source: A
code: 11313
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1159
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 16 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11313-11298. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad on osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 5-10,5 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,1-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber pole enamasti  jälgitavad (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11313-11298), mis asub Veski-Piusa-Tuderna maantee ja Valga-Petseri raudtee vahelisel alal. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa jõe ürgoru terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub  I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11313-11298) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922.a, lk 12-13  (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1974. a kaevati kääbaskalmistu alal arheoloog M. Auna juhatusel läbi üks kääbas, kust saadi leidudena põlenud inimluid. Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11314
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1160
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, laugete nõlvadega ja pealt kumer. Tema läbimõõt on 11 m ja kõrgus 0,6-0,7 m. Kääpal esineb madalaid sammaldunud lohke. Kääbast ümbritsev kraav pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas asub Veski-Piusa-Tuderna maantee ja Valga-Petseri raudtee vahelisel alal. Kääpast põhjapoole jääb kääbas reg nr 11315. Maastikuliselt paikneb kääbas Piusa jõe ürgoru terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11321-11343) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpale on koostatud pass 1974. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11315
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1161
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, üsna laugete nõlvaega, kusjuures tema põhjapoolne külg on kõrgem ja järsem ning lõunapoolne külg laugem. Kääpa läbimõõt on 10 m, kõrgus 0,9-1 m. Kääpa idaosas on madal sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber on vaevu jälgitav vaid põhjapoolsel jalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas asub Veski-Piusa-Tuderna maantee ja Valga-Petseri raudtee vahelisel alal. Kääpast lõunapoole jääb kääbas reg nr 11314. Maastikuliselt paikneb kääbas Piusa jõe ürgoru terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11321-11343) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpale on koostatud pass 1974. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 10730
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 525-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taolised kultuskivid on esialgselt dateeritud I at eKr. Võetud riikliku kaitse alla Eesti NSV MN 31. dets 1964. a määrusega nr 573 „Kultuurimälestiste kaitse korraldamise kohta Eesti NSV-s“ (vt Eesti NSV MN määruste ja korralduste kogu nr 51, 31. dets 1964. a, lk 1503 ja Eesti NSV Ülemnõukogu ja Valitsuse Teataja nr 1, 4. jaan 1974. a, lk 26).
Mälestise pass on koostatud 1979. a mais. Passi koostas T .Tamla.
Märkus: passi koostamise momendil ei olnud kivi kaitsetahvliga tähistatud.</span>


source: A
code: 10731
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 355-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi on avastatud T. Tamla poolt 1979. a.Taolised kultusekivid on esialgselt dateeritud I at eKr. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a. Mälestise pass on koostatud 1979. a septembris. Passi koostas T. Tamla.</span>


