# places

source: A
code: 23990
name: Puurmani mõisa pargi värav ja piirdemüürid
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tellistest ehitatud, krohvitud tornikesed ja müür</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Mõisa piirdemüür on valminud mitmes osas. Lühemates lõikudes tõenäoliselt 19. sajandi keskpaigas ja põhiosas 19. sajandi lõpul. Peavärava postid pärinevad uue peahoone ehitamise ajast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23991
name: Puurmani mõisa pargisild 1
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi tiigi saarele viiv kivist sild, mis on nelja posti ja nende külge kinnitatud kettidega. Üks kolmest pargisillast Puurmani mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Regulaarse kavatisega pargi lõunaosas hobuserauakujulise tiigi keskel olevale saarekesele viiv pargisild  pärineb uue peahoone ehitamise ajast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23992
name: Puurmani mõisa pargisild 2
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puurmani mõisa pargi kõige lõunapoolsem kivisild. Algselt olnud sarnaselt kivipostidega ja kettidega piirded nagu pargisild 1. Üks kolmest kivisillast Puurmani mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Regulaarse kavatisega pargi lõunaosas, hobuserauakujulisse tiiki voolavast ojast üle viiv pargisild pärineb uue peahoone ehitamise ajast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23993
name: Puurmani mõisa pargisild 3
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üks kolmest Puurmani mõisa pargi kivisildadest. Piirdepostide ja kettidega kahel pool. Läänepoolsetest kolmest postist seisab ainult üks oma algsel asukohal. Kaks lebavad koos kettidega selle kõrval maas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Regulaarse kavatisega pargi lõunaosas, üle hobuserauakujulist tiiki paisjärvega ühendava kanali kulgev pargisild  pärineb uue peahoone ehitamise ajast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23994
name: Puurmani mõisa pargimonument
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa tagaväljakul peahoonest kagu suunas asuv pargimonument, kivist neljakandilisel sambal asetsev trapeeringutega karikas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Seoses viimase rajamisega muudeti ka pargi kujundust. Peahoone lähedal pargis paikneva monumendi ajaloo kohta kindlad andmed puuduvad. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23995
name: Puurmani mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, viilkatusega, krohvimata fassaadiga punasest tellisest elamu. Hoone paikneb tänava teljel esifassaadiga ringkarjalauda poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. L-tähe kujulise põhiplaaniga hoone fassaadidel domineerib puhta vuugiga tellisladu. Hoone avade kohal on segmentkaarsed tellistest sillused. Katuse viiluharjal on massiivsed telliskorstnad, katuse räästas jookseb profileeringuga karniis. Esifassaadile, peasissekäigu ette on ehitatu avatud koda, mis on tõenäoliselt hilisem. Valitsejamaja paikneb mõisasüdame põhjaküljel teenijatemaja läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valitsejamaja on ehitatud tõenäoliselt 19. ja 20. sajandi vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 23996
name: Puurmani mõisa tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist ja tellistest ehitatud mõisa majandushoone. Läänekülg (teepoolne) on krohvitud, pargi sisemusse jäävad küljed krohvimata. Idaküljes kolm suurt kahepoolset ust, keskmine on säilinud kaarsilluse ja sepistatud latthingedega. Lõuna- ja lääneküljes aknad. Katusekate algselt puidust.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub piki Tallinna teele suunduvat maanteed põhja-lõuna suunas ning on mõlemalt poolt ühenduses mõisa pargi müüridega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Suuremahulisem abihoonete ehitamine algas mõisas 1840. aastatel. Tõenäoliselt pärineb sellest ehitusetapist ka mõisa tõllakuur. Kindlad teated hoone olemasolu kohta on 1861. aastast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest. Hoone restaureeriti 2011. aastal ja on kohandatud Puurmani kooli tööõpetuse majaks.</span>


source: A
code: 23997
name: Puurmani mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-täiskorrusega, hästiproportsioneeritud, viilkatusega kaetud, krohvitud fassaadiga kivist elamu. Hoone asub maanteest eemal jõe kaldal, mõisasüdame põhjaküljel paikneva valitsejamaja läheduses. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Suurte mõõtmetega hoone teepoolse fassaadi keskmes ja kummaski servas on sissepääsu ukseavad. Hoone seinapinda elavdavad rohked aknaavad, millest enamik paikneb teise korruse tasapinnas. Osaliselt on välja ehitatud ka katusealune kolmas korrus, mida valgustavad aknaavad viiluväljadel ning vintskapid katuse tasapinnas. Teenijatemaja paikneb mõisasüdame põhjaküljel valitsejamaja läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Suuremahulisem abihoonete ehitamine algas mõisas 1840. aastatel. Tõenäoliselt pärineb sellest ehitusetapist ka mõisa teenijatemaja. Kindlad teated hoone olemasolu kohta on 1861. aastast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 23998
name: Puurmani mõisa aednikumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on madala, pikliku põhiplaaniga kivihoonega. Hoone on krohvitud ja sellel on kivikattega poolkelpkatus. Hoonel on lihtsad kuuese ruudujaotusega aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Suuremahulisem abihoonete ehitamine algas mõisas 1840. aastatel. Tõenäoliselt pärineb sellest ehitusetapist ka mõisa aednikumaja. Kindlad teated hoone olemasolu kohta on 1861. aastast. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 24001
name: Puurmani mõisa kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 311
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus võtmes, viilkatusega kaetud, krohvimata fassaadiga maakivist ja tellisest kelder. Hoone paikneb valitsejamaja läheduses esifassaadiga maantee suunas. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Pikliku põhiplaaniga maapinnal asuv kelder, mille külgseinad ja otsafassaadide alumised osad on tahutud maakividest ning viiluväljad punasest tellisest. Peafassaadi seinapinnas domineerib lai ümarkaarne tellisest sillus, mille all on kitsam ukseava, mida raamistab dekoratiivne tellisladu. Lihtsama kujundusega tagumise otsafassaadi keskmes on pisem tellisega ääristatud ukseava. Dekoratiivset tellisladu on kasutatud ka tagumise fassaadi nurkades. Kelder paikneb mõisasüdame põhjaküljele jäävas abihoonete rühmas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kursi linnusega seotud endine ordumõis läks 1713. aastal Manteuffelitele, kelle käes püsis mõis kuni võõrandamiseni. Barokse planeeringuga mõisasüda ehitati välja 18. sajandi teisel poolel. 1881. aastal valmis mõisasüdames suurejooneline lossimõõtu peahoone. Suuremahulisem abihoonete ehitamine algas mõisas 1840. aastatel. Mõisa keldri ehitusaja kohta täpsed andmed puuduvad. Kelder on tõenäoliselt valminud koos kõrval asuva valitsejamajaga, mis on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Schloss Talkhof, mõnedes allikates ka Lemestvere. Eestikeelne nimetus tuleb ordumõisa rootsi võimu aegsete omanike Buhrmeistrite nimest.</span>


source: A
code: 24002
name: Põltsamaa linnuse varemed vallikraaviga
type: Linnus
alt_id: 312
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algkavatisse kuulub vallikraaviga ringmüürlinnus (kastell), mille põhiplaan on ruudulähedane ja mis vastab hiljem kõrgendatud ringmüüri alumisele, umbes 3 m kõrgusele vööndile. Välispikkus põhjaküljel on 104,3 m, lõunaküljel 104,9 m, idaküljel 108,6 m ja lääneküljel 109,1 m. Ülespoole aheneva ringmüüri paksus jalamil on 1,9 - 2,6 m. Algsel ringmüüril oli puust kaitsekäik, mis välisküljel toetus ulgtaladele. Väravad olid põhja-, lõuna- ja idaküljel. Põhjaväraval oli vallikraavini ulatuv nelinurkne eeskaitse-ehitis (osaliselt säilinud), selle lääneküljel vallivärav. Eesvärava sulges võlliga kaitsekilp. Väravate naabruses paiknesid üksikud ringmüüriga seotud kivihooned (hiljem ümber ehitatud).
13. sajandi lõpul kõrgendati ringmüüri umbes 4,8 m võrra ja ehitati uus puust kaitsekäik, mida aitas kanda toestus müüri siseküljel. Uut müürijärku iseloomustab paega nöörsirgedeks ridadeks tasandatud maakiviladu, seinu raamistavad monumentaalsed nurgakvaadrid.
Kolmandal suurel ehitusperioodil 14. sajandi teisel veerandil kasutati ulatuslikult tellist. Ringmüürile ehitati laskeavadega tellisrinnatis ja kagunurka püstitati tellisdetailidega konvendihoone. Lõplik kõrgus (umbes 11 m) anti ringmüürile 15. sajandi rinnatise täiendava kõrgendamisega 2,2 - 3,1 m võrra. Rinnatises vahelduvad suured nelinurksed laskeavad (laius 0,8 - 0,85 vm, kõrgus 1,45 m, pärast rinnatise kõrgendamist 1,9 m) väikeste koondküljeliste piluavadega (laius siseküljel 0,6 m, välisküljel 0,15 m; kõrgus 0,65 - 0,7 m). Laskeavade vahekaugus on 2,5 - 3,15 m, piluavadel 1,2 - 1,55 m. 
Erandlikult paiknes väljaspool konvendihoonet ringmüüri kolmes sisenurgas väike torn. Need olid nelinurksed ehitised (umbes 4,9 x 4,9 m), mis algasid kaitsekäigu põranda tasandilt ja toetusid ringmüürist eenduvatele ulgtaladele; välisseinteks olid ringmüüri rinnatise paksendatud nurgalõigud, kuid siseseinteks palktarind, kus külguksed ühendasid torni kaitsekäiguga. Torni kaitseplatvormile pääses puittrepi abil (puittreppidega oli varustatud ka ringmüüri kaitsekäik).
Ruudust lähtuva põhiplaaniga konvendihoone küljepikkused (ida- ja läänetiivad 38,5 m, põhja- ja lõunatiival 37,5 m) moodustavad umbes 1/3 kastelli küljepikkustest ja on omavahel geomeetrilise kompositsiooniskeemiga seotud. Mitmes ehitusjärgus püstitatud konvendihoonet iseloomustavad ümber kvadraatse sisehoovi paigutatud neli hoonetiiba ja tüse valvetorn hoone edelanurgas (10,1 x 10,8 m; kõrgus umbes 31 m). Torni alumist korrust külmhoidlana, teist korrust arvatavasti linnusepealiku eluruumina. Sisehoovis oli vastu tiibhooneid ehitatud kahekorruseline puust galerii, mis moodustas ruumidevahelise ühendustee. Värav paikneb läänetiiva kesklõigus, hoone peafassaadis. Tellisseinana ehitatud fassaad on rikkalikult liigendatud terav- ja kolmikkaarsete petikniśśidega (Eestis ainuesinev). Hoonel oli kaks põhikorrust. Soklikorrusel paiknesid majandusruumid ja köök, elukorrus moodustas ordureeglitele vastavalt suure ühiselamu. Kvadraatsete nurgaruumide vahel paiknes igas tiivas pikk ühelööviline saal: läänetiivas kapiitlisaal, lõunatiivas refektoorium, idatiivas refektoorium ja põhjatiivas kabel. Lagedeks olid tellistest ristroidvõlvid (hävinud), mis toetusid kilpkaartele ja püramiidjatele paekonsoolidele. Kolmas korrus, kuhu viisid trepid läänetiiva galerii ülakorruselt, oli kaitsekorruseks. Tal olid ainult välisseinad, milles paiknesid laskeavad ja millele toetusid sisehoovi poole kaldu pultkatused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Korduvalt tugevdatud ringmüür ja uusajal rekonstrueeritud peahoone on ehitatud paest, maakivist ja nõudlikemates kohtades tellistest, mis on iseloomulik üleminekutsoonile Põhja-Eesti paekivilt Lõuna-Eestis   kodunenud tellismaterjalile. Rajati Kesk-Eesti muinasmaakondade keskmesse Liivi Ordu olulise tugipunktina 1272. a. (kroonik J. G. Arndti järgi). 16. sajandi algupoolel ehitati peasissepääsuks kujunenud lõunavärava ette läbi vallikraavi vanaitaalia bastion ja selle esiküljele kolmekorruseline suurtükitorn. Piklik külgmüüridega vahehoov sidus torni väravaga (praeguse kiriku kohal). Põhjavärava siseküljele püstitati neljakorruseline kaitsetorn (hävinud), mis oli ühendatud eesvärava kaitsekorrusega. Ülakorrusel oli suurtükiplatvorm. Väravate naabruses täiendati ringmüüri laskeavadega (säilinud lõunaküljel) raskete tulirelvade jaoks. 
Liivi Ordu võimu alt vabanemisest 1562. a. johtusid ka olustikulised muutused. Maja ringmüüri kagunurgas rekonstrueeriti renessanslikuks esindushooneks; teine väiksem eluhoone ehitati edelanurka. Kasutusele võeti esimesed kahhelahjud.
Raskesti kannatas linnus korduvate piiramiste ja rüüstamiste tõttu Liivi sõjas. Aastatel 1570-77 oli tsaar Ivan IV poolt Liivimaa kuningaks kuulutatud hertsog Magnuse residentsiks. Aastail 1578-82 kuulus venelastele, 1582-1600 poolakatele ja 1600-1707 rootslastele. 
17. sajandi algupoolel alustas uus omanik feldmarssal H. Wrangel linnuse rekonstrueerimist renessansslossiks. Uusi vaheseinu ehitades muudeti algset plaanilahendust, võlvid asendati rõhtlagedega, III korrus kõrgendati täiskorruseks ja täiesti uuena lisandus IV korrus; paraadtrepiga peasissekäik ehitati kõrge hallina idatiiba; puitgalerii asendati 3-korrulise itaaliapärase kaaristuga, mida kroonis mezzaninokorrus. Uksed kujundati 2-tiivalisteks ja aknad paigutati 8- või 12-ruuduliseks. Tubadesse ehitati kaminad ja suured kahhelahjud. Muutus ka eeshoov; ringmüüri läänekülge ehitati uus tugevalt kindlustatud peavärav, vanu hooneid kasutades ehitati vastu ringmüüri uued aidad, tallid, elumajad, maneeź, saun jm. Suurtükitorn koos vahetorniga kujundati kirikuks. Hoovi keskel seisis kaevu lähedal garnisonimaja (kuni 1681 oli Põltsamaa kindluste nimestikus). 
Põhjasõjas loss rüüstati (1703, 1707). 1720 kinkis Peeter I Põltsamaa koos lossivaremetega kammerkolleegiumi nõunikele H. v. Ficile, kelle väimees major W. J. v. Lauw alustas 1750 lossi suurejoonelist taastamist. 1751 lõpetati kiriku rekonstrueerimine ja 1772 lossi ehituslik taastamine. 
17. sajandi plaanilahendus üldjoontes säilis. Lossis oli 33 tuba. Välimus sai lihtsa hilisbarokse kujunduse, ehitusmotiivideks laiad rustikaga nurgaliseenid, reljeefsed aknaraamistused, mille segmentkaarel paikneb dekoratiivne lukukivi, ja akendevahelised pikad lõigatud nurkadega ehispinnad. 1772-80 said esindusruumid rikkaliku, meisterlikkuselt Eestis ainulaadse stukkdekoori. Juhtivaks stukimeistriks oli J. M. Graff (töötas varem Rundales). Eriti silmapaistvad olis kunstmarmoriga tahveldatud peegelsaal, kaminatuba ning trepihall, kõik rokokoostiilis dekooriga, ja lasteteemaliste grisaillemaalingutega Louis XVI stiilis salong. 
Ringmüüri lääneseina äärde ehitati vanade aitade kohale kahekorruselline hilisbarokse väliskujundusega valitsejamaja, mida keskelt läbibväravakäik.- Pärast I maailmasõda olid loss ja kõrvalhooned kasutusel vaid osaliselt. 
II maailmasõjas 1941 purustati kogu ansambel varemeiks. 
Alates1970 on tehtud lossis taastamistöid (arh-d H. Potti, I. Komonyi). Valminud on väravahoone ja müüriäärne majandushoone lossiõuel (praegu restoran).
(Villem Raam, Eesti arhitektuur)</span>


source: A
code: 24003
name: Põltsamaa kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 313
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põltsamaa Nigula kirik on barokse üldmuljega krohvitud maakiviehitis. Piklikule saaliosale, liitub koor (mõlemad kohandatud kirikuks vanast linnusest), sellele omakorda käärkamber ja abihoone O-küljel. Lossipoolses otsas on sale 4-tahuline torn, mida kroonib vahegaleriiga teravatipuline barokk-kiiver. Hoone välimuses valitsevad tagasihoidlikud barokkmotiivid - nurgarustika, lukukiviga segmentkaarsed akanraamistused, krobeline pritskrohv. Interjööri iseloomustavad 2-kordsed puitväärid ja oreliprospekt (R.Sepa skulptuuridega) Altar ja kantsel pärinevad end. Tartu ülikooli kirikust.
(pass, 1983; EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik asub linnuse eeskaitsetornis ning seda ringmüüriga ühendavas piklikus ruumis, millest tingitult on kirik N-S orientatsiooniga. Otsaseinteks on ringmüürilõik 13. sajandi lõpust. S-poolne ruumiosa moodustub ümarast suurtükitornist 16. sajandi algusest ja külgseinad torniga seotud eeshoovi külgmüüridest 16. sajandi algusest. Kirjeldatud ulatuses on ehitis rekonstrueeritud kaitsemüüristik kirikuks Rootsi feldmarssali Herman Wrangeli korraldusel aastatel 1632-33. Põhjasõjas kirik purustati ning taastati 1750. aastal lossiga stiilililiselt  ühtseks ansambliks (hilisbarokk). Kirik rekonstrueeriti taaskord aastatel 1910-11. 1941. aastal põles kirik koos lossiga varemeiks. Kirik taastati uuesti aastatel 1947-52 (tornikiiver 1969), 1960ndate aastate algul rekonstrueeriti ka abihoone.
(pass, 1983;EA)</span>


source: A
code: 24004
name: Elamu-ärihoone Põltsamaal 20.saj.I pool Lossi t. 6
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on efektse juugendliku nurgalahendusega punastest tellistest hoonega. Ehitise üldine arhitektuuriline lahendus vastab aga 19. sajandi lõpul paljudes Eesti linnades kerkinud tellistest, range ja lihtsa mahulise kompositsiooniga, ilma eriliste dekoorielementideta nn vene kroonustiilis hoonetele.  Dekoorielementidest ilmestavad esifassaadi laiad vertikaalsed liseenid ning räästaalune hammaslõikeline karniis. Nurgaliseen kasvab üle ümarkaarseks frontooniks, mille ehispinnal on erinevad tellislao mustrid ja kolme korruse osas paarikaupa paigutatud allapoole suurenevad aknaavad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põltsamaa kesklinnas, jõest ülesõidu kohal, Silla ja Lossi tänavate nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 20. sajandi alguses, tõenäoliselt 1912. aastal. Hoone on olnud läbi aegade postkontor, kuid suur osa ruume on olnud kasutusel rendipindadena. Aja jooksul on tehtud väiksemaid ümberehitusi siseruumides, kinni on müüritud ukse- ja aknaavasid. Hoone arhitektuurne tervik on säilinud. Siseruumides on säilinud mitmeid huvitavaid detaile 1930. aastate interjöörist.</span>


source: A
code: 24005
name: Elamu-ärihoone Põltsamaal 20.saj.I pool Lossi t. 7
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise U-kujulise põhiplaaniga kivihoonega. Hoone kõige esinduslikum fassaad asub Lossi tänava poolsel küljel. Tegemist on madalal kivisoklil asuva tellishoonega. Esifassaad on kolme risaliidiga liigendatud. Külgmised risaliidid tipnevad kolmnurkfrontooniga, keskmine segmentfrontooniga. Fassaadidel on kasutatud väga dekoratiivset telliseladu: aknasillustel, risaliite ääristaval seinaosal, räästaalusel osal. Ka teistel fassaadidel on seinapinda ilmestatud liseenidega. Hoone põhimahule on hiljem tehtud juurdeehitusi, mis on selgelt Lossi tänava poolsest mahust erinevad oma dekoori poolest. Hoone esimese korrusel on suured äripindade aknad, teisel korrusel lihtsamad ristküliku- ning ümarkaarsed aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Omaegsele kaupmehele Friedrich Leihbergile kuulunud kaubamajahoone, mis alustas tegevust 1865. aastal. Hoones tegutseb käesoleval ajal muusikakool ning sanitaartehnika pood.</span>


source: A
code: 24006
name: Vana-Põltsamaa mõisa õllevabrik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on pikliku, soklikorrusega ühekorruselise krohvitud kivihoonega. Hoonet katab poolkelpkatus. Avad on ülaosas ümarkaarsed, soklikorruse aknad väiksemad neljaruudulise jaotusega, I korruse aknad suuremad ning ümber ehitatud. Tööstuse ajast on üks osa esifassaadil tagasiastega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õllevabrik on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskpaigas (vt. ka Vana-Põltsamaa mõisasüdamiku plaan 1857. a, koostaja M. Fuchs. EAA 2072-9-518)</span>


source: A
code: 24007
name: Põltsamaa vana kiriku varemed
type: ehitismälestis
alt_id: 315
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku põhiplaan vastas levinud kolmelöövilisele tüübile. Tänaseks on säilinud ainult varemeis alusmüürid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Põltsamaa linnas, Põltsamaa jõe idapoolsel kaldal, Uue-Põltsamaa endisest mõisahoonest vahetult lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põltsamaa vana kirik võlviti tõenäoliselt 1300. aasta paiku (leitud tellisroidekivide ja paest nurgakonsoolide järgi).  Koor võis olla võlvitud veidi varem ja pikihoone hiljem (Kesk-Eesti levinud kombe kohaselt). Kirik purustati Poola-Rootsi sõjas aastatel 1632-34, kuid taastati peatselt. Lõplikult hävis kirik Põhjasõjas 1703. aastal. 1969. aastal leiti paest konsoolkivi kahe inimpea kujutisega.</span>


source: A
code: 24008
name: Vana-Põltsamaa mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega (5,5ha) park on vabakujulise puistuga ja metsapargiilmeline, mida läbib edela-kagusuunaline peatee ja hulk kõrvalteid. Teedevõrgu ja üldise kujunduse kohta annavad hea ülevaate säilinud südamikuplaanid aastatest 1816, 1857 ja 1876. Pargi põhjaosas asub põhjaveetoiteline väikese saarega tiik. Tiigist kagus asuval künkal on K. A. Hermanni (1851–1908) mälestussammas. Linnust ümbritsev vallikraav on korrastatud ning veega täidetud.  Pargi juurde kuulub saar, mida kutsutakse Katariina saareks seal asuva Katariina II poolt ehitada lastud sauna järgi. Park on keskmise liigirikkusega, kokku on esindatud 37 erinevat puuliiki. Valdavad liigid on harilik saar, harilik vaher, harilik suurelehine ja lääne pärn ning harilik jalakas. Introdutsentidest väärivad tähelepanu hall pähklipuu, amuuri korgipuu, pensilvaania saar jt. Kõrge põõsana kasvab pargis jaapani sirel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud 18. sajandi teisel poolel, mil mõis kuulus Vana-Põltsamaa mõisnik kindral Johann Woldemar von Lauwile.</span>


source: A
code: 24009
name: Vana-Põltsamaa mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne,  krohvitud  kiviehitus, lakatubadega hoone otstel. Hoonet katab eterniitkatendiga poolkelpkatus. Räästakarniisid külgfassaadidel ja poolviilus kelbakolmnurga all profileeritud. Hoonet on remonditud 20. sajandi keskpaigas ja siis on lisatud ka väiksed tiibehitised. Hoone alune on kellerdatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teenijatemaja on ehitatud arvatavasti 19. sajandi keskpaigas. (vt ka Vana-Põltsamaa mõisasüdamiku plaan 1857. a, koostaja M. Fuchs. EAA 2072-9-518)</span>


source: A
code: 24010
name: Vana-Põltsamaa mõisa kuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne  krohvitud  paekiviehitus. Hoonet katab viilkatus. Viiluväli püstlaudisega. Säilinud vanad uksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuur on arvatavasti ehitatud 19. sajandi keskpaigas. (Vt Vana-Põltsamaa mõisasüdamiku plaan 1857. a, koostaja M. Fuchs. EAA 2072-9-518)</span>


source: A
code: 24011
name: Vana-Põltsamaa mõisa aia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ligikaudu 1,7 meetri kõrguse pae- ja maakivimüüriga. Müüritis ehitati piiramaks omaaegset põllumaad sõiduteest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Piirdemüür on ehitatud arvatavasti 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24012
name: Uue-Põltsamaa mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 314
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, ühekorruseline, keskrisaliidi osas kahekorruseline krohvitud telliskiviehitis, kaetud poolkelpkatusega. Fassaade liigendavad lamedad pilastrid, mis vahelduvad akende ja petikakendega ühtlases rütmis.  Sissepääsude kujundus, rõdupiirded ja väike juurdeehitus hoone N-tiival pärinevad hilisemast ajast. Sisekujundus on hästi säilinud: saali kaunistavad tahvliteks jagatud seinapinnad, peenelõikeline hammaskarniis, kannelüüridega friis, peeglid ja ampiirahjud. Väärtuslikke interjöörielemente - uksi, aknaluuke, ahje, stukk-kaunistusi - leidub teisteski ruumides.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis eraldus Vana- Põltsamaa mõisast 18. sajandi esimeses pooles  ja kuulus aastatel 1750 kuni 1919 von Lilienfeldidele. Barokne härrastemaja on ehitatud 18.ssajandi teises pooles. Alates 1917. aastast asus peahoones kool.</span>


source: A
code: 24013
name: Uue-Põltsamaa mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kogu park on keskmise suurusega ~5,5ha. Pargi peaosa – peahoone tagaväljak on rajatud regulaarsena. Pargi regulaarne osa oli orienteeritud  mõisa peahoonele. Regulaarne osa lõppes kirdes avara muruplatsiga, mille keskel on kõrgendik. 1877. a. säilinud kaardil asub pargitelje lõpus kõrgendikul triiphoone. Muruplats oli ääristatud puugruppidega, mis lõpetasid pargi. Tagaväljaku kõrghaljastuses on enamuspuuliigiks olnud pärn, millest tänaseni on säilinud vaid üksikisendid. 
Vabakujuliselt oli kujundatud ka pargi põhjaosas oleva kahe  tiigi ümbrus ja eesväljak. Tänapäevani on säilinud üks tiikidest.   
Peahoone ees on olnud barokne aed, mis on 19. sajandil kujundati vabakujuliseks. 
Nõukogude aastate algul rajati eesväljaku keskmesse betoonist bassein koos istumiskoha, ebakorrapäraste teede ja lillede ning õitsvate põõsastega. Muruväljaku edelakülge on istutatud kaskede rida, mujale muruväljaku servadesse grupiti vahtraid ja kaski.
 Ajaloolise pargi juurde kuulusid kaks “planku” -  parkmetsa tukka, mis on praegugi linnahaljastuse olulised osad. Põhjapoolsemasse on ehitatud lasteaed, teise lauluväljak.  
Tänaseks on säilinud tagaväljakul asuv korrapärane teedevõrk, katkendlikud puuderead nende ääres ning alleed pargi kirde ja põhjaserval ning idaküljel.  
Korrapärase osa lõpetaval  vabakujulise istutusega ristkülikukujulisel alal on säilinud kauneid põliseid üksikpuid ja puudegruppe. Tiik on puhastatud. Pargi regulaarosa teed on saanud uue katte.
Pargiteid kasutatakse kehalise kasvatuse tundides jooksuradadena. 
Ajalooline  pargiosa on dendroloogiliselt  liigivaene. Kuid hilisemate juurdeistutustega kasvab pargi ~80 taksonit puid-põõsaid. Enamus puuliigid on harilik vaher ja harilik saar. Pargi põhja piirdel kasvab ka põliseid pärni, tammesid ja ilusad lehised.   Okaspuud praktiliselt puuduvad.
Põõsaliikidest on  harilikku sirelit, taraenelat, lumimarja jt Nõukogude ajal on pargi eesväljakule istutatud looklevat forsüütiat, suurt läätspuud,  läikivat tuhkpuud, sabiina kadakat jt tollel ajal koduaia kujunduses hinnatud põõsaliike. (pargiankeet, 2002)
 </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Regulaarpark on rajatud 18. sajandi lõpus.  Parki on pidevalt täiendatud kuni 1990ndate aastate alguseni. Park hõlmab ka 1923. aastal loodusloo õpetaja Paul Pedaste poolt rajatud väikest botaanikaaeda, kus kasvas algusaastatel üle 300, 1977. aastal 150 liiki ja 2002. aastal 172 taksonit võõramaiseid puid ning põõsaid.</span>


source: A
code: 24014
name: Uue-Põltsamaa mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekordne, krohvitud kivihoone, kaetud poolkelpkatusega. Fassaadid lihtsad, katuseräästa all karniis. Säilinud välisilmel suhteliselt ümberehitamata kujul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teenijatemaja on ehitatud 18. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24015
name: Uue-Põltsamaa mõisa kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, keskmise suurusega, dekoratiivselt laotud lõhutud maakividest fassaadidega, viilkatusega hoone. Säilinud ka 3 punasest tellisest kõrget korstent.  Suur, kahepoolne sissepääsuvärav pealt ümarkaarne. Avad markeeritud heledate krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuivati on ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses.</span>


source: A
code: 24016
name: Adavere mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge sokliga ühekorruselise hoone külgi liigendavad keskrisaliidid. Fassaade kaunistavad tellistest aknasillused ja nurgarustika. Ruumijaotus lähtub keskkoridorist. Algne interjöör mõjub tänu võimsatele väärispuidust ustele. Säilinud on eklektilise kujundusega ahje. 1976 liideti peahoonele uus koolimaja.
(Eesti Arhitektuur, IV)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1892. aastal alustasid von Wahl`id uue härrastemaja ehitamist.  1893. aastal valmis historistlik hoone.</span>


source: A
code: 24017
name: Adavere mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks on esiväljak  on avar ebakorrapärane muruplats, laste mänguväljak,  üksikute puudega. Tagaväljakul on endisest  elupuualleest säilinud üksikud puud ja asub praegu kooli staadion.  Suur osa pargist jääb peahoonest läände ja on poolitatud Tallinn-Tartu maanteega. Üldiselt on säilinud pargiosad hooldatud. 
Park on keskmise liigirikkusega (37). Enamiku moodustavad hariliku saare ja vahtra isekülvne juurdekasv. Tähelepanuväärsed on suured mitmeharulised harilikud elupuud ja peahoone taga kasvav tamm (ü. 426cm). Pargis on naturaliseerinud lõhnav kannike.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Von Vietingghoffide ajal, 18. sajandi keskpaigas, ehitati mõis esinduslikumalt barokkstiilis välja, püstitati kõrgel soklil paiknev puidust peahoone ning mitmeid kõrvalhooneid. 1745. aastal rajati prantsuse stiilis park, pügatud puude ja hekkidega. Pargi rajamist juhtis Peterburist kohale kutsutud haljastuskunstnik. Park kujundati ilmselt ümber vabakujunduslikuks pärast 1892. aastal uue härrastemaja ehitamist.
(http://www.apk.edu.ee/sisu/ajalooline-taust)</span>


source: A
code: 24018
name: Adavere mõisa pargi piirdemüürid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>ca meetrikõrgune suurtest maakividest pargimüür mis on piiranud parki ainult lõunast. Tänapäeval müür pealt väikse kaldega ja S-kividega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pargi piirdemüürid on ehitatud tõenäoliselt pargi rajamise alguses 18. sajandi keskpaigas.</span>


source: A
code: 24019
name: Adavere mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline viilkatusega kivihoone. Seinad kaetud pritskrohviga. I ja II korrust eraldab fassaadil vahevöö. Hoonel on lai räästakarniis, mis kaunistab ka otsaviile. Aknad on pikad ja kitsad, mida kaunistavad krohvitud ehisraamid koos lukukividega. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valitsejamaja on ehitatud 19. sajandi keskpaigas. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>


source: A
code: 24020
name: Adavere mõisa ait-kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline ehitis, mille teine korrus on poolkorrus. Hoone paekivimüürid on krohvitud, esifassaadi ja nurki liigendavad liseenid. I korruse aknad on väikesed, II korruse aknad on madalad ja laiad.  Hoonet katav viilkatus, millel on profileeritud räästakarniisid. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on 18. sajandi lõpust pärit oleva barokkehitisega. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>


source: A
code: 24021
name: Adavere mõisa meierei
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur ühekorruseline poolkelpkatusega paekivihoone. Hilisem pealeehitus hoone keskosas. Väikeste akendega. Hoone seinas pritskrohvitud. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Meierei on ehitatud arvatavasti 19. sajandi teisel poolel. Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>


source: A
code: 24022
name: Adavere mõisa abihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lõhutud maakivist viilkatusega hoonega. Ülalt teravkaarsed aknaavad on kinni müüritud, otsalt viib hoonesse lameda kaarsillusega kahepoolne uks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Abihoone on ehitatud 19. sajandi lõpus. 
(Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>


source: A
code: 24023
name: Adavere mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärane maapealne, külgedelt muldesse aetud paekiviehitis.  Pealt mätastatud. Koosneb ühest suurest tonnvõlviga ruumist. Hoone esi- ja tagaküljel suur kaarjas võlv milles väikse tagasiastega seinas uks, taga inetu korstnalõõr ja telliskorsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Adavere mõisa kelder on tõenäoliselt pärit 19. sajandist.</span>


source: A
code: 24024
name: Adavere mõisa tuuleveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuuekorruseline hollandi tüüpi paekivituulik oli algselt krohvitud. Suur kõrge allosa on neljakandilise põhiplaaniga (esimesed kaks korrust), ülalt tüvikoonus. Tuulik restaureeriti 1979 aastal kohvikuks, taastati postidele toetuv puidust kaheksatahuline galerii, pea koos tiivavõlli ja –tiibadega. Ehitati juurde tiibehitused. Arhitekt oli Fredi Tomps, sisearhitekt K.Roosi.
(vt ka Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuleveski on ehitatud 18. sajandi keskpaigas. 1761. aastal on Adavere mõisa kohta kirjutanud Põltsamaa pastor August Wilhem Hupel järgmist: „Addafer, eesti keeles Adavere, on allodiaalmõis. Adavere mõisal on tellise- ja lubjapõletus, üks vesi- ja üks suur hollandi tuulik.</span>


source: A
code: 24025
name: Lustivere mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on historitsistliku, kahekordse kollasest tellisest ja punase telliskividekooriga hoone. 1,5 korruselist kõrgel soklil hoone rahutu silueti kujundavad kõrged astmikviilud, erineva kõrgusega katused ja põhjaotsale liituv sakmelise rinnatisega peatorn. Esikülje keskel on lai trepp, avasid rõhutavad jäigad pealmikkarniisid, fassaadidel on kasutatud mitmesuguse faktuuri ja värvitooniga krohvi. Siseplaneering on valdavalt ebasümmeetriline; vestibüül, peasaal jm ruumid eklektilised. Vestibüülis on säilinud arvatavalt 18. sajandi teisest poolest pärinev figuraalsete koobaltmaalingutega kahhelahi, mis on üle toodud vanast mõisamajast. Väiksemaid ümberehitusi on tehtud aastatel 1891 ja 1910. (W. Stenfeld)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lustivere (Lustifer) mõisa on esmakordselt ajaloo-allikais mainitud 1552. aastal. 1720. aastal kinkis Peeter I Lustivere mõisa oma kammernõunikule Heinrich von Fickile. Pikka aega oli mõis von Wahlide suguvõsa valduses. Neogooti stiilis mõisa härrastemaja on ehitatud aastatel 1875–1881 arhitekt Reinhold Guleke projekti järgi. Uus mõisamaja ehitati 18. sajandi lõpust pärit oleva barokse hoone asemele. Väiksemaid ümberehitusi on tehtud härrastemaja juures ka aastatel 1891 ja 1910. (W. Sternfeld)</span>


source: A
code: 24026
name: Lustivere mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, 9,7 ha suurune park on kaheosaline, erinevatel ajajärkudel kujundatud ja erinevatest kujundusstiilidest mõjutatud. 1822. aasta plaanilt on näha pargi nii põhja- kui lõunaosa regulaarsetet planeeringut ühes sirge teedevõrgu ja puuderidadega. 19. sajandi lõpuaastate plaanilt on näha juba ka pargi lõunapoolne regulaarstiilis osa. Pargi põhjapoolne osa on kujundatud parkmetsaks, kus on järgitud maastiku iseärasusi, Lustikvere oja ja maastikupargile omast kujundusstiili.
Peahoone esisele ringteele suunduv Põltsamaa–Lustivere maantee on ääristatud tamme, pärna, saare ja vahtra segaalleega. Härrastemaja esine muruväljak on traditsiooniliselt kõrghaljastusest vaba. Siit suundusid pargi sügavusse pöetud pärnade alleed, mis praeguseks on välja kasvanud. Ka peahoone tagumine väljak on olnud avar muruväljak.  Pargi kaugem osa on olnud kaitseribaks suurele puuviljaaiale. 20. sajandi algul olid ajastule kohaselt peahoone lõunapoolses osas väike terrass kiviktaimlaga, peahoone ees roosipeenrad. Tänaseni on pargi lõunapoolsem osa säilitanud oma regulaarse üldkompositsiooni, ülejäänud laienenud osad on valdavalt vabakujunduslikud. Pargis on kivist laud ja üksikud istepingid ning koolimaja läheduses asub laste mänguväljak. Puistut on püütud säilitada algsel kujul ning olulisi ümberkujundusi ei ole tehtud. Park on keskmise liigirikkusega. Põhilisteks puuliikideks on harilik pärn, tamm, saar ja vaher. Okaspuudest kasvavad pargis harilik kuusk, torkav kuusk, harilik mänd, harilik elupuu, euroopa ja vene lehis. Aastatel 1986-1987 tehtud inventuuri järgi kasvas pargis 41 võõrpuu- ja põõsaliiki. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lustivere mõisa vana peahoone ümbruses asuv regulaarpargi osa on rajatud ilmselt juba 19. sajandi alguses või veelgi varem. Põhjapoolne pargiosa on kujundatud parkmetsast pargiks 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 24027
name: Lustivere mõisa piirdemüürid ja väravapostid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Müüritisena laotud siduseta maakiviehitis, mis piirab Lustivere mõisakompleksi. Piirdemüürid on erineva kõrgusega ja osaliselt restaureeritud. Maakivimüür on kõrgemana taastatud peahoone lähiümbruses tagaväljaku osas, sellele liitub idas madalam piirdemüüri osa. Algsest piirdemüürist on säilinud veel lõik koolimaja juures. Osaliselt on müür lagunenud. Müüris on mitmeid väravakohti, mis on erinevate kõrguste ja viimistlustega. Osa väravaposte on kollastest ja punastest tellistest ning krohvitud (teenijatemaja juures), osa väravapostidest on krohvimata. Väravapostid on pealmiselt küljelt kaetud betooniga. Peahoone tagaväljaku juures asuvad silikaattellistest postide vahel esinduslikud sepisväravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Piirdemüürid ja väravapostid on ehitatud erinevatel aegadel, enamus neist pärineb 19. sajandi algusest. (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a)</span>


source: A
code: 24028
name: Lustivere mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korruseline poolkelpkatusega kivihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone algne ehituskehand pärineb 19. sajandi algusest või veelgi varasemast ajast (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a).</span>


source: A
code: 24029
name: Lustivere mõisa ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud kivihoone.  Reljeefist tingituna osaliselt kellerdatud, osaliselt poolkeldriga  Aknad peaaegu puuduvad. Kaetud kõrge laastkatendiga viilkatusega.  Sissepääs hoonesse otsast pealt ümarkaarse ukse kaudu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone algne ehituskehand pärineb 19. sajandi algusest või veelgi varasemast ajast  (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a). Hoone restaureerimistööd toimusid 2010. aastal.</span>


source: A
code: 24030
name: Lustivere mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vanast algsest maakividest ehitatud tõllakuurist on säilinud maakivi müürid, millele on laotud silikaatvöö ning nõukogude ajal ehitatud peale uus eterniitkattega katus, vintskapid, korsten ning silikaattellistest neogooti peahoone detaile jäljendavad sakkidega otsaviilud. Osa aknaavasid on tellistega kinni laotud. Nõukogude ajal on tehtud hoone põjaosa külge nurgaga jääv juurdeehitis - silikaattellistest garaažid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatav ehitusaeg 18. sajandi teine pool. 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>


source: A
code: 24031
name: Lustivere mõisa aednikumaja-kasvuhoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kasvuhoone otsas kahekorruseline arvatavalt aedniku elamu. Elamu on krohvitud ja kaetu kelpkatusega, mille räästa all krohvikarniis. Kasvuhoonel on tänaseks klaaside asemel viilkatus. Kasvuhoone müüride osa krohvimata maakividest ja telliskividest. Otsas omapärased neogooti kujundusega, pealt lantsettkaarset uks ja 2 akent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb 19. sajandi algusest (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a).</span>


source: A
code: 24032
name: Lustivere mõisa aedniku riistakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väikese ja lihtsa abihoonega, kus hoone üks ots on krohvitud maakivist ja 2/3 hoonest on puidust püstlaudisega. Hoonet katab viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone kiviosa on ehitatud 19. sajandi alguses (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a), puidust kuuriosa on hoonele juurde ehitatud arvatavasti 20. sajandi alguses. (Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>


source: A
code: 24033
name: Lustivere mõisa pargimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargimaja on väike, peaaegu ruudu taolise põhiplaaniga krohvitud kivihoone. Hoone on kaetud kõrge viilkatusega. Kahes küljes avad puuduvad. Majal on üks kaheksaruudulise jaotusega suur aken.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb 19. sajandi alguses. (vt. Lustivere mõisasüdamiku plaani 1822. a )</span>


source: A
code: 24034
name: Lustivere mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline, lihtsa arhitektuuriga,  krohvitud kivihoone. Hoonet katab viilakus. Aknaid raamivad lihtsad krohviraamistused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone algne ehituskehand on valminud 19. sajandi alguses, ümberehitused on toimunud 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 24035
name: Lustivere mõisa meierei
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, juurdeehitustega kahekorruseline kivihoone. Alumine korrus maakivist ja avakülgedelt tellistest müüridega hoone. Pealmine korrus krohvitud tellistest. Hoonet katab viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone algne ehituskehand pärineb 19. sajandi esimesest veerandist. Hoone II korrus on ehitatud  arvatavalt 19-20. sajandi vahetuse paiku. 20. sajandi teises pooles on hoonele juurde ehitatud suured uued koolikorpused.
 (Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>


source: A
code: 24036
name: Lustivere mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega õhukese krohvikihiga maakivihoone, 1/3 hoonest on kaetud puidust ristlaudisega. Hoonet katab viilkatus. Osa avasid on ülaosas ümarkaarsed. Vanad aknad on kuueruudulise jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone kiviosa pärineb 19. sajandi esimesest veerandist, hoone puidust juurdeehitus on hilisem.</span>


source: A
code: 24037
name: Lustivere mõisa "väike härrastemaja"
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, väljaehitatud katusekorrusega krohvitud hoone. Hoonet katab poolkelpkatus. Räästa all lihtne räästakarniis.  Hoone keskosas puidust pealisehitus, millel segmentaknaga kolmnurkviil. Kahel pool väiksed vintskapid.  Avad ääristatud laiade ehisraamidega. Aknad kuueruudulise jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone algne ehituskehand pärineb  19 sajandi esimesest poolest. Hoone on arvatavasti ümber ehitatud 19. sajandi keskpaigas.</span>


source: A
code: 24038
name: Võisiku mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, auhoovi moodustavate tiibade ja keskse pandusega barokne härrastemaja on vanemat tüüpi esinduslik mõisahoone. Keldrid on võlvitud. Peakorruse anfilaadsetes ruumides on säilinud barokseid laiade piirlaudadega tiibuksi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa peahoone  on ehitatud 18. sajandi teises pooles mõisa omandanud G.C.H. v.Bocki ajal. 1920. aastal mõisahooned riigistati ja 1925. aastal avati mõisahoones "Vanurite ja nõdrameelsete varjupaik" 25-le hoolealusele. Täna asub Võisiku mõisa peahoones ligi 400-le kliendile psüühiliste erivajadustega inimeste hooldekodu</span>


source: A
code: 24039
name: Võisiku mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ajalooline park on põhiliselt regulaarstiilis. Pargi esiväljak oli avar, korrapärase teedevõrgu ja lillepeenardega, üksikute puudegruppidega. Tagaväljakul asunud barokkaed ei ole säilinud. Sinna on ehitatud uusi hooneid ning rajatud majandusõu.
Pargi keskosa, mis on kivimüüriga eraldatud pargi esiväljakust jääb peahoonest edelasse. Ta on arhitektuuriliselt lahenduselt täiesti regulaarne. Pargi põlispuud on elujõulised.
Mõisamoonakate poolt rajatud paisjärv-tiik ja park on mõisaansambli lahutamatud osad. Park opn liigivaene, kus kasvab paarkümmend puu- ja põõsaliiki. Tähelepanuväärsed on mõned vanad lehised, vahtrad ja saared.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune mõisahäärber on ehitatud 18.saj.II poolel barokkstiilis. Siis rajatu ka barokkstiilis aed. 19.sajandi alguses ehitati häärber osaliselt ümber, mille käigus häärberi esine väljak kujundati osaliselt vabakujuliseks.</span>


source: A
code: 24040
name: Võisiku mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võisiku mõisa piirdemüür on ehitatud maakividest ning ümbritseb mõisapargi keskosa, mis jääb mõisa peahoonest edelasse ning on esiväljakust eraldatud. Mõisa esiväljaku poolt vaadeldes on piirdemüür 2,05 m kõrgune. Esiväljaku suunas põhjapoolsel küljel on säilinud jalgvärav, mille omanäoline portaal on pealt neljaastmeline. Jalgvärav on lihtsa sepisvõrega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Jõgevamaal, Võisiku külas, Võisiku mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võisiku mõisa piirdemüür ümbritseb regulaarses stiilis rajatud mõisapargi vanemat osa, mis pärineb 19. sajandi algusest.</span>


source: A
code: 24041
name: Võisiku mõisa ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt ühekorruseline krohvitud seintega ja murdkelpkatusega kivihoone, millele on peale ehitatud mansardkorrus. Hoonel on säilinud lai vahevöö korruste vahel ning viiludel lai profileeritud karniis. Nurkadel asetsevad laiade profileeritud kapiteelidega pilastrid. 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonet võib lugeda 18.saj teise poole barokkehitiseks 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978)</span>


source: A
code: 24042
name: Võisiku mõisa vesiveski- viinavabrik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest ja tellistest mõisakompleksis asuv majandushoone, poolkelpkatuse ja kõrge korstnaga. Nõukogude ajal tehtud puidust pealeehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone rajamisaeg jääb 19. sajandi II poolde, ehitustööd jätkuvad 19. sajandi lõpuni. Viinaköögi juures on maa- ja paekivist sild raidkiviga, millel on peal aastaarv 1828.</span>


source: A
code: 24043
name: Võisiku mõisa viinakelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud pae-ja maakivist telliskaarega võlvkelder.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kelder asub vesiveski-viinavabriku läheduses</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa viinakelder on ehitatud samaaegselt viinavabriku hoonetega, 19 sajandi II pooles.</span>


source: A
code: 24044
name: Võisiku mõisa uus sepikoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne maakivihoone, mille otsal kolmelt küljelt lahtine kaaristu.  Kaaristu toetub sammastele, kaared 3 esifassaadis avaga, küljel 1 ava, laotud kõrge kaarega sillustega. Hoone kaetud viilkatusega, mille algseks katendiks oli laast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud arvatavalt  19.s. II poole keskel.</span>


source: A
code: 24045
name: Võisiku mõisa vana sepikoda (pesuköök)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega tellis- ja paekivihoone.  Kaetud lameda viilkatusega. Esiküljel klassitsistlik kolmnurkviil tellistest profileeritud karniisiga ja segmentaknaga.  Fassaadis oli algsel laiadele tulpadel toetuva 3 kõrge kaaravaga kaaristu. Kaaristu on hiljem kinni laotud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 1852.</span>


source: A
code: 24046
name: Võisiku mõisa rehe masinaruum ja ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait pae- ja maakivist hoone, kaetud kõrge viilkatusega. Katuse viiluväljad laudisega. Otsal ilusa ümarkaarse võlviga ukseava. Teise otsa ukseava ja uks ümberehitatud.
Masinaruum lihtne lõhutud ja puhtalt vuugitud maakivist. Hoonet katab lame viilkatus. Hoonet on remonditud sobimatute silikaattellistega. Otsas lai kahepoolega ukseava, mis sillutatud pealt ümarkaarse punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi teises pooles. 
 (Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>


source: A
code: 24047
name: Võisiku mõisa Bockide perekonnakalmistu piirdemüür
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kasutatud pae- ja maakivi. Kaarvõlvidega ning katustatud katusekividega. Eristada saab 80-ndatel restaureeritud müüri osa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu müür on suunaga mõisa peahoonele ning on hooldatud haljastuse korral ka mõisa peahoonest vaadeldav</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisakalmistu on rajatud Bockide poolt 18. sajandi II poolel, mõisa piirdemüür on suure tõenäosusega samal ajal rajatud. Nõukogude perioodil on müüre ka restaureeritud, 1990ndate alguses müürile paigaldatud savikivi kate.</span>


source: A
code: 24049
name: Saare mõisa park ja alleed
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega (6ha) stiilset sümmeetrilise paiknevusega mõisansamblit (valminud 1733) ümbritseb samal perioodil rajatud rangelt sümmeetrilise teedevõrguda ja puudeistutusega regulaarstiilis park. Park on justkui hoonete ansamblite loogiliseks jätkuks looduses. 
Peaosaks oli häärberi-esine päikeseküllane rondeel. Peaväljakul valitsesid hoonete heledad pinnad. Haljastuse põhidominant oli imposantne ja päikeseküllane tasane muruala, mida  raamisid puude-põõsaste grupid ja üksipuud. Nii kujuneski eesväljaku kujunduse põhiteguriteks valgus ja avatus. Selle pargiosa kujundusdetailid on säilinud. 
Hoone otstesse istutati laialehistest lehtpuudest (tammed, hobukastan, vaher)  tihe kuliss. Vajadus pargi pea- ja keskosa eraldamiseks kasvas välja mõlema pargipoole erinevast funktsioonist ning ilmest.
Pargi keskosas asuv häärber poolitas pargi. 
Tagaküljel jätkus park sama suurel territooriumil kui esiküljelgi. Just see tagumine – põhjapoolne pargiosa oli selgepiiriline regulaarpark (keskosa). Keskosa  moodustasid pügatud pärnadest allee, pügatud pärnahekkide ja muruväljakute ala. Siin oli kõik rajatud suletusele ja hämarusele. Ükski teerada ei väljunud puude varjust. Puud olid siin põhiliseks kujundusmaterjaliks.  
Keskosa algas häärberi tagafassaadi avava väikese muruväljakuga, mida äärtel sidusid hoonega lopsakad põõsagrupid. Lossi keskteljelt lähtus suurejooneline sirge allee  pöetud pärnadest, mille külgedel kulges kaks pargiteed pöetud pärnaheki varjus. Teed-rajad jaotasid pargi ruudukujulisteks väljakuteks. Neid rangejoonelisi väljakuid ei liigestanud ükski puu.  Nii saavutati astmeline valguskontrast: pikialleede kõrgete puude hämarus, ristalleede hekkide summutatud poolvari  ning muruväljakute hele päikesepaiste. 
Keskosa  istutuste ala asus kõrgemal kui hoonetagune muruväljak.
Klassikalisteks äärealadeks olid pargi äärt raamivad vahtra-tamme alleed. Äärealadel oli komposit-siooniline tähtsus, sest nad olid pargisisesele kujundusele raamiks. Nende vahelkulgesid varjatud jalgrajad. Jalgradade tähtsaimaks ülesandeks oli parki eksponeerida. Ääreala osaks on  pargi lõpus kaks ruudukujulist kõrgete puudega väljakut. Nende eesmärk oli puude täisvarjuga ning tüvede massiga luua kompositsioonis loogiline lõpetatus, sest pargi taga algas jällegi lage põld.
Pargiankeet, 2002)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud 18. sajandi alguses. Parki on uuendatud 19. sajandi keskpaigas pärnahekkide ja keskallee istutamisega algse kujunduse järgi.</span>


source: A
code: 24050
name: Saare mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud 18.saj. keskel. Suur, massiivne, tellistest ja maakividest müüridega krohvitud  barokne kiviehitus. Kaetud kõrge kelpkatusega, ühekorruseline ning osaliselt kellerdatud hoone. Kelder on vaid hoone lõunapoolse otsa all. keldri kohale , I korrusel on ehitatud korter. Esifassaadil sein keskosas taandub, moodustades 7 avaga kaaristu. Kaaristu ristvõlvlagi toetub kivikonsoolidele ja on kujundatud barokse stukkornamentikaga. 
 Esifassaadi seinapinda liigendavad 10 sokli ja kapiteeliga pilastrit, mis kujundavad ka kaaristu tulpi. Räästakarniis lahendatud rikkaliku profileeringuga ning ehisvööga. Aknad väiksed, lameda kaarsillusega.
Maanteepoolsel otsal asus kutsari korter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi keskpaigas.</span>


source: A
code: 24051
name: Saare mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ühekordne krohvitud telliskivihoone. Kaetud kelpkatusega. Esifassaadi liigendavad 6 sokli ja kapiteeliga pilastrit, mis toetuvad laia profileeritud räästakarniisi. Aknad sümmeetriliselt, raamitud laia ehisraamiga, mis dekoreeritud lukukiviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi keskpaigas.</span>


source: A
code: 24052
name: Saare mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne, tellistest ja maakividest müüridega krohvitud  barokne kiviehitus. Kaetud kõrge kelpkatusega. Esifassaadil sein keskosas taandub, moodustades 7 avaga kaaristu. Kaaristu ristvõlvlagi toetub kivikonsoolidele ja on kujundatud barokse stukkornamentikaga. 
 Esifassaadi seinapinda liigendavad 10 sokli ja kapiteeliga pilastrit, mis kujundavad ka kaaristu tulpi. Räästakarniis lahendatud rikkaliku profileeringuga ning ehisvööga. Aknad väiksed, lameda kaarsillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi keskpaigas.</span>


source: A
code: 24053
name: Torma postijaama peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 318
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, ehitatud tolleaegse tüüpprojekti järgi.  Keskmise suurusega ühekordne kõrgel soklil, krohvitud kivihoone, mis kaetud kõrge kelpkatusega. Keskosas domineerib veidi taanduv viiekaareline avatud arkaadiastik.  Arkaadiakaartel lukukivid, kaari toestavad abaskused asuvad jõulistel baasideta dooria sammastel. Hoone otstel on eenduvad kahe aknaga külgrisaliidid. Nurgad markeeritud liseenidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Postijaama mainitakse juba 1712. aastal ning käesolev hoone ehitatud aastatel 1831-32. 1972. aastal toimus hoones kapitaalremont, mille käigus muudeti varasem siseplaneering.
Postijaamade ajaloost
Vanim kirjalik ürik sidepidamise algete kohta Eestis on ordumeister Volter von Plettenbergi poolt 1552 muhulasele Hanskele antud vabaduskiri, mis vabamehe Hanske ja tema järglased orjusest vabastamise kõrval ka esimesteks postivedamiskohuslasteks tegi. Regulaarsema postiside loomine Eestimaal on seotud Rootsis 20.02 1636 väljaantud postimäärusega. Ametisse pandi postikäskjalad, kes küll asendati 1643 kiiremate postiratsanike ehk postiljonidega. Reisijate ja posti vedu toimus tasu eest. Kavandati postijaamade võrgu loomine 2...4 miiliste (15...30 km) vahemaade järgi, kuid selle teostumine toimus aeglaselt. 1649 ja 1651 anti eeskirjad kõrtside ehitamise kohta maanteede äärde, mille järgi kõrtsid pidid kujunema hobupostijaamadeks ja asendama senist talurahvale koormavat küüdikohustust. Baltimaadel oli maanteekõrtside võrgu loomine rüütelkondade kohustuseks. See edenes visalt ja riik kordas seadust veel 1670, 1693 ja 1697.aastal. Rootsi aja lõpuks oli Eesti aladel loodud riiklik postikorraldus. 1672 ja 1688.aasta teede kirjelduse järgi oli kõrts-postijaamadega varustatud Tallinn-Pärnu, Tallinn-Keila- Haapsalu ja Tallinn-Narva maantee. Posti ja reisijate vedu oli aeglane kuna liiguti ainult päeval. 
18. sajandi I poolel korraldas Vene valitsus postiasjanduse ümber. 1714 avati postiliiklus Peterburi ja Riia vahel Narva ja Tartu kaudu. 1775. aasta seadusega loodi riiklikud postiametid. Postiameti üheks tähtsaks ülesandeks reisijate veol posthobustega oli postimajade ehitamine, mis pidi kindlustama reisijatele öömaja. Selliste majade ehitamine algas Peeter III valitsusajal. 18.sajandil ehitati postijaamu puidust, 19.sajandil põhiliselt kivist. 
Postijaamade asukohad olid 19.sajandi alguseks kujunenud kohtkindlaks, vahemaad oli 20...30 kilomeetrit. 19. sajandi alguses ehitatud postijaamad olid mõjutatud 1806. ja 1819. aastal kehtestatud tüüpprojektide kasutamise seadusest.</span>


source: A
code: 24054
name: Torma postijaama tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 319
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tall-tõllakuuri seinad on laotud lõhkumata maakividest, hoone on olnud kaetud poolkelpkatusega. Hoone üks otsasein ning maanteepoolne külg on olnud krohvitud. Avad on ülaosas ümarkaarsed ning need ühes hoone nurkadega on markeeritud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tall-vankrikuur on ehitatud 18. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24055
name: Torma postijaama sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 319
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sepikoja seinad on laotud lõhkumata maakividest ning hoonet on katnud poolkelpkatus. Hoone otsad on kaetud krohviga, avad ülaosas ümarkaarsed ning markeeritud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sepikoda on ehitatud 18. sajandi teises pooles. Hoone oli veel 1980ndatel katustatud ja elamiskõlblik.</span>


source: A
code: 24056
name: Roela mõisa peahoone varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Härrastemaja oli suur, liigendatud kahekordne historitsistlik hoone. Ehitatud tellistest ja krohvitud. Hoone oli rikkalikult kujundatud frontooni, karniiside ja profileeringutega. Tänaseks säilinud ainult üks kahekorruseline nurgatorn.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi teises pooles ehitatud mõisa peahoone oli murdkelpkatusega ühekorruseline barokne ehitis. 19. sajandi lõpuosas on hoonet mitu korda laiendatud (1871, 1880, 1884), mille tulemuseks oli sopiline, osalt ühe-, osalt kahekorruseline historitsistlik puithoone. Mõisa peahoone põles II maailmasõjas ning on praeguseni varemetes.</span>


source: A
code: 24057
name: Roela mõisa park ja allee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 2,1 ha vabakujunduslik pargi kujunduses oli arvestatud maastikulise paiknevusega. Ettesõidutee läbis parki ja on edelast ja lõunast ääristud alleega. Pargi tagakülg avanes ehisaeda ja maastikku. 
Roela mõisa puistu on vananenud, säilinud on mõned ajaloolised alleeosad ja põlispuudegrupid.. Ajalooline park on hooldatud.
Park on keskmise liigirikkusega (32). Enamuspuuliigiks on harilik pärn.
(Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud arvatavalt 19.sajandi keskel. (vt mõisasüdamiku plaan 1854.a)</span>


source: A
code: 24058
name: Roela mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>"Ühekordne poolkelpkatusega kompaktne krohvitud kivihoone, millel on lakatuba hoone otstel. Algselt oli katus kaetud S-kivikattega.
Omab laiu profileeritud räästakarniise külgfassaadidel ja
viilukolmnurga all. Hoone nurkadel ja seintel dekoratiivsed
laiad ehisvööd. Peauks, mille ees on väike lahtine rõdu, on kujundatud stiilses varaklassitsistlikus laadis.  Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaated. (1976- 1978) Jõgeva rajoon.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone arvatatav ehitusaeg 18. saj. lõpp. 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaated. (1976- 1978) Jõgeva rajoon.</span>


source: A
code: 24059
name: Roela mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise viilkatusega hoonega. Esimene korrus on ehitatud maakivi/tellis - segamüürina, teine korrus rõhtpalkidest. Võimalik, et hoone on rajatud kahes etapis. Katus on ümarpuitsarikatel lihtkatus, mis algselt on kaetud sindlitega. Osaliselt on esimese korruse avatäited välja vahetatud juba 1920.-tel aastatel, teise korruse ja pööningu aknad on tõenäoliselt ehitusaegsed. Esimesel korrusel on säilinud hea kvaliteediga tahveluksi. Hoone palkosa on ehitatud silmapaistvalt hea kvaliteediga. Üldiselt on hoone hästi säilinud, märgata ei ole vajumispragusid ega talade läbivajumisi. Säilinud on algupärased põhikonstruktsioonid - seinad ja vahelaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 24060
name: Elistvere mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 316
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone-esise auhoovi loodeserval on barokne 11 kaaravaga aidahoone. Fassaadi rütmi toonitavad toskaana orderis pilastrid. Säilinud osalt metall-, osalt kalasabamustris laudvoodriga puituksed. Neli kõrget aidaruumi on erandlikult võlvitud. Aknad väikesed ja algselt trellitud. Aknaorvade allosa on kujundatud arhailiselt, astmestikuna. 
(J. Maiste,  Eesti arhitektuur)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aidahoone on ehitatud 18. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24061
name: Elistvere mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elistvere park  (17,3ha) koosneb kahest eraldi asuvast osast, mis asuvad Juula-Elistvere teest  idas ja läänes. 
Idapoolses, hooneid ümbritsevas pargiosas kujundati algne korrapärane park ümber vabakujuliseks 19.s. keskel. Puude vahel paiknesid väiksed suletud muruväljakud kaarsillakeste , kivipinkide ja –postidega, millest mõned on säilinud tänini. Selle pargiosa maanteepoolset külge piirab võimas tammeallee, mille varjus kulgeb tee Kurule. Kirdes ühineb park Elistvere järve äärse metsaga. 
Endise teenijate maja  alt voolas välja keldriallikas, mille vesi jooksis tiiki ja sealt mööda kanalit Elistvere järve.
Läänepoolne neljakandiline pargiosa oli tihe ja varjurikas. Seda läbisid looklevad jalgrajad.
1997 a. alustas Elistveres tegevust loomapark. Sellega seoses on pargi idapoolse osa funktsioon muutunud.  Pargi üldine planeering, välja arvatud algne barokkaed, on  siiski tänaseni loetavad.
Puistu liigirikkus pargis on keskmine (33), valdavalt kodumaised liigid.  Tavalisest erinevalt on pargipuud saavutanud tähelepanuväärse kõrguse – harilik saar, harilik pärn, harilik tamm, vene lehis  ja harilik kuusk on ületanud 35 m piiri.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elistvere mõisa park rajati  18. sajandi lõpul  ja 19. sajandi algul. Kuuludes omal ajal kümne kaunima maapargi hulka Eestimaal. Inglise stiilis pargi osadeks olid  barokkaed peahoonest kirdes ning ümbritsev looduspargiks  kujundatud maastik voorede ja järvedega. Pargist annavad hea ülevaate säilinud  mõisasüdamikuplaanid aastatest 1825 ja 1872.</span>


source: A
code: 24062
name: Elistvere mõisa valitsejamaja varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on krohvitud tellistest välisseintega ja maakivist sokliga hoone varemetega. Säilinud on vaid osaliselt hoone välisseinu kolmes küljes, osaliselt on säilinud keldri võlvkaared, kohati on ainult sokkel. Seinte välimine kivikiht on ehitatud põletatud tellistest, sisemised kivikihid on aga laotud põletamata toortellistest. Varemete tehniline seisund on halb. Kivid on leostunud ja varisenud, vundamendid on kahjustatud, keldri akende sillused ja põikseina võlvkaar on ka vajunud ja lagunenud. Krohv on maha varisenud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanemaid mõisaid Põhja-Tartumaal, esmakordselt mainitud aastal 1355. Keskajast on teada vesiveski ja telliselööv. Tartu varaklassitsismile iseloomuliku plastilise stukkdekooriga härrastemaja valmis 1785. a Stackelbergide ajal ning põletati 1905. aastal. 2007. aasta kevadel toimusid varemete konserveerimistööd.</span>


source: A
code: 24063
name: Lilu mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, poolkelpkatusega krohvitud tellistest ja maakividest hoone. Algselt sindelkatus, kaetud eterniidiga. Säilinud on vana krohv, ukse kaarvõlv, mõned vanad aknad ja aknasulused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Lilu külas, Lilu mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lilu mõisa moonakatemaja on ehitatud 19. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 24064
name: Lilu mõisa laut
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lilu mõisa laut on tüüpiline maakivist ja tellistest hoone, mida 19. sajandi teisel poolel ehitati nii karja- kui ka peamõisatesse. Hoonel on säilinud algne arhitektuuriline üldilme.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Lilu külas, endise Lilu mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lilu mõisa laut on ehitatud 19. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 24065
name: Igavere postijaama peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpprojekti järgi ehitatud klassitsistlike elementidega ühekorruselise poolkelpkatusega postijaamahoonega. Hoone esifassaadi liigendavad külgrisaliidid, mis lõppevad kolmnurkfrontoonidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1712. aastal Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna poolt loodi Peterburi-Tartu-Riia postiteed, mille tähtis osa oli Igavere postijaam. Praegune hoone on ehitatud tüüpprojekti järgi 1838-1841. aastatel vananenud puidust hoone asemel. Sellest ajast peale sõitsid siit sajandi vältel läbi kõik tähtsad isikud kuni vürstide ja keisriteni välja. 1889. a. lõpetati postivedu Peterburi - Tartu trassil, Igavere postijaam jäeti tegutsema kohaliku reisijateveo asutusena - erapostijaamana. 1920ndatel ehitati hoone ümber rahvamajaks.</span>


source: A
code: 24066
name: Maarja-Magdaleena kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 301
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algkavatises gooti, ümberehitused neogooti stiilis. Algselt 3-lööviline, nelja traveega, ilma iseseisva kooriruumita kivikatusega maakiviehitis. O-travee, kus paiknes altar oli teistest pikem. Võlvtoed välisseinte siseküljel eenduvad ja on tugipiilariteks. Algkavatisse on kuulunud ka külgportaal N-seinas. Pärast 1887.a. rekonstrueerimist pikendati kirikut O suunas ja lisati polügonaalne koorilõpmik, millele liitub käärkamber, ehit. torn ja eeskoda. laiendati aknaid. Sisustusele on eeskujuks olnud Kursi kirik.
(pass, 1983; EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikut on mainitud juba 1380. aastal Palamuse abikirikuna. Algne kirik ehitatu arvatavasti 14. sajandi II pooles. Liivi sõjas tabasid kirikut suured purustused, kirik kaotas võlvid, mis taastati 17. sajandil. Kirik rekonstrueeriti aastatel 1885-87 G. Beermanni juhendamisel. Kiriku idaosa laiendati ja püstitati koorilõpmik käärkambriga, torn ning eeskoda.</span>


source: A
code: 24067
name: Maarja-Magdaleena kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: 301
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise kiriku juurde kuuluva kirikuaiaga, kus on ka kõrghaljastust. Kirikuaias asuvad ka maakivist kaks risti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt keskaegne kirik on oma kaasaegse neogooti stiilis ilme saanud 19. sajandi lõpus. Kirikuaed on kiriku rajamisaegne. Kirikuaia koosseisu kuuluvad kaks 17-18. sajandi maakivist kiviristi.</span>


source: A
code: 24068
name: Maarja-Magdaleena pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone ehitatud punasest tellisest maakivi vundamendil. Poolkelpkatusega, algselt laastukatus, praegu kaetud eterniidiga. Puitverandaga ühekorruseline hoone. Esimesel korrusel on koguduse ruumid, teisel tegutseb kohalik külaraamatukogu. Peasissepääs on lõunaküljel asuva veranda kaudu. Teine sissepääs on samuti puidust idapoolse veranda kaudu ning kolmas asub põhjaküljel. Aknavaade ülaosa kaunistavad tellistest sillused ja alaosas on telliskarniisid. Astmikkarniisid kaunistavad katuseräästaid ja otsaviile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maarja-Magdaleena kirikut, mille kogudusele pastoraat peavarju pakub, on mainitud juba 1380. aastal, sealset kihelkonda – 1443. aastal. Pastoraat pärineb 19. sajandi teisest poolest, 19. ja 20. sajandivahetusel oli ehitatud telliskivist hoone. 2010 aastal toimus hoone katuse remont-restaureerimine ja 2011. aastal hoone ruumide remont-restaureerimine.</span>


source: A
code: 24069
name: Tabivere mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike vabakujunduslik mõisapark.  Peahoone on hävinud ja seetõttu ka pargistruktuur oma algses planeeringu kavandatuses  on vaid aimatav. Säilinud  vabakujunduslik planeering  -puuderühmad väikeste aasade seal vahel. Äärealadelt on park piiratud olnud sirelihekiga ja sinna sisse  eri aegadel kasvanud puudega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud ilmselt 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24070
name: Tabivere mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne ühekorruseline maakivihoone.  Hoonet katab kõrge vintskappidega viilkatus, mille räästa all lai krohvikarniis. Seinapinnad liigendatud hilisemate puidust juurdeehitustega. Esifassaadil lahtine ja otsal kinnine puitveranda. Hoone on kallerdatud. Avad markeeritud laiade, pealt kaarsillusega krohviraamistustega. Hoone seinad viimistletud dekoratiivselt laotud maakividega millede vahed  laialt silutud krohviga mis kaunistatud väikeste maakivi graniitkildudega , millest laotud erinevaid kujundeid. Sisse on laotud ka ehitusaastad.
(Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 1858.</span>


source: A
code: 24071
name: Äksi kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Äksi Andrease kiriku puhta vuugiga tellistest ja maakividest fassaadid, samuti interjöör on neogooti vormides. Kirikus oli kõrge niššiga W-torn ning luukavad W-fassaadi ülaosas, mis võivad osutuda võlvipealsele laoruumile. Lammutatud kooriosa asemele püstitati avar polügonaalse lõpetusega juurdeehitus, millele O-s liitub käärkamber. Kirikus on 1000 istekohta. Altarimaal “Kristus ristil”(1888, J.Hagen-Schwarz), orel (1902, W.Sauer)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikukihelkond mainitud esmakordselt 1443. Õpetajate nimesid on teada 1627.a. (nende hulgas ka O.W.Masing) Esmakordselt hävis 17.s. Ka hiljem korduvalt purustatud ja taastatud. Kiriku praegune kuju pärineb 1887-1889, kui toimus hoone põhjalik ümberehitus ja suurendamine arh. R.Guleke projekti  järgi.</span>


source: A
code: 24072
name: Äksi kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus pargiilmeline põlispuudega kirikuaed. Hauatähised puuduvad. Vana piirdemüür osaliselt jälgitav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaed on rajatud kiriku ümber 15. sajandil, matmine on lõpetatud 18. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 24073
name: Äksi pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ühekordna kivihoone, millel keskosas hilisem kahekordne juurdehitus. Hoonet liigendavad kolmnurkviiludega väljaehitused ja klaasitud kinnine puitveranda. Lakatoad hoone otstel. Hoonet ja juurdeehitusi katab viilkatus. Hoonel lai, lihtsa profileeringuga karniis, mis otsaseintel krepitud. Aknad kitsad, kuid kõrged.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel, mida on saj. lõpul rekonstrueeritud. Viimane suurem ümberehitus, kui lisati  taha fassaadile uus tiib, teoatati 1980 lõpus.</span>


source: A
code: 24074
name: Torma mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne pikk kivihoone, mis tänaseks suuresti ümberehitatud. (teisel korrusel paiknev  mansardkorrus). Avad ääristatud krohvitud ehisraamidega ja kaunistatud lukukividega. Uksetahvlid omavad klassitsistliku kujunduse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torma mõis (Tormahof) jagunes 18. sajandil Vana- ja Uue-Paadevestiks, 1839. aastal on märgitud neid Torma mõisa ja Vanamõisa karjamõisana. Torma mõis sai 1835. aastal perekond von Lipphardite omaks. 1896. aastal ehitati uus härrastemaja. Mõis riigistati 1919. aastal ja teda majandati riigimõisana 1940. aastani. Mõisa häärber oli Eesti Vabariigi algusaastatel tööliste elamu. Nõukogude ajal asus siin kauplus ja sovhoosi klubi-kaminasaal. Praegu asuvad hoones kauplus ja mitmed äriühingute kontorid.</span>


source: A
code: 24075
name: Torma mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4,8 ha park on vabakujuline.  Piirdel asusid alleed. 
Nõukogude ajal on ajaloolised hooned võetud kasutusele uues funktsioonis, sealhulgas elamutena. Juurde on ehitatud mitmeid abihooneid ning rajatud õuna- ja juurviljaaiad. 
Seetõttu on tänaseks pargi kompositsioon täiesti rikutud. Säilinud on allee juppe ja üksikuid põlispuid. 
Põhipuuliigiks on vaher, pärn ja tamm. Parki on istutatud nõukogude ajal fraseri ja siberi nulgu. 
Algsest pargist on säilinud põlised pärna alleed  ja üksikisendid peahoonest idas. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud 19. sajandi lõpus. Nõukogude perioodil on parki uute liikidega täiendatud ning istutatud on ka viljapuid.</span>


source: A
code: 24076
name: Torma mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne historitsistlik krohvitud kivihoone, mis kaetud viilkatusega. Katuseääres hammaslõikeline karniis. Nurgad ja avad markeeritud krohvitud ehisraamidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valitsejamaja on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24077
name: Torma mõisa kupjamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kõrge soklikorrusega, ühekordne punastest tellistest puhta vuugiga ehitis. Kaetud kõrge viilkatusega. Dekooriks on kasutatud profileeritud tellistest kaarsilluseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kupjamaja on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24078
name: Torma mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne valgeks krohvitud kivihoone, mis kaetud kõrge viilkatusega. Aknad suured ja lihtsad.Kasutusel elumajana.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teenijatemaja on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24079
name: Torma mõisa ait-kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne  maakividest puhta vuugiga ehitis. Kaetud kõrge viilkatusega. Dekooriks on kasutatud profileeritud punasest tellistest kaarsilluseid ja hammaslõikega karniise.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ait-kuivati on ehitatud 19. sajandi keskpaigas, 1970ndatel aastatel tehti hoonele juurdeehitus ning ehitati ümber spordihooneks.</span>


source: A
code: 24080
name: Torma mõisa sõiduhobuste tall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne  krohvitud kivihoone, mis kaetud kõrge viilkatusega. Aknad suured ja lihtsad. Fassaadis suured erisuurused kalasabamustris kahepoolega uksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sõiduhobuste tall on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24081
name: Torma mõisa tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne  krohvitud kivihoone, mis kaetud kõrge viilkatusega. Aknad suured ja lihtsad. Fassaadis 5 suurt kalasabamustris kahepoolega ust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõllakuur on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24082
name: Torma mõisa ringtall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>8-kandilise suletud siseõuega, kõrge katusega ringtall. Seinad puhta vuugiga punastest tellistest. Aknad väikesed eri suurusega ja -kõrgusel. Osa sissepääsuavasid kaarsillustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ringtall on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24083
name: Torma mõisa saeveski
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne ühekordne  puhta vuugiga maakividest ehitis. Kaetud  viilkatusega. Dekooriks on kasutatud profileeritud punasest tellistest kaarsilluseid ja hammaslõikega karniise. Fassaadi ehib ka punasest tellisest neljakandilise läbilõikega  vahekarniisiga korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saeveski on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24084
name: Torma mõisa küün
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, punasest tellisest ja maakividest dekoratiivpostidega hoone. Kaetud lameda kelpkatusega. Postide vahelised seinad on ristpalkidest. 
Sümmeetrilisel esifassaadil kahel pool suured kahepoolega katuseräästani ulatuvad väravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Küün on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24085
name: Torma mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Moonakatemaja on kelpkatusega maakivist sokliga punasest tellisest krohvitud seintega hoone. Katus on algselt olnud laastukatus, hiljem kaetud eterniidiga. Hoonet  ilmestavad dekoratiivsed nurgaketid ning esifassaadi kaks vertikaalset dekoratiivsete kvaadrite rida.  Siseviimistluses on kasutatud lubivärviga trafarettmaalingut. Hoone keskosas on mantelkorsten, N-poolsel otsaseinal hobuste, vm. loomade sidumiseks aas. W-poolsel fassaadil väiksema välisukse ees sekundaarne puidust eeskoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torma mõisa on mainitud 17. saj. II poolel, olemasolev hoonestus pärineb 19. sajandist hilisemate lisandustega. 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaated (1976-1978) Jõgeva rajoon.</span>


source: A
code: 24086
name: Torma mõisa õllevabrik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne kahekordne  puhta vuugiga L-kujulise põhiplaaniga maakividest ehitis. Kaetud  viilkatusega. Katuse katteks eterniit. Dekooriks on avad ja nurgad ääristatud  punasest tellistest   ehisraamidega ning kaarakendega viiludel. Hoone keldris asub kartulihoidla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õllevabrik on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24087
name: Torma mõisa härjatall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne   kivihoone, mis kaetud kõrge viilkatusega. Hoone välimust on ümberehitustega palju muudetud. Uksed suured, markeeritud punasest tellisest dekoratiivraamistusega.
Majandi ajal hallide telliskividega akna ja osaliselt ukseavad täislaotud. Hoone kasutusel kartulite sorteerimiseks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Härjatall on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24088
name: Torma mõisa juustuvabrik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne ühekordne  krohvitud L-kujulise põhiplaaniga kivihoone. Ühte tiiba on pikendatud punasest tellisest juurdeehitusega. Kaetud  viilkatusega. Dekooriks on avad ja nurgad ääristatud  punasest tellistest  ehisraamidega. Vanema osa kõrval neljakandilise põhiplaaniga punasest tellisest korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanem krohvitud hooneosa on ehitatud 19. sajandi keskpaigas, punastest tellistest hooneosa veidi hiljem, 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24089
name: Torma mõisa viinavabrik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Liigendatud põhiplaaniga dekoratiivsest maakividest ja Torma mõisa tellisevabrikus valmistatud punasest tellisest kivihooned. Maakiviseinu kaunistavad tellisraamistusega avad ja nurgad ning kaaraknapaarid viiludel. Kaetud viilkatuste- , osaliselt poolkelpkatustega. Korsten on säilinud ainult osaliselt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viinavabriku hoone on ehitatud 19. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 24090
name: Torma mõisa masinarehi
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, Torma mõisa tellisevabrikus valmistatud punasest tellisest ja maakividest dekoratiivpostidega hoone. Kaetud lameda viilkatusega. Postide vahelised laudadest seinte osad on tänaseks asendatud tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torma mõisa masinarehi on ehitatud 19. sajandi lõpus, hoonet on nõukogude perioodil ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 24091
name: Torma kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud, kivist, trapetsikujulise põhiplaaniga saalkirik massiivse barokktorniga. Neogootikale omased teravkaarsed portaalid ja aknad, pikihoone nurkades astmelised tugipiilarid. Ümberehituse käigus 1867.-1868. lisati polügonaalne koorilõpmik, käärkamber ning S-eeskoda. 
Sisustuses neogooti altar, oreliväär ja alatrimaal (1868, Šiltsov). Ainulaadne on rokokoo stiilis karikakujulise korpusega kantsel (18. sajandi keskpaik).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1732. aastal ehitati algne hoone kehand, mida laiendati ja ehitati suuresti ümber aastatel 1755 - 66. Tegemist oli trapetsikujulise põhiplaaniga saalkirikuga, millel asetses massiivne barokktorn. Ümberehituse käigus aastatel 1867-68 lisati  käärkamber ning S-eeskoda.</span>


source: A
code: 24092
name: Torma kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaias asetseb 18. sajandil ehitatud ning 19. sajandi teises pooles ümber ehitatud kirikuhoone. Kirikuaeda ümbritseb sideainega maakivimüür ning kirikuaias asub paviljon, mis ehitati 20. sajandi alguses laululehtede müümiseks. Kirikuaias kasvab kõrghaljastus, peamiselt pärnad ja tammed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torma kirikuaed on tekkinud arvatavasti samal ajal, kui on ehitatud ka Torma kirik - 18. sajandi I pooles.</span>


source: A
code: 24093
name: Torma kirikuaia paviljon
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tilluke, kuusnurkse põhipaaniga puidust paviljon. Hoonet katab laastkatus, mille tipus ligi meetrikõrgune otsast teravnev puitlatt. Kuni akende kõrguseni alt püst- ja ülalt ristlaudisega. Igal küljel petik ja klaasitud pealt ümarkaarega aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 24094
name: Torma kalmistu väravaehitis
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskse laia avaga ja kahe külgväravaga betoonist peavärav. Väikse sokliga postide keskmised 2 sammast u 3,5 m kõrged, äärmised u 2,5 m kõrgused, poste katavad veidi laiemad betoonplaadid.  Postide vahed betoonsillustega. Sees raud-latt ažuursed sepisväravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väravaehitis on rajatud 19. ja 20. sajandi vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 24095
name: Torma kalmistu kabel
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hästi proportsioneeritud neogooti stiilile omaste vormide ja detailidega punasest tellisest ja maakivist hoone. Hoonel on teravkaarsed aknad ja nisšid, teravkaarne portaal, gootielementidega peauks ja aknaraamid, astmelised kontraforsid.
Siseseinad krohvitud. Laudadest krohvitud võlvlagi oli valgeks värvitudja eraldatud seintest ultramariinsinise joonega. Trafarettmaalingud pärinevad 20.s. algusest.
Kaks puust kandelaabrit  ja kroonlühter on pärit 19.s. lõpust.  </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1889. a. neogooti stiilis. Ehitusmeistriks oli Jüri Peepson Laiuselt. 1925.a. valati Tartus AS Teguri töökojas kabeli jaoks tornikell kirjaga „Elavaid kutsun, surnuid leinan”.  Algse tornikella koha andmed puuduvad. Praegu on tornis veel teinegi  väiksem taimornamendiga  19.s.  pärit kell. 
1950-60 aasatatel on hoonet remonditud.
Katus on vahetatud 2003.a.</span>


source: A
code: 24096
name: Torma pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, ühekorruseline, krohvitud kivimaja, kaetud poolkelpkatusega. Fassaadi kaunistab eenduv räästakarniis. Parempoolses tiivas paikneva peasissepääsu valgmikku kaunistavad girlandid ja hammaskarniis. Ruumijaotus on anfilaadne. Hoone ühes otsas on mantelkorsten- köök  Saal on keskel. Esinudusruumidel on peegellaed. Säilinud on algseid uksetahvleid koos sepishingede, lukusiltide ja käepidemetega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud tõenäoliselt 1800 paiku.</span>


source: A
code: 24097
name: Torma pastoraadi park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike vabakujuline park. Oli pärast rajamist praegusest oluliselt suurem. Hiljem on parki rajatud puuvilja- ja köögiviljaaed. Pargi puistu moodustavad põhiliselt tammed. Osa neist päris suurte dimensioonidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud 19. sajandi keskpaigas. 
(vt. Torma mõisasüda 1898.aasta mõisa üldplaan koopia 1864.a plaanist, koostaja H.Hermson, EAA 2469-1-690)</span>


source: A
code: 24100
name: Torma pastoraadi laut
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on suure puhasvuuk tellishoonega. Pikihoonele liidetud otstelt risti paiknevad hooneosad. Lauta katab kõrge viilkatus, mida kasutati lakana. Algselt oli katendiks laast nüüd eterniit. Aknad piklikud. algsest ümberehitatud.  Hoone seisab kasutuseta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kõrvalhoone on ehitatud 19. sajandi lõpus. 
(Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Jõgeva rajoon. V. Ranniku, Tall. 1978)</span>


source: A
code: 27463
name: Ruhnu pastoraadi ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud viilkatusega palkehitis, mis toetub kividele. Säilinud originaalseid detaile, ots kaetud laudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 27480
name: Mäe talu kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudkivist väike hoone, mille katus on kaetud tsinkplekiga. Hoones on säilinud kuivati sisseseade.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuivati asub Sandla maanteest kilomeetri jagu lõunapool Nässuma küla serval talukompleksi vahetus läheduses, Mäe talu pukktuuliku lähedal. 


</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuivati on ilmselt ehitatud Mäe talu pukktuulikuga samaaegselt 1934. a.


</span>


source: A
code: 27485
name: Pärnu vana haigla koos kabel-surnukuuriga, 1909&#8211;1912
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik peahoone on rikkaliku dekooriga: liigendatud pilastritega,  erikujulised aknad,  fassaadis renessanslikud frontoonid ja medaljonid, räästa all sims.  
Kolmekorruseline haigla välisvooder on põletatud tellistest, katusekatteks nii S-kivi kui ka valtskivi. Algne materjal on arvatavasti olnud siiski ainult valtskivi. Kõrge soklikorrus laotud maakividest. Säilinud üllatavalt palju algseid detaile. Välisustest säilinud algne peauks ning kaks kõrvalust, sees alles mitmed tahveluksed koos algsete käepidemetega. Trepikodades veel kiviparkett ja algne trepikäsipuu. Samas säilinud üksikud algsed aknad koos profileeritud liistude ja sulguritega. 1938.a. otsustati rajada hoone lõunapoolsesse külge linnaarhitekt Olev Siinmaa projekti järgi sünnitusosakond. Kõrge sokli ja ruumika keldrikorrusega kahekorrusline juurdeehitus valmis 1940.a. suvel. 1972.a. lisati sellele veel kolmas korrus (projekt Pärnumaa Hooneregistri arhiivis).  
Kabel-surnukuur on ehitatud 1912.a.  Historitsistlik ühekorruseline ja poolkelpkatusega hoone. Fassaadi ilmestavad teravkaarsed akna-ja ukseavad, torn koos tuulelipuga, klombitud kividest rustika ning karniis. Hoone on krohvitud, fassaadil värvikihi alt on märgata puhasvuuk kiviladu. Kabeli lõunatiib ehitati 1945.a. ümber pesumajaks (projekt Pärnumaa Hooneregistri arhiivis), sel ajal on hoone küljes veel olnud ka väike sigala. 1966.a. projekteeriti pesumaja asemele gamma-kiiritus kabinet (projekt Pärnumaa Hooneregistri arhiivis).  
Kompleksis on veel park ning haigla ehitamisega samast ajajärgust pärit mitmed puitehitised: majandushoone, kontor, nakkushaigla. Nende tehniline olukord on visuaalsel vaatlusel rahuldav, kehvemas olukorras tundus olevat majandushoone. Nõukogudeaegsed garaažid jms hooned väärtust ei oma.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärnu Linnavalitsus otsustas 1909.a. märtsis 1908. aasta sügisel maha põlenud haigla asemele ehitada  uue 50 voodikohaga haigla – arstitoa, vastuvõtutoa, apteegi, vannitoa ja kahe toaga kinnipeetavate tarbeks, samuti koridoride ja piisava hulga puhkekohtadega. Maja pidi kütma tsentraalne küttesüsteem. Linnaarhitekt Alfred Jung sai ülesande koostada haigla projekt. Uue kolmekorruselise hoone projekti tutvustati järgnevatel linnavalitsuse koosolekutel. Hoone ehitusega alustati 1909. aastal. Valmis suuremas osas 1910.a. (pidulik avamine 23.11.1910). Kogu kompleks valmis 1912. aastal, kui lõpetati  desinfektsioonikambri, lahkamisruumi ja kabel-surnukambri ehitus. </span>


source: A
code: 27486
name: Elamu Pärnus Roosi tn 21, 18. saj II pool
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ühekorruseline palkhoone, kaetud poolkelpkatusega, mis oli algselt tehtud roost. Koos maja püstlaudisega pandi 19. sajandil katusele servamata laudadest kate, praegu on katus valtsitud plekktahvlitest. Välisuks asub esifassaadi keskel, millest mõlemale poole jääb üks 6-jaotusega aken. Akendel on olnud luugid. Maja keskteljel on mantelkorsten-köök, mille mõlemal küljel on toad.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 18. sajandi lõpus Pärnu kindlustustest välja poole, Riia eeslinna. Esimene omanik oli eestlane. Oli ehitusajal eeslinnas ainus tänavaga paralleelselt rajatud hoone (Eesti arhitektuur 2. Tallinn. 1996).</span>


source: A
code: 27487
name: Vardja talu rehielamu, 19. saj II pool
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Täiskelpkatuseaga rõhtpalkelamu. Laastukatus. Maakividest vundament. Hoone on tüüpilise plaanilahendusega: keskel rehetuba, mille kõrval (lõuna küljes) eeskamber kahe kõrvuti asuva tagakambriga. Rehetoa taga nn pikikamber, mille ühe seina moodustab reheahi. Rehetoas on säilinud reheahi, parred ja paeplaatidega kaetud põrand. Põhja küljes on rehealune.
Eeskambris vanad põrandalauad ning talalagi. Osaliselt säilinud ka siseuksed, kõrged lävepakud. Hilisemal ajal ehitatud eeskambrisse ahi, omanike andmetel ca 1950-test. Hoonele on 1950-tel lisatud ka eeskoda. Kuueruudulised aknad, osaliselt ka vanade aknaklaasidega. Säilinud vanad välisuksed koos hingedega. Kõrvalhoonetest säilinud kaks aita ja lauda varemed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19. sajandi II poolel. Kompleksis säilinud kõrvalhoonetest on aidal näiteks aastaarv 1819.a.</span>


source: A
code: 24238
name: Elamu Pikk tn. 53
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk 53 on neljakordne murdkelpkatusega kivihoone, neljas korrus on katusekorrus. Peasissepääs (raidportaal) asus fassaadi keskteljel, sest mansardikorruse keskmine aken on tõenäoliselt endine kaubaluuk, mis pidi paiknema portaaliga ühel joonel. Hoone tänavafassaad ja katusekuju pärinevad tõenäoliselt 18. sajandist. Tallinna Inseneride Komando poolt 1820-25 koostatud tänavaseinte mõõtjoonistel kujutatud fassaadid vastavad üldjoontes praegustele. Ka aknaavade paigutus on sama, seejuures tänaseni säilinud aknapiidad pärinevad 19 saj. lõpust – 20. saj. algusest. Siseruumide vaatluse ja põhiplaani analüüsi põhjal võib oletada, et kapitaalseintega määratud ruumijaotus pärineb põhiliselt keskajast. Praegune kergseintega antud ruumijaotus on põhiliselt 18. saj. II poolest – 19. saj. I poolest.  Keldriruumide tänavapoolses osas säilinud varased konstruktsioonid – keskaegne raidraamistusega aknaava, ukseava ja sekundaarsed võlvid (18.saj?). Seinte müüritises on mitmeid raidkive. I ja II korrusel, osaliselt ka III korrusel on säilinud mantelkorstna kehad ja puitkonstruktsioonis vahelaed. Hilisbarokne välisuks on dateeritud 18. saj. II poole, varaklassitsistlik puittrepp 18 saj. viimasesse veerandisse ja õuepoolsed aknaavad 17.-18. sajandisse. Niisiis hoones valitseb 18. sajandiks kujunenud ruumivorm, mille varjus on veelgi varasemaid koostisosi. 1999. a. remonditööde käigus avastati I korrusel õlivärvidega marmoreeritud karniisi (18 saj. II pool), mis raamistas laes olevat õlimaali. Lõuendmaali konserveerimise käigus avastati 17. saj. polükroomne talalagi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonekompleksi Pikk 53/55 tänavaäärsed hooned pärinevad keskajast. Hoone Pikk 53 eraldub iseseisvana alles 1432. a. ning juba siis mainitakse kinnistul väikemaja. Ürikuliselt on teada, et 1463-1516 on hooned Pikk 53 ja 55 kuulunud ühisele valdajale. Hiljem on toimunud mitmeid kinnistute liitmisi, lahutamisi ja erinevate omanikele kuuluvust. Praeguse ligilähedase üldmahu ja põhiplaanilise gabariidi on Pikk 53/55 hooned saanud tõenäoliselt 15. sajandil. Kaks diele-dornse tüüpi kinnistut Pikk 53/55 õued olid üksteisest eraldatud vahemüüriga ning kummalgi olid oma abihooned. Hoone põhjaseinas III korrusel asuv portaal ja II korrusel jälgitav kinnimüüritud portaalava peaksid olema ehitatud peale Pikk 53 ja Pikk 55 hoonete koondumist ühise valdaja kätte a. 1463. Praegune maja üldilme pärineb 18. sajandist.  Peale kinnistu eraldumist on see kuulunud raehärradele ja jõukamatele käsitöölistele, kellest mõnigi tõusis oldermani seisundisse. Näiteks, 1559., 1597. ja 1623. aastal on mainitud, et hoone valdajaks on rätsep, 1684., 1710. a. on valdajaks nõelategija, 1774. pottsepp ja 1789.a. kingsepp. Kinnistu kuulsamatest valdajatest võib nimetada Peeter I teenistuses suurt karjääri teinud kindral-leitnant B. Chr. V. Frederic (omanik 1755-59), kaupmees G. Chr. Kagelmann (perekonna omanduses 1778-1820) ja krahv Magnus de la Gardie (1837-41). Taas on teada, et 1912 läksid mõlemad hooned šokolaadivabrikandi Georg Stude valdusse, kes need 1919. a. üheks kinnistuks liitus. Martsipani-, šokolaadi- ja kondiitritööstuse rajamiseks kohandas G. F. Stude tänavaäärsete hoonete esimesed korrused. 20 saj. alguses kinnistute vahemüür lammutati koos abihoonetega  ning olid juurdeehitatud hooned E ja F - hobusetall ja laohoone. Kinnistu tagaosa hoonete projekti koostas arhitekt E. Boustedt 1911. a. Kuni 1940. a. kuulusid kinnistud G. F. Stude pärijatele. On teadmata, mis toimus kinnistu hoonetes II maailmasõja ajal või peale seda, tõenäoliselt kasutati tänavaäärseid hooneid elamuna. Ca 1960-ndatel oli Pikk 53 hoovi poole tehtud juurdeehitus, tuulekoda, esik, abihoone ja pesuköök. Hoonet kasutati elamuna, keldris olid elanike panipaigad. Ka praegu on Pikk 53 hoone kasutusel korterelamuna.</span>


source: A
code: 24239
name: Elamu Pikk tn. 68
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on sajandite vältel mitmeid kordi ümber ehitatud ja käesolev fassaad on saanud oma ilme 20 sajandi alguses. Hoone esifassaad on uusklassitsistlikus stiilis sümmeetriliselt kujundatud ning esifassaadi ilmestab astmikfrontoon, liseenid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kinnistut nr 6 on teadaolevalt esmakordselt mainitud 1419. aastal; 1528 ja 1545 on kinnistu hoonestust kirjeldatud kui "suur maja ja väike nurgamaja". 17. saj. algul kuulus kinnistu bürgermeister Johan Holthusenile, sajandi keskel aga raehärra Johan Dellinghausenile. 1756 ostab kaupmees Perend Heinrich Koch kinnistu oksjonilt ning see jääb tema pärijatele kuni 1920. a. septembrini, mil see läheb Kreenholmi Puuvilla Manufaktuuri OÜ-le.
Pikk 68 peafassaadi katusefrontoonil on aastaarvud 1755 ja 1878. Viimane neist tähistab arhitekt R.Knüpferi projekti järgi teostatud ümberehitust; tõenäoliselt märgib 1755 eelmist põhjalikku ümberehituse etappi. Arvatavasti liideti 1755 diele-dornse tüüpi viiluga tänavale avanev keskaegne elamu ("suur elamu") ning selle kõrvale jäävad abihoone ("väike maja") ja väravaehitis kokku kolmekorruselise hoone mahus. Sellest ajast pärinevad säilinud varaklassitsistliku arhitektuuri elemendid - nikerduks, tilgutitega liseenid, pilastrid, aknaraamistused ning fassaadi klassitsistlik kompositsioon. Ilmselt kajastub 1755. a. ümberehituse tulemus Pika tänava fassaadide 1825. a. Inseneride Komando teostatud ülesmõõtmisjoonistel. 
1878. aasta ümberehitus muutis hoone eklektilisemaks, tuues fassaadi neorenessansslikke elemente. Mezzaninokorrus ehitati kõrgemaks ning omandas beletaaži ilme. Fassaadi keskosa rõhutati kolme ümarkaarse aknaga, mis paiknevad rustikaga raamistuses. Erinevalt projektist rajati katusele astmikfrontoon.
1922 ehitati inseneri P.Rosmanni projekti järgi ümber kinnistu 4A "vanad hobusetallid ja kambrid" (hoone C), mis oli 19. saj teisel poolel samuti kolmekorruseliseks ehitatud. Fassaad sai tiheda ruudustikuga paarisaknad, kolmnurkse katusefrontooni ning sissepääsu tänavalt. Hoone katust tõsteti, rajati neljas korrus, ehitati sisse uus kivitrepp. Esimesel korrusel paiknes Kreenholmi Puuvillavabriku kontor, teisest neljanda korruseni kolme kolmetoalist korterit teenijate jaoks. 
1924 raiuti insener A.Tensoni projekti järgi peahoone hoovifassaad teisele korrusele kaks akent.
Pikk 68 kinnistu 4 hoone on ajalooliselt Suure Rannavärava vahimaja. Esimesed teated vahimajast on aastast 1600, mil ehitusmeister A.Passer rajas hoone. Suure Rannavärava vahimaja rajati 1683-1704 uuele kohale - see oli tänavapoolse rõduga puumaja. 18. saj. esimesel poolel ehitati selle asemele kivist barokkhoone, mille keskel oli eeskoda ja mantelkorsten-köök, ühel küljel tuba sõduritele, teisel ohvitseridele. Ahjusid köeti mantelkorstnast, hoone ees oli kolme kaarega puitrõdu. Hoone kaaristu, esisein, ahjud jne ehitati ümber 1777-78, fassaadi liigendas sestpeale viie kivikaarega rõdu, kaarte vahel oli balustraad. 
Vahimajad kaotasid otstarbe Tallinna kustutamisel kindluslinnade nimistust 1858, misjärel läks hoone eravaldusesse ning liideti Pikk 68 valdustega. Hoone on 1920. või 1930. aastatel ümber ehitatud - kaaristu kinni müüritud, krohvitud fassaadi liigendavad pilastrid. Kaks suurt väravat võimaldasid hoonet kasutada garaažina. 
Pikk 68 kinnistuga liitub ka 14. saj ehitatud Stoltingi linnamüüri torn, mis läks eravaldusesse 19. saj algul ning liideti hiljem kinnistuga. Torn rekonstrueeriti 1965-66.</span>


source: A
code: 24240
name: Elamu apteegiga Vana-Viru 15 välistrepi piirdega
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mere pst 1 / Vana-Viru 15 hoone näol on tegemist kahekorruselise historitsistliku puithoonega. L-kujulise põhiplaaniga hoone palkseinu katab suuremalt osalt rõhtlaudis. Fassaadid on horisontaalselt liigendatud puidust profileeritud räästakarniisidega. Esimesel korrusel on põhiliselt kuue ruuduga aknad. Paljud teise korruse akendest on ülalt lõigatud nurkadega ning neid kroonivad jõuliselt eenduvad pealmikud. Mahuliselt liigendatum on maja lõunasein, mille keskosas eendub madalam trepiga sissepääsu osa. Peaukse külgedel on liseenid, mille kohal kolmnurkfrontoon. Lisamahu mõlemal küljel on rõdud stiili järgivate dekoratiivsete sepispiiretega. Sarnases võttestikus on lahendatud ka lõunaseina külgmise sissepääsu varikatus. Varikatuse lahendus lääneseinas on lihtsam ja rafineeritum nagu kogu hoovikülgede seinad ja valdav osa avatäidetest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu ehitati 1872. aastal  Nikolai Thamme (1867–1948) projekti järgi. 1879. aastal ostis hoone proviisor Hugo Oppermann, kes ehitas hoonele 1880. aastal uue esinduslikuma sissepääsu ja seda katva varikatuse. Hoones oli apteek. 1881. aastal suleti vanalinna poolne sissepääs ja ehitati hoonele keskne paraadtrepiga sissepääs. 1908. aasal elas ja töötas majas ka Oskar Luts. 1997. aastast 2010. aastateni seisis hoone kasutuseta. Alates 2015. aastast tegutsevad hoones mitmed toitlustusasutused.</span>


source: A
code: 27500
name: Paistu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud maakivimüüriga. Kalmistu lõunaküljel paikneb kaks väravat, betoonvalu postid ja sepis väravavõred. Kalmistu lõunaosas omaaegsel kalmistu piiril paiknevad tellistest kabel-värav ja sellest lääne pool tellistest väravaehitus. Nii kabel-värava kui ka väravaehitise seisund rahuldav. Väravaehitise katusekate on  välja vahetatud  ja kaetud profiilplekiga mõni aasta tagasi. Kalmistul on rikkalikult 19. sajandi viimasest veerandist pärinevaid metalltähiseid, põhiosa neist moodustavad malmvalu ristid, aga leidub ka hulgaliselt sepisriste, samuti suur hulk sepisaedu. Kalmistul leidub 19. sajandi lõpu massiivseid hauasambaid, silmapaistvaid hauaplatsi kujundusi (graniit) 1920.-1930. aastatest. Paistu kalmistule on maetud rida Eesti aja- ja kultuuriloo silmapaistvaid tegelasi. Siin on leidnud viimase puhkepaiga rahvusliku liikumise tegelased Adam Peterson, Jaan Adamson ja Hain Henno, luuletaja Jaan Bergmann, helilooja Friedrich Saebelmann. Kalmistuala kõrghaljastus koosneb valdavalt lehtpuudest, leidub üksikuid okaspuid, 20. sajandi alguse juurdelõige on piiratud kuuskedega, kalmistu lõunaosas on hauaplatsidele istutatud elupuid. Kalmistu on hooldatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paistu kihelkonnakalmistu paikneb Viljandi maakonnas, Paistu külas, Paistu kirikust 900 m idapool Paistu-Holstre maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paistu kalmistu on rajatud 1810. aastal, mil kirikumõisa põllust on eraldatud ühe vakamaa suurune maatükk surnuaia asutamiseks. Kalmistut on korduvalt laiendatud ida ja põhja suunas, 1920. aastate algul ka lõuna suunas kuni Paistu-Holstre maanteeni. 1899. aastal ehitati vana luukambri asukohale neogooti stiilis telliskividest kabel-värav Heimtali mõisahärra F. von Sieversi jooniste järgi. 1905. aastal püstitati neogooti stiilis tellistest väravaehitus. Nii kabel-värav kui ka väravaehitus on kalmistulaienduse tõttu jäänud nüüdseks kalmistusisesteks. Kadunud on omaaegne vaade ehitistele.</span>


source: A
code: 27503
name: Kärdla reservelektrijaama peahoone koos sisseseadega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühe kuni kolme korrusega, L- tähe kujulise põhiplaaniga krohvitud kivihoone. Vaatamata 25 aasta jooksul toimunud mitmes etapis ehitamisele, on peahoone siiski meeldivalt terviklik. Peahoone arhitektuur on mõjutatud veel ennesõja-aegsest arhitektuurist. 
Sisseseades on olemas 8 erinevat diiselgeneraatorit koos kõigi vajalike abi-seadmetega, kaks komplektset kilbiruumi ja erinevad abiruumid ning töökojad. Kõik seadmed on põhimõtteliselt töökorras. Diiselgeneraatoritest on 7 valmistatud 1950- 1960-ndatel aastatel nõukogude raketiväe tarbeks Gorki ja Harkovi tehastes ja 1 1950. aastal Škoda tehases.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärdla elektrijaam on ehitatud ajavahemikus 1954 – 1979. Projekt on koostatud 1953. aastal Eesti Põllumajandusprojektis ja selle  originaal asub Hiiumaa Muuseumis. Kärdla elektrijaama ajalugu on uurinud kohalikud koduloouurijad. Materjalid on publitseeritud erinevates maakonnaajalehe numbrites ja on olemas ka Hiiumaa Muuseumis.</span>


source: A
code: 24241
name: Rotermanni kruubiveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kruubiveski paikneb Rotermanni vabrikuhoonete põhigrupis ning on Rotermanni kvartali üheks keskseks dominandiks. 5-korruseline hoone on põhiplaanilt ristkülikukujuline. Paekivist vundamendiga hoone kolme alumise korruse välismüürid on samuti paekivist, neljas ja viies korrus tellistest. Pae- ja telliseosa eraldab astmeline karniis. Põhjapoolse otsafassaadi nurkades on kasutatud eenduvat pae- ja tellisladu. Korrapärase paigutusega akna- ja ukseavadel on segmentkaarsed tellistest laotud sillused. Hoone fassaadidel markeerivad sisemisi vahelagesid metallist müüriankrud. Hoone algne puidust sisemus on hävinud. Veskihoone idafassaadiga liitub väiksem külmhoone, mille kahekordne maht on algselt olnud ühekordne. Külmhoone kandiline telliskorsten on ehitatud veskihoone idafassaadi külge.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. Kruubiveski on projekteeritud aastatel 1905-1906 ja selle autoriks on insener Ernst Boustedt (1877-1931). 1908. aastal valmis kruubiveski idapoolsesse tiiba kahekorruselise külmhoone ehitamise projekt. Kruubiveski restaureeriti aastatel 2006-2007 arhitekt Teigar Sova projekti järgi.</span>


source: A
code: 24242
name: Rotermanni külmhoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kruubiveski paikneb Rotermanni vabrikuhoonete põhigrupis ning on Rotermanni kvartali üheks keskseks dominandiks. 5-korruseline hoone on põhiplaanilt ristkülikukujuline. Paekivist vundamendiga hoone kolme alumise korruse välismüürid on samuti paekivist, neljas ja viies korrus tellistest. Pae- ja telliseosa eraldab astmeline karniis. Põhjapoolse otsafassaadi nurkades on kasutatud eenduvat pae- ja tellisladu. Korrapärase paigutusega akna- ja ukseavadel on segmentkaarsed tellistest laotud sillused. Hoone fassaadidel markeerivad sisemisi vahelagesid metallist müüriankrud. Hoone algne puidust sisemus on hävinud. Veskihoone idafassaadiga liitub väiksem külmhoone, mille kahekordne maht on algselt olnud ühekordne. Külmhoone kandiline telliskorsten on ehitatud veskihoone idafassaadi külge. Külmhoone välisseinad on paekivist ning fassaade ilmestavad tellistest kaarsillused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. Kruubiveski on projekteeritud aastatel 1905-1906 ja selle autoriks on insener Ernst Boustedt (1877-1931). 1908. aastal valmis kruubiveski idapoolsesse tiiba kahekorruselise külmhoone ehitamise projekt. Kruubiveski ja külmhoone restaureeriti aastatel 2006-2007 arhitekt Teigar Sova projekti järgi.</span>


source: A
code: 24243
name: Rotermanni laudsepatöökoda abihoonega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laudsepatöökoda paikneb kvartali Mere puiestee poolses osas. Hoone näol on tegemist tüüpilise tsaariaegse tööstushoonega, mida iseloomustavad hoonetüübile omane maht, fassaadikujundus ning käsitöönduslik paemüüritis. 2-korruseline paekivist hoone koosneb pikaks venitatud ristkülikukujulise plaaniga põhikehandist ja sellega ristuvast hooneosast. Akna- ja ukseavadel on segmentkaatsed sillused, mis on laotud punastest tellistest. Hoone paekivist müüre läbistavad arvukad sepisankrud. Interjööri madalad tellislaed toetuvad metalltaladele. Nõukogude ajal ehitati hoonele peale tänaseks lammutatud kolmas korrus. 2009. aasta ümberehitusega lisati hoone katusele kolm vertikaalset mahtu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. Laudsepatöökoda on ehitatud 1890. aastal, tõenäoliselt koos hoonemahuga risti paikneva laohoonega. Nõukogude ajal lisati hoonele tänaseks lammutatud kolmas korrus. 2009. aastal valmis laudsepatöökoja ümbeehitus büroohooneks. Ümberehituse projekteeris arhitektuuribüroo KOKO.</span>


source: A
code: 24244
name: Piiritusevabriku väike telliskorsten
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on punastest tellistest ehitatud ja suuremate dekoratiivsete detailideta korstnaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1875. aastal andis Tallinna linn Preisi alamale Friedrich Rappuhnile loa ehitada Mere puiesteele (tollal Promenaadi tänav) piirituspuhastusvabrik.
1876. aastal valminud vabriku haldamiseks asutati Tallinna Piiritusvabriku Osaühisus, mille juhatusse kuulusid Friedrich von Dellingshausen (esimees), Ewald von Ungern-Sternberg, O. Schilling, A. von Brevern, Emil Kaselack ja Reinhold von Rehbinder. Tööstushoonestuse rajamine algas 1880ndatel aastatel. Tööstus kasvas kiiresti ning kvaliteetne piiritusetoodang kogus populaarsust mitmel pool Euroopat. Tootmismahu suurenedes jäi vabrik kiiresti kitsaks. Pikendati tehasehoonet, ehitati juurde laohooneid ja alustati ka tehase moderniseerimist. 1886. aastal ehitati oma elektrijaam, 1889. aastal paigaldati uus aurukatel ning senise plekk-korstna asemele ehitati tänaseni säilinud võimas suur kivikorsten. Sajandivahetuse paiku asus tehast juhtima Tallinna Piiritustehaste Omanike Ühisus Rosen & Co. Alkoholi tootmine hoonetes jätkus kuni 1995. aastani.</span>


source: A
code: 24246
name: Rotermanni tehase jõujaama fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõujaam on 1-korruseline ristkülikukujulise põhiplaaniga paekivihoone. Fassaade liigendavad kõrged ümarkaarsete tellistest sillustega aknaavad. Kolme kaaravaga otsafassaadi viiluväljal on tellistega ääristatud ümar aknaava. Hoone teise otsafassaadiga liitub nisu-rukkiveski ehitusmaht. Jõujaamast tuli läbi veski esimese korruse seinaava otsene jõu ülekanne, mis pani tööle transmissiooni peavõlli ja see omakorda teised veskimasinate võllid. Jõujaama hoone lääneküljele on hiljem ehitatud madal 2-koruseline kontorihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. Aurujahu- ehk nisu-rukkiveski valmis juba 1869 aastal. Ühes veskiga ehitati selle kõrvale ka jõujaama hoone. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuvesk valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–195), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24247
name: Rotermanni jahuveski fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt 1-korruseline jahuveski hoone on traditsiooniline kiviehitis, mille fassaadielementideks on astmelised paekarniisid ja tellissillused. Jahuveski on funktsionaalselt seotud sellega kokkuehitatud nisu-rukkiveskiga. Hoone põhikehand jaotub läänepoolseks pakkimisosaks ja idapoolseks veskiosaks. Algselt 1-korruselisele hoonele on ehitatud hiljem peale teine korrus, mille idapoolse otsa kohal on selgelt eristuv kolmas korrus, mis kuulub nisu-rukkiveski koosseisu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. 1869. aastal valminud aurujahuveski oli kõrvalasuva nisu-rukkiveski esimene ehitusetapp. 1889. aastal valmis auruveskile teise korruse peale ehitamise projekt. 1922. aasta ümberehitusprojekt nägi ette lisada hoone aurujahuveski poolele teine korrus ning nisu-rukkiveski osale kolmas korrus. Jahuveskis tegutses hiljem ka jahu pakkimise osakond.</span>


source: A
code: 24248
name: Rotermanni nisu- ja rukkiveski fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nisu- ja rukkiveski on ristkülikukujulise põhiplaaniga 3- ja 4-korruseline hoone. Kolme alumise korruse välisseinad on paekivist, peale ehitatud neljas korrus tellistest. Korruste vahel on karniisid. Hoonega liitub läänes jahuveski, mille hilisem kolmas korrus kuulub funktsionaalselt nisu-rukkiveski koosseisu. Hoone külge kuulub ka 4-korruseline veskihoonet elevaatoriga ühendav hoonemaht, mille esimene korrus on lahendatud kangialusena. Veski põhjafassaadil on trapetsikujulise põhiplaaniga paekivist juurdeehitis, mis külgneb endise jõujaamaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. Ühena esimeste seas valmis 1869. aastal aurujahuveski, mida võib ühtlasi pidada hiljem selle kõrvale ehitatud nisu-rukkiveski esimeseks ehitusetapiks. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava äärne elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24249
name: Rotermanni jahulao fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline pikliku põhiplaaniga paekivihoone on algselt ehitatud vabrikuks, mis on hiljem ehitatud ümber laoks. Hoone lakoonilise kujundusega paekivist fassaade katab avade ruudustik. Avade segmentkaarsed sillused on laotud tellisest. Hoone lõunapoolse otsafassaadi kolmnurksel viiluväljal on tellistest ümaraken, viiluväljal on hoone ehitusaasta „1904“. Viimaste rekonstrueerimistööde käigus on hoonele lisatud 2-korruseline pealeehitis, mille raudpleki ja klaasiga liigendatud vorm lähtub hoone algsest katusekujust ja fassaadirütmist. Pealeehitusega üheaegselt valmis tööstushoone lääneküljel uus arhitektuurselt samas võtmes hoonemaht, mida seob varasema tööstushoonega korruseid läbiv klaasgalerii.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. Leivavabrikuks ehitatud, kuid hiljem jahulaona kasutuses olnud vabrikuhoone valmis 1904. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. Aastatel 1909-1910. valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. Jahulao hoone rekonstrueeriti aastatel 2006-2009 arhitektide Hanno Grossschmidti ja Tomomi Hayashi projekti alusel. Tööde käigus lammutati Teist maailmasõja järel peale ehitatud neljas korrus, mille asemele ehitati kaks uut.</span>


source: A
code: 24250
name: Rotermanni leivavabriku fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Leivavabrik on 3- ja osaliselt 4-korruseline kivihoone. Kaks alumist korrust on paekivist, kolmas silikaattellisest ja paekivist, neljas silikaattellisest. Külgfassaadide akendel on punasest tellisest kaarsillused. Hoone fassaade läbistavad müüriankrud. Lõunafassaadiga liitub samal aastal ehitatud kontorihoone. Kaks hoonet moodustavad ühtse terviku, mis on omavahel ühendatud leivavabriku lahendusse kuuluva trepikojaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Kesklinnas, Rotermanni tn 6. Hoone asub Rotermanni kvartalis, kõrval asub mälestisena Rotermanni kontorihoone fassaadid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue kontorihoone ja leivatehase, mille autoriks oli samuti arhitekt Ernst Boustedt. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24251
name: Rotermanni kontorihoone fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kontorihoone on kapitaalne 3-korruseline paekivihoone. Esinduslikul kolmnurkviiluga otsafassaadil on teist ja kolmandat korrust läbiv veneetsia akna motiiv, mille kahel küljel klombitud paest ümarkaarsete sillustega väiksemad aknaavad. Otsafassaadi liigendamiseks on hoone esimese ja teise korruse kujunduses kasutatud krohvitud seinapindasid. Kolmanda korruse kaaravade kohal on metallist aastaarv „1912". Hoone külgfassaadid on lihtsama kujundusega. Aknaavade segmentkaarsed sillused on laotud tellistest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Kesklinnas, Rotermanni tn 6. Hoone asub Rotermanni kvartalis, kõrval asub mälestisena Rotermanni leivavabriku fassaadid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpffer (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue kontorihoone ja leivatehase, mille arhitektiks oli samuti Ernst Boustedt. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24252
name: Rotermanni kontrollkäiguhoone fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kontrollkäiguhoone on paekivist seintega 1-korruseline hoone, mille lõunapoolsel otsafassaadil on tellistest kaarsilluste ja põskedega aknaaavad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartali ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Uutest ehitistest valmis 1922. aastal kontrollkäiguhoone. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24253
name: Rotermanni villatööstuse hoone fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt 2-korruselisele paekivist hoonele on hiljem lisatud silikaattellistest kolmas korrus. Esimest korrust liigendavad sakmelise sillusega suured aknaavad. Hoone otsaviilul on lai madalareljeefne karniis ja haritorn ning viiluvälja keskel väike kaarsillusega paarisaken. Mõlema otsaviilu aknaavad paiknenud sümmeetriliselt. Hiljem otsaviilu vastu ehitatud juurdeehitused on lammutatud. Hoone külgfassaadil on sepistatud numbritega aastaarv „1896“ ja mitmed teised sepisdetailid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal. 1896. aastal ehitati kvartali siseõuele suur paekivihoone, milles hakkas paiknema villatööstus. Samal ajal rajati selle kõrvale väiksem paekivihoone veskimasinate tarbeks. Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone valmis 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24254
name: Rotermanni veskimasinate tööstushoone fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt 2-korruseline ristkülikukujulise põhiplaaniga paekivist tööstushoone, millele on hiljem lisatud kolmas korrus. Hoone otsafassaadil on näha krohvijäänuseid. Avad on sillutatud lihtsate punastest tellistest madalkaarsillustega. Hoone fassaade läbistavad ümmargused müüriankrud. Põhjafassaadi vastu ehitatud juurdeehitus on lammutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal. 1896. aastal ehitati kvartali siseõuele suur paekivihoone, milles hakkas paiknema villatööstus. Samal ajal rajati selle kõrvale väiksem paekivihoone veskimasinate tarbeks. Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone valmis 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi.</span>


source: A
code: 24255
name: Elamu Mere pst. 4 fassaadid
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt ühekorruseline paekivist hoone on põhjalikult ümber ehitatud. Ümberehituse käigus lisati hoonele teine korruse ning ehitati välja korterid, mis paiknesid hoone esimesel ja teisel korrusel mõlemal pool trepikoda. Hoone kitsast põhiplaanist tulenevalt olid korterid läbikäidavate ruumidega. Aknad avanesid lõunasse, kuna ülejäänud seinte taga asusid juurdeehitised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rotermanni kvartalis ajalugu algab 1829. aastaga, kui seal omandas oma esimese kinnistu kaupmees ja tööstur, firma „Chr. Rotermann“ asutaja Christian Abraham Rotermann (1801-1870). Äritegevus sai alguse puidust ehitusmaterjalide valmistamise ja vahendamisega, mille tarvis ehitati kinnistule 1830. aastatel ka esimesed tööstus- ja abihooned. 1849. aastal valmis tänase Viru väljaku ääres Rotermanni kaubamaja, mille kõrvale kujunes aja jooksul terve vabrikute kompleks, kuhu kuulusid puidutehas, tärklise- ja piiritusevabrikud, jahutööstus, leivavabrik ning külmhoone. 1865. aastal sai võttis isalt firma juhtimise üle Christian Barthold Rotermann (1840-1912). Kvartali tihedam hakkas välja kujunema 1870. aastast alates, kui tänase Hobujaama tänava äärde kerkisid mitmed veskid, aidad ja laohooned. 1879. aastal valmis kõrge kivist korstnaga auru jõul töötanud katla- ja saehoone, mille projekteeris arhitekt Rudolf Otto von Knüpfferi (1831-1900). 1887. aastal alustas tegevust makaronivabrik. 1888. aastal lisandus Mere pst. äärde esinduslik kaubahoone. Uus jahuveski valmis 1890. aastal, Hobujaama tänava ääres elevaatorihoone 1900. aastal. Katlamaja 50 meetri kõrgune korsten ehitati 1902. aastal. 1908. aastal valmis kvartali põhjaküljel insener Ernst Boustedti (1877-1931) projekteeritud soolalalao hoone. 1909-1910. aastal valmis Mere puiestee ääres Christian Barthold Rotermanni esinduslik elamu. 1912. aastal laiendas Rotermann kaubamaja ning ehitas uue leivatehase ja kontorihoone. Ettevõtte tegevus jätkus ka 1920. ja 1930. aastatel. Perekonna traditsioone viis edasi Christian Ernst August Rotermann (1869–1950), kellest sai 1921. aastal AS Rotermanni tehased juhatuse esimees. Tema juhtimisel jäi ettevõte edukaks jahu- ja leivatööstuseks. AS Rotermanni tehased lõpetas tegevuse 1939. aastal ning tehase varad natsionaliseeriti 1945. aastal. Tööstuslik tootmise lõppes suuremas osas hoonetest 1990. aastatel. 2006. aastal alustati kvartali renoveerimis-, väljaehitus- ja arendustöödega, mille tulemusena on kvartalis renoveeritud hooneid ja ehitatud juurde uusi. Kvartali Mere puiestee poolses küljes asuva hoone vanemad arhitektuursed joonised pärinevad 1922. aastast ja need on koostanud insener P. Rossmann. Hoone algne ehitusaeg ei ole teada, kuid hoone on ehitatud mitmes etapis. Kinnistul paiknenud hoonestuse kohta on viiteid 19. sajandi lõpu ja 20. sajandi alguse linnaplaanidel, kuid toonaste hoonete funktsioon ei ole teada. Praeguse hoone põhiplaan vastab 1922. aasta joonistele. Algsele mahule on juurde ehitatud kaks tiibhoonet, millest üks on olnud kasutuses laohoonena. 1922. aastal lisati ühekorruselisele hoonele teine korrus. Hoone on olnud kasutuses nii elamu kui kontorihoonena.</span>


source: A
code: 24256
type: ehitismälestis
name:
Hotell "Palace" Pärnu mnt.  ja Vabaduse väljaku poolsed  fassaadid koos vertikaalse valgusreklaamiga katusenurgal

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>7-korruseline majutushoone algne maht asus põhiosas Vabaduse väljaku ääres. Hilisem juurdeehitus pikendab hoonet Pärnu maantee suunal, andes hoonele L-tähe kujulise plaanilahenduse. Juurdeehitus on lahendatud peahoonega samas stiilis ja sulandub viimasega ühte. Fassaadilahenduses domineerivad terrasiitkrohviga viimistletud seinad, mida kaunistavad kapiteelidega lõppevad pilastrid ja karniisid. Nendega harmoneeruvad raidkivi tehnikas raamistatud uksed ja aknad. Hoone hoovipoolsed fassaadid on lihtsama viimistlusega, olles lihtsalt krohvitud. Viilkatus on kaetud valtsplekiga. Hotelli nurgal asuvad neli kaarekujulist rõdu, mille kohal on hoone katusel 5 meetri kõrgune art deco elementidega seestpoolt valgustatud reklaamtorn. Siselahendus on läbinud mitmeid remonte ja uuendusi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1913. aastal omandas Johannes Mürk (1874-1946) krundi, millel asus mitmeid kordi ümber ehitatud 2-korruseline nurgatorniga hoone, kus alates 1880. aastast oli tegutsenud kool, ning ehitas krundil paiknenud endise koolihoone ümber võõrastemajaks, mis hakkas kandma nime "Peetri Hotell". 1930. aastate keskel lasi J. Mürk hoone vundamendini maha lammutada, et ehitada selle asmele täiesti uus hotell. "Hotell Palace" valmis 1937. aastal ning on Tallinnas esimene hoone, mis ehitati spetsiaalselt hotelliks. Hoone arhitekt on Elmar Lohk (1901-1963). Nõukogude ajal hotell natsionaliseeriti ning 1959. aastal ehitati hotellile juurde Pärnu maantee poolne tiib. Hoone renoveeriti 1989. aastal ning uuesti 2014./1915. aastal.</span>


source: A
code: 24259
name: Bööckenhofi suvemõisa peahoone koos säilinud kõrvalhoonega ja pargi säilinud osaga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suvemõisa peahoone on hilisklassitsistlikus laadis poolkelpkatusega. Esifassaadil ilmestavad Toskaana-tüüpi puitsammaste rida, kuue ruuduga ja luukidega aknad ning katuseärklid. Kõrvalhoone on historitsistlik puithoone, mille ühel küljefassaadil on neli poolsammast ja rõdu ning teisel küljel klaasidega veranda ja rõdu</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Pärnu linnas, mereranna ja rannapargi vahetus läheduses, Supeluse tänava äärse krundi sisemuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati 1857. aastal seoses Pärnu supelasutuse rajamisega tolleaegsele linnakarjamaale.  Aastal 1867 ostis mõisaansambli O. von Bööcke, kelle järgi mõis ka nime sai. 1875. aastal ehitati peahoonele katusetoad ja õuetiib. 1896-97 rekonstrueeriti üks läänepoolsetest majandushoonetest 1, 5-korruseliseks historitsistlikuks elamuks (arhitekt H. V Wolffeldt). 1926. aastast kuni 1940. aastani oli kinnisvara omanikuks professor Raymund Bööcke.</span>


source: A
code: 24258
name: Ammende I villa (suvepansion)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekordse historitsistlikus stiilis suvepansioniga. aastal. Hoone fassaade liigendavad rõdud, terrassid ja lodža ning fassaadid on kaetud rikkaliku puitpitsdekooriga. Hoone interjöörides on algsetest detailidest säilinud tahveluksed, nikerdatud kapiteelidega pilastrid ja originaalne trepi balustraad. Praegu on hoone kasutuses korterelamuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puithoone on ehitatud 1898.</span>


source: A
code: 24257
name: Koolihoone apteegi ja selle sisutusega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone oli algselt neorenessanss-stiilis, ristkülikukujulise põhiplaani ning sümmeetrilise peafassaadiga. Hoone krohvitud seinapindu oli dekoreeritud rohkete valget värvi detailidega, mistõttu nimetati hoonet ka "Valgeks Tütarlastekooliks". Hiljem ehitatud juurdeehitus oli sarnase kujundusega, peafassaadi keskossa paigutati kolmnurkne viil. Hoone muutus oma põhiplaanilt L-kujuliseks ning nurga rõhutamiseks paigutati hoone katusele rinnatis ühes nelja obeliskiga. Hoones on säilinud Olev Siinmaa projekteeritud sisekujunduse lahendus, mis loodi sinna asunud apteegi tarbeks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärnu Valge Saksa Tütarlastekool kavandati koolina 1867. aastal. 19. sajandi lõpus tehti hoonele esimesed juurdeehitused raudtee kontori tarbeks. Linnaapteek alustas hoones tööd 1931. aastal, sisearhitektuurse lahenduse lõi arhitekt Olev Siinmaa.</span>


source: A
code: 27513
name: A. Weizenbergi 33, Kadrioru lossi lustla
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lustla on ühekorruseline, ruudukujulise põhiplaani ja astmelise telkkatusega puumaja, mille katuseräästa all on profileeritud karniis. Hoone krohvitud fassaade liigendavad rustitseeritud pilastrid, luukidega aknaavad ning õhulised varikatsused. Maja külgedel on kiviplaatidest laotud põrand. Algseilt ääristas aknaid ja uksi lihtne krohviraamistus. Sissepääs asus lossipoolsel fassaadil, vastasseinas kolm aknaava, Weizenbergi tänava pool samuti kolm ning selle vastasseinas kaks. Aknendel barokne 24-osaline jaotus. Hoones oli kolm küttekoldeta ruumi. Lagi ja seinad olid kaetud lõuendiga, üks vaheseintest paberist tapeediga. Hiljem asendati lustla linnapoolne keskmine aken uksega ning selle ette ehitati madala metallpiirde ja neljale puust postile toetunud metallist varikatusega terrass. Lossipoolses fassaadis olevale uksele ehitati juurde metallist varikatus ning seonapinda rustitseeritud raamistusega sõõrikujuline dekoratiivnišš. Akenda tihe barokkne ruudustik muudeti klassitsismile omaselt kuueosaliseks. Muudeti ka hoone siselahendust, kus uue vaheseinaga lisati üks tuba, mille tulemusena tekkis endise kolme asemel neli omavahel ühendatud tuba. Ehitati kamin-ahi ja lisati aknaluugid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kadrioru lossi- ja pargiansambel rajati 18. sajandi alguses Vene tsaar Peeter I tellimusel. Projekteerija oli itaallane Niccolo Michetti (1675-1743). Lustla ehitusaasta kohta kohta puuduvad täpsed andmed. Arvatavasti toimus ehitustegevus 1723. ja 1724. aastal, arhitekt Mihhail Zemtsovi (1668-1743) projekti järgi. Vanim ülesjoonistus lustlast pärineb 1800. aastast ja selle on teinud ahitekt Johan David Bantelmanni (1795–1826). 1827. aastal alustati keiser Nikolai I käsul Kardioru lossi- ja pargiansambli korrastamist, mille käigus muudeti 1828. aastal valminud arhitekt Christian Meyeri projekti alusel nii lustla välislahendust kui siseplaneeringut. 20. sajandil kohandati hoone elamuks. 1970. aastate taastati halvas seisukorras hoone Eesti Kunstimuuseumi graafika restaureerimise töökojaks. 2006. aastal avati hoones pargi infopunkt.</span>


source: A
code: 27514
name: Roheline aas 1, Kadrioru lossi aednikumaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krundil asub kolm puithoonet, kahekorruseline peamaja ja 2 ühekorruselist tiibhoonet. Vasakpoolne hoone oli määratud aednikule, parempoolne teenijaskonnale. Fassaadid on kujundatud voluutfrontoonide ning liseenidega. Aknad on kujundatud segmentkaarsetena ning I korruse akendel on ka puidust aknaluugid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuulub Kadrioru lossi- ja pargi ansamblisse. Arhiivi andmetel paiknes alal 18. sajandi I poolel Kadrioru lossi valitseja-arhitekti elamukompleks. Elamu juurde kuulus hobusetall, kivist kelder, saun, laut, triiphoone. Elamust on säilinud Johan Georg Teicherti ülesmõõtmisjoonised. 1833. aastal mainitakse dokumentides hoonet lagunenuna. Uus hoonetekompleks valmis ajavahemikus 1834-1850. aastatel.1856. aasta dokumentides on jäädvustatud praeguseni säilinud hooned. Peahoones elas 1927-1933 aastal kirjanik Eduard Vilde.</span>


source: A
code: 27515
name: Roheline aas 5, Kadrioru lossi teenijate maja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krundil asub kolm puithoonet, kahekorruseline peamaja ja 2 ühekorruselist tiibhoonet. Vasakpoolne hoone oli määratud aednikule, parempoolne teenijaskonnale. Fassaadid on kujundatud voluutfrontoonide ning liseenidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuulub Kadrioru lossi- ja pargi ansamblisse. Arhiivi andmetel paiknes alal 18. sajandi I poolel Kadrioru lossi valitseja-arhitekti elamukompleks. Elamu juurde kuulus hobusetall, kivist kelder, saun, laut, triiphoone. Elamust on säilinud Johan Georg Teicherti ülesmõõtmisjoonised. 1833. aastal mainitakse dokumentides hoonet lagunenuna. Uus hoonetekompleks valmis ajavahemikus 1834-1850. aastatel.1856. aasta dokumentides on jäädvustatud praeguseni säilinud hooned. Peahoones elas 1927-1933 aastal kirjanik Eduard Vilde.</span>


source: A
code: 27122
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saaremaa dolomiidist valmistatud sammas kujutab neljatahulist kolonni, mille ülemisel väiksemal tahukal on reljeefid, alumisel ning suuremal tekstid ja nimed. Väiksema tahuka esiküljel oli kujutatud ründavat ratsaväelast hobusel, vasakul küljel haavatud sõdurit, keda toetab kaaslane ja paremal küljel gruppi sõdureid, üks nendest puhub lahinguhäiret. Samba alumise tahuka esiküljel on vabadusristi kujutis ja selle all tekst:"PAREM SURRA/VABANA/KUI ELADA/ORJANA" VABADUSSÕJAS/1918-1920.A.LANGENUD/KANGELASED." Selle all on 30 langenud sõduri nimed.
Vasakul küljel on tekst: "ILMASÕJAS/1914-1918.A.LANGENUD" ja 52 nime. Paremal küljel on tekst:"KOMMUNISTIDE/OHVRID"ja 17 nime. Järgneb veel kord tekst:"ILMASÕJAS/1914-1918.A.LANGENUD" ja lisaks 33 nime. (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Keila, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kunstnik Richard Hammeri (Vasard) kujundatud mälestussammas avati 27. augustil 1927. a. Esimene kord üritati sammast õhkida 1941.a. kohalike aktivistide ja Nõukogude sõdurite poolt. Õhkimine ebaõnnestus. Mälestussammas hävitati 1946.a. Simuna Vabadussamba taastamist hakkas organiseerima Simuna kihelkonna Muinsuskaitse Selts. Nurgakivi paigaldati 5. juunil 1989.a. Mälestussammas taasavati 24. juunil 1989. a. Taastatud sammas on originaali täpne koopia ja võrreldes algsega on tagumisele küljele lisatud tekst: "AVATUD1927/LÕHUTUD1946/TAASAVATUD1989". (M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Keila, 2002)</span>


source: A
code: 27123
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele alusele paigaldatud, sokliga, tornitaolist, mustast graniidist valmistatud obeliski, mille tipus on ladina rist. Poleertud pindadele on süvistatud tekstid. Esiküljel on Vabadussõja daatumid "1918-1920" , selle all Vabadusristi kujutis ja pühendus: "MÄLESTUSEKS / KODUMAA / KAITSJAILE" , parempoolsel küljel: RAHU / JÄTAN / MINA / TEILE /JOH.14.27" , tagumisel küljel: "1914-1918" ja "AU LANGENUILE" ja vasakpoolsel küljel: "PÜSTITATUD /KÜMNENDAMAL / RAHUAASTAL / HALJALA / KOGUDUS". Mälestussamba sokli esiküljel on tekst: "EESTI WABADUSSÕJAS LANGENUD" järgnes 28 nime. Ülejäänud külgedele on kantud Esimeses maailmasõjas langenute nimed. Parempoolsel küljel on tekst: "SUURES", järgneb 22 nime, tagaküljel "ILMASÕJAS" ja 34 nime ja vasakpoolsel "LANGENUD" ning 22 nime.(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haljala Mälestussammas avati 7. septembril 1930. Samba eeskujuks on võetud Kuusalu mälestussamba kavand. 1945. a sügisel tulid kalmistule valla täitevkomitee esimees ja partorg koos nõukogude armee sõduritega ja õhkisid samba. Tükid kaevati maa sisse. Samba alus jäi terveks ja kohalik hauakaevaja pani õhkimisest säilinud väiksemad tükid alusele. Mälestussamba taastamise initsiaatoriks oli Haljala Muinsuskaitse Selts. Kuna sammas oli põhjalikult kannatada saanud, otsustati valmistada uus. Uue samba kivimatejal toodi Karjalast. Mälestussammas taasavati 24.veebruaril 1989. Mälestussammas on endise täpne koopia. Endisest sambast on uue samba külge paigaldatud nn. obeliski müts. Samba tagumisele küljele on aluse külge kinnitatud graniittahvel tekstiga:"Purustatud 1945/ taastatud 24.II 1989".(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid.Kunda 2002)</span>


source: A
code: 27124
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute mälestussammas kujutab raudkividest laotud kaljut. Esi- ja tagakülg on kujundatud altariseinana. Esiküljel asuvat Vabadussõjas langnud sõdurite nimetahvlit piiravad kõrged pilastrid, mis lõpevad katuseviiluga. Katuseviilu keskel on Vabadusristi kujutis, mis on nimetahvlitest eraldatud arhitraaviga. Nn. altariseina ees on kolm trepiastet, mille otstes on kivist sambad-postamendid. Vasemat kätt seisvale nurgasambale on kinnitatud kolm tekstidega tahvlit. Parempoolsel nurgasambakesel on samuti kolm tekstidega tahvlit. Samba tagaküljele on paigutatud I maailmasõjas langenute nimetahvlid ja tekstitahvlid. Ka samba tagumisel küljel seisavad tekstidega nurgapostid. Samba lõunapoolsel küljel on tekstitahvel ja selle alla on paigutatud pronksbareljeef, millel on kujutatud sõjavägede ülemjuhatajat J. Laidoneri ja Tartu Rahu sõlmijat J. Poskat ning kahte valvelseisangus sõdurit. Tahvlit ümbritseb soomusrongi kujutis. Põhjapoolsel küljel on tekstitahvel ja pronksbareljeef, millel on kujutatud kõrgel mäel otsas olevat Riigikogu hoonet, Neeruti mägedes kündvat Kalevipoega ja Ülemiste järves kaljul istuvat Lindat. Kivipinkide lähedal on L. Koidula luuleridadega tahvel. Mälestussamba plats on ümbritsetud kivipostidega, mida ühendab jäme raudkett. (M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kadrina koguduse õpetaja Gustav Beermanni poolt kavandatud mälestussammas avati 15.augustil 1926.a. 1928.a valmistati kujur K. Rosenthali kavandite järgi lisaks kaks pronksbareljeefi. Sellega oli sammas lõplikult valmis. 1940. a , mälestussammaste lõhkumise kapaania ajal Virumaal, käis õpetaja G. Beermann Rakveres ja Tallinnas uusi võimumehi veenmas, et sammas tuleks muinsuskaitse alla võtta. Selles osas saavutatigi kokkulepe, kuid sambalt tuli maha võtta pronkstahvlid ja mõningad tekstid tahvlitel kinni katta. Sammast üritati siiski kohalike kommunistide poolt hävitada. Esimene katse ebaõnnestus. 18. juunil 1941 alustati samba purustamist. Tugeva ehituse tõttu lõhuti sammast kolm päeva. Lõplikult ei suudetud seda siiski hävitada. Samba taastamisega hakkas tegelema Kadrina Muinsuskaitse Selts. Sammas taasavati 23.juunil 1990.a. 
Sammas on taastatud koopiana, originaalist väikese erinevusega. Purustatud samba ühele kivile raiuti tekst:"LANGENUD/ SÕDURITE / MÄLESTUSSAMMAS / AVATUD 15.VIII 1926 /LÕHUTUD 18.VI 1941/ AVATUD/ 23.VI 1990". Kivi paigaldati samba kõrvale. (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>


source: A
code: 27125
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab kaheastmelisel neljakandilisel betoonalusel seisvat valget betoonristi. Risti alaosa on ümbritsetud põllukividega. Alusele on kinnitatud graniittahvel tekstiga: "Mälestuseks / Eesti wabaduse sõja ajal / surnud sõduritele / 1918-1920" (M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 15. juulil 1923. a. ja lõhuti 1960. a. Mälestussamba taastamismõtte algatajad olid Richard Kilm, Gustav Vermer, ja Vabadussõja veteran Konstantin Roots. Sammas taastati kohapealt leitud tükide ja vanade fotode järgi. Samba pidulik avamine toimus 23. juunil 1998. a. Kunda linna 60. aastapäeva tähistamise raames. Mälestussammas on taastatud koopiana. Erinevuseks on sammast ümbritsev raudkett.(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>


source: A
code: 27126
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1925.a. alanud ehitustööd. Samba kuuejärgulise betoonist aluse valmistas ehitusmeister Reinhold Weiger ehitusinsener Ferdinand Adolff`ijuhatusel.Pronkskujud valati Itaalias Pistoia linnasprofessor A.Adamsoni valmistatud mudelite järgi.Mälestussamba kõrgus oli üle 8,50 m(ühes kujuga) ja see maksis üle 1 600 000 marga.Pronkskujude kõrgus oli üle 2,13m.
Mälestusmärgi kuuejärgulise astmikpüramiidi otsas asus skulptuurigrupp: mõõka tõstev sõdur toetab temale najatuvathaavatut lipukandjat. üleval esiküljel oli reljeeftähtedega tekst:"1918-1920/WABADUSSÕJAS/LANGENUILE".Sellest allpool oli pronksbareljeef episoodidega eestlaste vanast vabadusest ja möödunud Vabadussõjast.
30.augustil1925 oli mälstussamba pidulik avamine. 
Ööl vastu 21.oktoobrit 1940 mälestusammas hävitati.
Koopiasamba taastamistööd anti kujur Lembit Palmile, arhitektiks oli Kuno Raude.
30. augustil 1992. toimus mälestusamba pidulik taasavamine.
Ausamba restaureerimine toimus mai-juuni 2004. Pidulik avanine Eesti Kaitejõudude paraadil Rakveres 21. juunil 2004.A. .
/A.Kaldam/</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis "VABADUSSÕJA MÄLESTUSSAMMAS"asub Rakvere kesklinnas, turuplatsist ca 200 m edela suunas, Koidula tn ääres pargis. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918-1920. A.  VABADUSSÕDA.
Avatud 30.08.1928.; skulptor A.Adamson ja arhitekt F.Adolf.
PURUSTATUD1940.A.
Taastatud 30.08.1992.a.; skulptor L.Palm ja arhitekt K.Raude.</span>


source: A
code: 27127
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba originaali valmistas kujur August Vomm. Mälestussammas kujutas valkjashallist Saaremaa dolomiidist, mitmekordset, stiliseeritud risti kahejärgulisel soklil. Samba esiküljel oli mahalaskmist kujutav pronksbareljeef ja selle all tekst. " NÕNDA OLI /1919".Tagumisele küljele oli kirjutatud, et sellel kohal tapeti enamlaste poolt 82 süütut inimest. Sammas oli piiratud betoonvundamendile toetuva aiaga.  Praegune sammas on taastatud koopiana, välja arvatud bareljeef ja tagumine külg on tühi. Vanade fotode järgi koostas arhitekt Anne Kaldam mälestusmärgi taastamise projekti. Leina sümboliseeriva bareljeefi valmistas kujur Lembit Palm. ( M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002 )</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Rakvere äärelinnas, Kunderi tn.ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. dets-1919. jaan toimunud enamlaste terroriohvrite hukkamispaik.Mälestussammas avati pidulikult sellel kohal 12. jaanuaril 1935. a. 1940. a septembris lasti mälestussammas õhku ja kogu plats tehti maatasa. Kohe pärast seda paigutasid koolinoored-vastupanuliikujad sinna puuristi, mille miilitsad kõrvaldasid. Ent varsti oli samas kohas jällegi uus rist. 1989. a alustati mälestusmärgi asukoha korrastamist. Mälestusmärgi taastamise võttis enda hooleks Lääne-Virumaa Poliitvangide Ühing.  Mälestusmärk avati 23. juunil 1995.a.(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>


source: A
code: 27128
name: Vabadussõja Rägavere lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas koosneb ilusatest raudkividest laotud alusele asetatud, suurest , poolitatud ja poleeritud esiküljega tumedast graniitkivist. Esiküljel on Vabadusristi kujutis ja selle all tekst: "15. XII. 1918. / RÄGAVERE/ LAHINGUS LANGENUILE / 1918.-1919./ EESTI / VABADUSSÕJAS./Puhake rahus, te surm oli vabaduse hind. / Jäädav te mälestus meile,/ Vanule, noortele ja kõigile neile,/ Kelledel kallis on kodumaa ./ Rägavere seltsk. org./ VIII 1931. Alusel on originaalsambast pärit poleeritud pinnaga kivitükk, millele on kantud tekst: "Hävitatud: /1940 a. ja 1944 a. / Taastatud: /13. IX 1942 ja 1.VII 1989 a." (M.Strauss,Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõte jädvustada Rägavere lahingu sündmusi kuulub tollasele Rägavere kooli juhatajale Aleksander Mikkalile.Samba püstitamisele aitasid agaralt kaasa ka kohalikud talumehed, kes tõid samba tarvis igaüks kolm ilusat, oma maalt valitud põllukivi. Mälestussamba avamine toimus 13.septembril 1931. a. Sammas purustati 1940. a. Tekstiga kivi õnnestus maha matta. 1942. a. sammas taastati ja avati pidulikult 13. septembril 1942.a. Ent lõplikult purustasid selle 1944. a sõjaväelased. 1988. a augustis otsustasid Rägavere kooli vilistlased samba taastada. Mälestussamba teine taasavamine toimus 1. juulil 1989.a. Sammas on taastatud koopiana. Alusel on originaalsambast pärit kivitükk, millele on kantud tekst: "Hävitatud:/ 1940 a. ja 1944 a. /taastatud:/ 13.IX 1942 ja 1. VII 1989. (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>


source: A
code: 27129
name: Vabadussõjas invaliidistunute matmispaik mälestussambaga
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Imastu invaliidide rahulaks nimetatud matmispaik asub Tapa linnakalmistu põhjapoolses osas. Matmispaik on ümbritsetud betoonist valatud aiaga, mida liigendab kõrge lihtsavormiline hauasammas. Hauasammas on kujundatud kahe tugevalt kanneleeritud heleda sambaga, mille vahele jääb hele pind tumeda, reljeefse risikujutisega. Kahele kaldu valatud betoonplaadile on raiutud pühakirja sõnad ja betoonist piirde kahe posti välisküljele on raiutud värsid. Imastu invaliidide rahulasse on maetud Paavo Tikka(1899-1929) - Eesti Vabadussõja invaliid, Soome vabatahtlik Põhjapoegade rügemendist, Jaan Viltrop (1887-1937) -kauaaegne Imastu Invaliidide kodu juhataja ja Paula Vennik (1881-1964) -  Punase Risti Tapa komite esinaine ja invaliidide kodu perenaine.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaik on rajatud Eesti Punase Risti Tapa komitee poolt 1920. a Vabadussõja invaliidide matmispaigaks. 2006.a puhastas restauraator Paul Uibopuu mäletussamba samblast ja parandas väiksemaid pragusid.</span>


source: A
code: 27139
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba (endise täpne koopia va graniittahvlitega asendatud betoontahvlid)  taasavamine 10. oktoobril 1992.a. Kujutab endast kaheastmelisele betoonist alusele tellistest laotud ülalt kitsenevat ja sadulkatusega kaetud kabeli portaali meenutavat ehitist. Katuse tipus metallist ladina rist. Esiküljel orvas graniittahvel tekstiga: PÜHENDUS/1918-1920/EESTI VABADUSSÕJAS/LANGENUILE, järgneb 8 nime ja:NENDE MURE MULJUTUSED, NENDE PIINA PIGISTUSED/KOSTKU MEILE KUSTUMATA, järgneb: PÜHENDUS/1914-1918/ILMASÕJAS LANGENUILE, järgneb 14 nime. Samba tagumisel küljel 40 nime ja tekst: OLE USTAV SURMANI,/SIIS TAHAN SULLE ELUKROONI ANDA. JOH.ILM.2.10.
Sammas asub kiriku põhjaseinast ca 13m kaugusel, esiküljega põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute mälestussammas avati 6. juulil 1930.a.
Ehituseks kasutati lihtsaid materjale: betoon, tellis.
Sammas hävitati (lõhati) 27. augustil 1953.a. Allesjäänud massiivsele alusele pandi hiljem lillekast.</span>


source: A
code: 27140
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas kujutab endast klombitud maakividest laotud sokliga obeliski, mille tipus on malmist valatud Vabadusristi kujutis. Obeliski esikülje ülaosas on mustast graniidist valmistatud tahvel tekstiga: „Au Jumalale. / Mälestus langenuile. / Tänulik Noarootsi. / Gud till ära. / Minne för de fallna. / Det Tacksama Nuckö.” Sokli esiküljel on tekst: „Wabadussõjas langenud: / I frihetskriget fallna:”, selle all on 12 nime. Tagumisel küljel: „Ilmasõjas langenud: / I världskriget fallna:” ja 44 langenu nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>I maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute mälestustesamba valmistas kohalik ehitusmeister Mathias Palms (Pelmas, Palmas?) arhitekt Eugen Sachariase kavandi järgi. Sammas avati 10. juunil 1935.
Sammas õhiti 1948.a. Samba tipus olnud Vabadusristi kujutis asetati hiljem Noarootsi kiriku külgukse ees asuva esiku parempoolsele seinale.
Mälestussammas taasavati 24.juunil 1990.</span>


source: A
code: 27141
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saaremaa dolomiidist mälestusmärgi, mis on endise täpne koopia,
teostaja oli väikeettevõte "Redo". Taasavamine 6. augustil 1989. 
Kujutab endast  frontooni ja selle tipus oleva ladina risti kujutisega õhukest baasiga risttahukat, mis on asetatud soklile.  Esiküljel tekst: EESTI/WABADUSE SÕJAS LANGENUD/1918-20 ja 3 nime, selle all süvendreljeefis tammepärjaga ümbritsetud ladina rist, millest veel allpool ristatud mõõgad. Tagumisel küljel tekst: ILMASÕJAS LANGENUD ja 13 nime, soklil tekst: TEADMATA KADUNUD ja 6 nime.
Sambast kahele poole lisati kaks sokliga sammast, mis on pühendatud ajaloo ohvritele 1940-1956 (kokku 80 nime) Vasakul sambal tekst: II ILMASÕJAS HUKKUNUD/JA TEADMATA KADUNUD ja 16 nime, lisaks soklil 12 nime. Samba tagaküljel: 1941-1944 ja 6 nime. Parempoolsel sambal tekst: II MAAILMASÕJAS HUKKUNUD/JA TEADMATA KADUNUD, järgneb 16 nime, soklil 12 ja samba tagaküljel: 1940-1956 ja 13 nime, lisaks 5 soklil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene mälestussammas avati 9. septembril 1928.a. Asus kalmistul kabeli kõrval. Kujutas endast Vasalemma valgest kivist valmistatud, soklile asetatud õhukest baasiga risttahukat, mida kattis frontoon ja mille tipus oli ladina rist. Esiküljel oli tekst: EESTI/WABADUSE SÕJAS LANGENUD/1918-20. Järgnes 3 nime ja selle all süvareljeefis tammepärjaga ümbritsetud ladina rist, millest veel allpool ristatud mõõgad. Tagumisel küljel oli tekst: ILMASÕJAS LANGENUD ja 13 nime, soklil tekst: TEADMATA KADUNUD ja 6 nime.
Mälestussammas lõhuti arvatavasti enne II maailmasõda.</span>


source: A
code: 27142
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba taasavamine 10. septembril 1989. Samba dolomiitosad on  valmistatud algse täpse koopiana, säilinud pronksdetailid restaureeritud. Vabadussamba juurde paigaldatud kaks mälestuskivi II maailmasõjas hukkunuile ja küüditatuile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sammas avati 14. sept. 1930, kavandi autor Roman Espenberg (Haavamägi). Astmelisele alusele ehitatud sokliga obelisk,  tipuks kolmeastmeline püramiid, millele paigaldatud poolkera pronksist vabadusristi kujutisega. Samba esikülje soklile oli kinnitatud pronksbareljeef, millel kujutatud sõdalast, kes hoolitseb oma haavatud kaaslase eest. Tahvli all tekst: EESTI MULD JA EESTI SÜDA/KES NEID JÕUAKS LAHUTA/TÄNULIK LÄÄNE-NIGULA. Parempoolsel küljel tekst: VABADUSSÕJAS LANGENUD SÕDURID/KALLIST KODU KAITSTES/VARISESID... ja 19 nime. Vastasküljel oli tekst: ILMASÕJAS LANGENUD SÕDURID ja 61 nime. Samba tagaküljel oli pronksreljeefis tammepärg ja ristatud mõõgad ning aastaarvud 1918-1920. Sammas lõhuti 1946, säilisid vundament ja pronksdetailid.</span>


source: A
code: 27143
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas kujutab endast 4,27 m kõrgust ning kahest osast kokku pandud loodusliku vormiga obeliski. Samba tipus on 76 cm kõrgune metallrist. Esikülje ülaosas on Vabadussõja aastaarvud „1918 – 1920”, selle all kivisse raiutud lamereljeefis kiiver, tääk ja loorberioks. Järgnes tekst: „Teekäija, seisatad sa siin, siis mäleta! / Wõideldes surime, et wabaks jääks / eestlaste maa!”, selle all on kivisse raiutud Vabadusristi kujutis ja 23 Vabadussõjas langenud sõduri nimed. Samba paremal küljel on tahvel tekstiga: „ENAMLASTE WERETÖÖ OHVRID / EESTI WABADUSE SÕJA AJAL”, järgnevad kahe ohvri nimed ja read Meie Isa palvest: „ANNA MEILE ANDEKS MEIE WÕLAD, NII KUI / MEIE ANDEKS ANNAME OMA WÕLGLASTELE”.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivitöö tegi kujur Aleksander Jannes oma kavandi järgi. Kanepi kihelkonnast pärit I maailmasõjas, Vabadussõjas ja punase terrori ohvrite mälestussammas avati 15.augustil 1926.
Sammas õhiti 1946.a. Tükid veeti ära 1951.a.
24.juuliks 1988.a. taastati obelisk. Sammas taasavati 25.septembril 1988.</span>


source: A
code: 27144
name: Vabadussõja Orava lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba kivimaterjal ja nimetahvel on originaalid. Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele alusele laotud maakividest tüvipüramiidi. Esiküljele on kinnitatud must graniittahvel tekstiga: „Langenuid vabadussõjas / 1918 – 1920”, järgnevad 10 nime, „Terrori ohvreid”, 8 nime, „Ilmasõjas / 1914 – 1918” ja 10 nime. Lõpetuseks: „Mälestab Orava vald / 15. VII 1934 – 3. IX 1933”. Samba tipus on Vabadusristi kujutis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kunstniku A. Laigo kavandi järgi valmistas samba ehitusmeister S. Põvvat. Sammas avati 15. juulil 1934.
Samba lõhkumine 1941.a. piirdus nimetahvli lõhkumisega. Monumendi lõplik hävitamine toimus 31. augustil 1945. Samba tahvel ja kivid kaevati samasse maa sisse.
18.märtsil 1989 leiti nimetahvel ja enamus samba kive.
Sammas taasavati 15. juulil 1989.</span>


source: A
code: 27145
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sambal on originaalsed põhilised kiviosad, tahvlid Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute nimedega ning plaat „1918-1920”. Kolmeastmelisele alusele on paigaldatud kombineeritud sokliga obelisk, mille külge on kinnitatud kaks pronkstahvlit tekstidega: „1918-1920” ja „VABADUSE / EEST / LANGENUILE / PÕLWA KIHELKOND”. Sokli esiküljel on pronksbareljeef, millel on kujutatud haavatud kaaslast kaitsvat seisvat sõdalast mõõga ja kilbiga. Vasakul küljel on pronkstahvel tekstiga: „Wabadussõjas langenud”, järgnevad 68 nime ja parempoolsel küljel: „Maailmasõjas langenud”, järgnevad 59 nime ning tagaküljel: „Wabadussõjas jäljeta kadunud”, järgnevad 23 nime ja „Maailmasõjas jäljeta kadunud”, järgnevad 38 nime.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavand oli kujur Aleksander Elleri poolt. Sammas avati 29. juulil 1928. 2.augustil 1936 avati samba kolm nimetahvlit.
Mälestussammas lõhuti 1946.a. Osad maeti maha, osa neist tuli hiljem välja.
Sammas taasavati 29.juulil 1989.</span>


source: A
code: 27146
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on originaal. Samba aluskivid on uued. Sammas kujutab endast kolmele trepiastmele paigaldatud, pruunist graniidist, sokliga obeliski. Obeliski esikülje ülaosas on süvareljeefis ladina rist ja obeliski keskkohas Vabadusristi kujutis. Soklile on raiutud tekst: „Wabaduse eest langenuile / 1918.-1920. / Räpina kihelkond.” Sokli paremal küljel on tekst: „Wabadussõjas langenud:”, järgnevad 25 nime. Vasakul küljel: „Haiguste ja wägiwalla ohwrid:”, järgnevad 12 nime. Tekst tagaküljel: „Teadmata kadunud:” ja 11 nime. Tekstid ja nimed on kullatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Räpina kiriku ja järve vahel Ausamba pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavandi tegi Hugo Tooding. Töö teostajaks oli P. G. J. Kirotask. Mälestussammas avati 26.juunil 1927.
Sammas lõhuti 27.augustil 1945 ja osad maeti maha.
23.veebruaril 1989.a. leiti sambatükid. Mälestussammas taasavati 24.juunil 1989.</span>


source: A
code: 27147
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab endast kolmejärgulisele graniitalusele paigaldatud sokliga obeliski, mille tipus on pronksist Vabadusristi kujutis. Obelisk on valmistatud dolomiidist. Sokli niššidesse on paigaldatud graniittahvlid.. Esikülje tahvlil on tekst: „Eesti iseseisvuse eest / langenud kangelasi / mälestab tänumeeles / AUDRU kihelkond / AU LANGENUILE”. Samba paremal küljel: „LANGENUD VABADUSSÕJAS”, järgnevad 46 nime. Vasakpoolsel küljel: „ILMASÕJAS LANGENUD” ja 58 nime. Tagumisel küljel: „AU LANGENUILE / SU ÜLE / JUMAL / VALVAKU”. Sinna on lisatud veel tekst: „AVATUD 2. 07.1939 / TAASAVATUD 2. 07.1989”.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb mälestisel Audru kalmistu, reg nr 8305.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samba kavandi valmistas kunstnik Erich Leps. Mälestussammas avati 2. juulil 1939.
Monument lõhuti 1945.a. kevadel. Samba alus jäi terveks, obeliski plokid veeti Audru jõkke.
Mälestussammas taasavati 2. juulil 1989.</span>


source: A
code: 27159
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alatskivi mälestussammas on algse samba koopia. Kaheastmeline alus on valatud betoonist ja kaetud terrasiitkrohviga. Graniittahuka otsas seisab pronksi valatud, mõõka kõrgele tõstev sõdurifiguur. Samba tahvlid on valmistatud graniidist. Esikülje tahvlil olev tekst: "ISAMAA EEST / SURRA / ON / ÜLIM TEENE / OLGU / KODUMAA / MULD TEILE / KERGE / 1928". Samba tagumisel küljel on tahvel 28 Vabadussõjas langenu nimega. Seal puudub üks nimi, sest ei suudetud tuvastada.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavandi valmistas kujur V. Melnik (Mellik). Sammas avati 26.augustil 1928. 
Samba esimene lõhkumine toimus novembris 1940. Saksa okupatsiooni ajal toodi kuju tagasi ja 26. juulil 1942 toimus taasavamine. Mälestussammas kadus 1948. aastal. 
Enne uue pronkskuju valmimist avati (arvatavalt 24.02.1990) mälestussamba alus suure, heledast metallist valmistatud Vabadusristi kujutisega. Sammas avati 24.juunil 1991. Uue sõduri valmistas kujur Endel Taniloo.</span>


source: A
code: 27160
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba alus on laotud maakividest, millele happeline muld on jätnud sügavad vaod. Ligi 2,5 m kõrgusel seisab paljastatud peaga, suvises sõjaväeriietuses pronkssõdur, kes hoiab paremas käes langetatud mõõka. Samba esiküljele on kinnitatud pronkstahvel tekstiga: „EESTI / VABADUSSÕJAS / LANGENUILE / 1918 – 1920 / KAMBJA KIHELKOND”. Ka samba tagumisel küljel on pronkstahvel, mille ülaosas on Vabadusristi kujutis ja selle all on 63 Vabadussõjas langenud sõduri nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kambja kihelkonna vabadussõjas langenutele pühendatud Kambja „Jaagu” kavandi valmistas kujur A. Eller. Mälestussammas avati 27.oktoobril 1929.
1940.a. tõmmati sõdurikuju samba aluselt maha. Mõõk aga peideti koolipoiste poolt samale mäenõlvale, kuid see jäi kadunuks. 12.juulil 1942.a. tõsteti kuju tagasi. 16. mail 1948 lõhuti sammas lõplikult.
Uue pronkssõduri valmistas kujur Aivar Ennet. Sammas taasavati 23.juulil 1989. Jaanuaris 1997 murti skulptuuri küljest mõõk lahti, mis siiski peagi parandati.</span>


source: A
code: 27162
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas kujutab endast kolmel trepiastmel ja kuubikujulisel alusel seisvat graniitobeliski, mille ülemine ots lõpeb nelja järk-järgult koonduva trepiastmega. Samba kirikupoolsel küljel on tekst „VABADUSSÕJAS / 1918 – 1920 / LANGESID:”, järgnevad 26 sõduri nimed. Nimede all soklil on malmreljeefis mõõk (originaal oli pronksist), ümbritsetuna palmioksast. Obeliski vastaskülje ülaosas on pronkstahvel, millel on kujutatud kahte lahinguvalmis ratsanikku. Tahvli all on kivisse raiutud „1918 – 1920” ja luuletaja H. Visnapuu luuleread „Kodumaa laulust”: „TÖÖ, MURE, LAULU / VABA KODUMAA, / JÄÄ VABAKS SA, / JÄÄ SEISMA SA!”. Soklil oli malmreljeefis mõõk (originaal oli pronksist), samasugune nagu vastasküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puhja kihelkonna langenud kangelaste ja Vabadussõja mälestuse jäädvustamiseks loodud mälestussamba kavandi tegi kujur A. Starkopf. Sammas avati 5.juulil 1925.
Monument lõhuti mälestuste järgi tõenäoliselt 1950.a. mais ja maeti lähedusse, ning mõõgad toimetati kohalike poolt kõrvale.
Sammas taasavati 20.augustil 1988. Monumendi taastamise eestvedaja oli Osvald Salo. 1990. või 1991.a. kangutati lahti ja viidi ära üks malmmõõkadest (originaali koopia).</span>


source: A
code: 27163
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-meetrine sammas on taastatud koopiana. Sammas kujutab endast kaheastmelisele betoonalusele raudkividest laotud obeliskitüvikut püramiidikujulise betoontipuga, mille keskel on Vabadusristi kujutis. Samba esiküljele on kinnitatud graniittahvel tekstiga: „Võitluses wabaduse / eest langenuile / 1918 – 1920”, järgneb 8 nime ja „Kodijärwe vald.” Tagaküljel on tahvel tekstiga: „Vägitöö kaunis / jääb hiilgama / veerevate aegade / voolus” ja tammepärg ristatud mõõkadega. Tahvlid on originaalid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodijärve vallast pärit  pärit Vabadussõjas langenud sõdurite mälestussamba kavandi valmistas V. Rätsep. Sammas avati 1934.
Sambalt eemaldati plaadid 1940.a. ning lõhuti 1949/50.a.
Mälestussammas taasavati 23.06.1990.</span>


source: A
code: 27164
name: Aleksander III mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseni säilinud samba nn vasalemma marmorist põhiosa.  Algsel kujul kolme kullatud kupliga monument oli valmistatud vene-bütsantsi stiilis. Esiküljes olevas süvendis oli metallist reljeef, mille ees oli latern. Sellest allpool seletava kirjaga tahvel. Mälestussammast lõhuti 1917.a. revolutsiooni käigus, hiljem hooldauseta.
2006. aastal alustatud restaureerimistöödega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ausamba avamise päevaks oli kuulutatud 30. september 1895,    sisse õnnistati aga 25. jaanuaril 1896.a. Paigutati tollase piirivalvekordoni lähedusse (hoone hävis 1944).</span>


source: A
code: 27165
name: Skulptuur «Tööline»
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Töölise elusuuruses betoonkuju mutrivõtmega. 
Paikeb betoonalusel 91*91*136 cm (p*l*k), sokkel 12*20 cm (l*k). Sokli all vundamendi äär 15*8 cm (l*k). Kuju alusplaat 64*62*15 cm (p*l*k).
Parem käelaba puudub.
Kuju on olnud üle värvitud alumiiniumvärviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paigaldatud XX sajandi 50-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 27166
name: Mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist mälestusmärk, mille ühel küljel on kujutatud meretemaatikaga seotud sümbolid, teisel küljel on eluringi sümboliseeriv rästik. Dolomiidist tahuka ääred on kaunistatud vanikute ning lillemotiividega. Sambal on saksakeelne tekst.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub vanas Hallika mõisa pargis, tuletõrje veevõtuhoidlate taga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kunagise Hallika mõisa parki jääv mälestussammas pärineb 19.sajandi keskpaigast.</span>


source: A
code: 27167
name: Skulptuurigrupp «Karud»
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Skulptuur on valatud betoonist, kujutades nelja kännul turnivat karu; asetatud 4-nurksele betoonpostamendile, millel aastaarv 1953.
Üks kolmest tänaseni säilinud stalinistlikust teeskulptuurist, mis on oma algsel asukohal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Skulptuur asub Võru-Valga maantee ääres paarsada meetrit Mõnistest põhjas, Mõnistesse sissesõidutee lääneküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Skulptuurigrupp pärineb 1953. aastast. Tegemist on stalinistlikule perioodile omase valubetoonist kompositsooniga. Skulptuurigrupp restaureeriti 2009. aastal.</span>


source: A
code: 27179
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praeguse samba kivialus ja sellel olevad tekstid on originaali täpne koopia. Pronkssõduri asemel on graniidist valmistatud Vabadusristi kujutis. Sammas kujutab endast 2,5 m kõrgust, alusele paigaldatud, neljaosalist, tumepunasest graniidist poleeritud obeliski. Aluse esikülje kõige ülemisel plokil on tekst: „EESTIMAA SU MEHE MEEL / POLE MITTE SURNUD VEEL”. Järgmisel on Vabadusristi kujutis ja tekst: „LANGENUILE / VÕITLUSES VABADUSE EEST / 1918-1920”. Tagumisel küljel on tekst: „NENDE PIINA PIGISTUSED / KOSTKU MEILE KUSTUMATA”. Kahel ülejäänud küljel on pronkstahvlid nimedega, kokku 54 nime. Nimetahvlid on originaalid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pilistvere kihelkonna Vabadussõjas Langenutele pühendatud mälestussamba kavandi valmistas kujur A.Eller. Sammas avati 26.juulil 1931. 
Sammas monteeriti lahti 19.08.1941 ja viidi Viljandisse. Pronksist valatud püssi hoidev eesti sõdur sulatati arvatavasti üles nõukogulaste poolt. 12.juulil 1942 avati sammas ilma sõdurita. Lõplikult lõhuti sammas 1945.a. sügisel. 
Mälestussamba teine taasavamine toimus 28.juulil 1991. Samba joonis on Lembit Lõhmuselt ja pronkssõdurit asendav Vabadusristi kujutise joonis I.Remmelilt.</span>


source: A
code: 27180
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on endise koopia. 1.95 m kõrgune, endisest natuke kitsam tehnilistel põhjustel, pruunist graniidist sokliga obelisk on paigaldatud kaheastmelisele alusele. Obeliski ülaosas on reljeefne Vabadusristi kujutis, selle all tekst: „1918-1920 / VABA EESTI / EEST”, järgnevad 22 langenu nimed. Soklil on tekst: „VABADUSSÕJAS / LANGENUD / KÕPU / KANGELASTELE”. Teksti all olev reljeefne, tammelehtedega põimitud mõõk on valmistatud pronksist. Samba juurde viiva tee äärde on paigaldatud suurem tükk endisest sambast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavandi valmistas Alfred Zolk (aastast 1938 Leius). Sammas avati 17.septembril 1933.
Mälestussammas lõhuti 17.juunil 1941 ja veeti laiali ehitusmaterjaliks. 
Uue samba kivitöö tegi kiviraidur Elvart Silver ja aluse viimistlesid Olev Soo ja Heinrich Põder. Samba taasavamine toimus 23.juunil 1989.</span>


source: A
code: 27181
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba autor on kujur Amandus Adamson. Mälestussammas kujutab endast nelinurkset tõusvat kivitreppi, mille keskele on asetatud sarkofaagikujuline postament. Kivitrepi igas nurgas on graniidist väljaraiutud kerad. Samba esiküljel on tekst:"Lembit/ + 1217/ 1918-1920" Paremal küljel on sisseraiutud tekst:"EESTIMAA, SU MEHEMEEL,/POLE MITTE SURNUD VEEL!" vasakul küljel on tekst " NENDE MURE MULJUTUSED,/NENDE PIINA PIGISTUSED,/ KOSTKU MEILE KUSTUMATA!" ja tagaküljel on tekst:"EESTI/ VABADUSE EEST VÕITLEJAILE,/ KANGELASTELE,/ SUURE-JAANI KIHELKOND" Samba pronksfiguur kujutab endast surmavalt haavatud Lembitut, kelle tõstetud käsi mõõgaga kutsub võitlusele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samba avamine toimus 24.juunil 1926.a. Suure-Jaani mälestussammas on pühendatud Vabadussõjas langenud Suure-Jaani kihelkonnast pärit sõjameestele ja muinasaja kuulsaimale väepealikule Lembitule. 19.juunil 1941.a. purustati sammas kohalike  kommunistlike tegelaste poolt. Lembitu kuju viidi ühte täitevkomitee kuuri. 18.juunil 1942.a. pandi kuju oma algsele asukohale. Mälestussamba lõplik lõhkumine toimus 30. novembril 1950.a. Pronkskuju õnnestus päästa ja viidi Viljandi Koduloomuuseumi.
Lembitu kujust tegid koopia ja modelleerisid puuduva käe kujurid Matti Varik ja Edgar Viies ARS-Monumentaalis. 23.juunil 1990.a. toimus Suure-Jaani Vabadussõjas langenute mälestussamba taasavamine. Originaalkuju asub Suure-Jaani vallamajas.</span>


source: A
code: 27182
name: Vabadussõja Kärstna lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas taastati algsel kujul. 5,5 meetri kõrguse tüvipüramiidi kujulise samba esiküljel on tekst: „1918-1920. / „SIIT SAADIK / JA MITTE ENAM!” / EESTI VABADUSE / EEST KÄRSTNA LAHINGUTES / VÕIDELNUD / KANGELASTELE, / KÄRSTNA / JA ÜMBRUSKOND.” Teisel küljel: „TEEKÄIJA! / SEISATAD SA SIIN, / SIIS MÄLETA! / VÕIDELDES / SURIME, ET VABAKS / JÄÄKS EESTLASTE / MAA!”. Tagaküljel on pärjatud mõõga kujutis ning neljandal küljel: „SU / ÜLE  JUMAL VALVAKU, / MU ARMAS ISAMAA”. Iga tekstiga külje ülaosas asetseb bareljeef lahingustseenidega. Täiendusena on lisatud tagaküljele plaat samba esmaavamise, purustamise ja taasavamise daatumitega. Taastatud nimetahvli tekst erineb veidi originaalist: „Eesti kaitsel langesid / Kärstna lahingustes: / V. Risti II l. 3.j. kav.” (Vabadusristi II liigi 3. järgu kavaler), järgnevad nimed nagu ennegi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sammas valmistati arvatavasti Riigi Kunsttööstuskooli skulptuuritöökoja juhataja Leonhard Pruuli jooniste järgi. Samba avatalitlus toimus 26.augustil 1928. 28.septembril 1930 asetati samba esiküljele must marmorplaat, millel oli tekst „Kodu kaitsel langesid / Kärstna lahingustes / 2. I – 6. I 1919” ja 18 langenu nimed. 
Monument purustati 19.juunil 1941, osaliselt säilinud samba alussokkel hävitati lõplikult pärast sõda. 
Taasavamine toimus 23.juunil 1989. Kunstnikutöö tegi kujur Viktoras Stavickis koos oma venna Jevgeniga. Tahvli langenute nimedega valmistas kiviraidur Enn Niittee.</span>


source: A
code: 27183
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Taastatud sammas on originaali koopia, kus on muudetud mõned väiksemad detailid. Samba kõrgus on 5 m. Kaheastmelisele alusele on paigaldatud nelinurkne graniidist tahukas, mille otsas on lippu ja kolme leopardiga kilpi hoidva pronksist sõduri kuju. Postamendil on reljeefsed kirjad. Esiküljel vabadussõja daatumid: „1918 – 1920”, vasakul küljel: „VABADUSSÕJAS LANGENULE / TARVASTU KIHELKOND” ja paremal küljel: „KAITSE OMA KODU RADA / SIIS KESTAB VABA EESTI IGAVEST”. 1996.a murti mõõk ära.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samba kavandi valmistas kujur August Vomm. Sammas avati 23.juunil 1937. 
18.juunil 1941 tõmmati sõdurikuju sambalt maha. Aluskivid kaevati samas maa sisse ja pronkskuju viidi Viljandisse. Saksa okupatsiooni ajal toodi kuju tagasi ja sammas avati 12.juulil 1942. Sammas hävitati lõplikult 1948.a. kevadel. 
Sammas taasavati 24.juunil 1990. Uue sõduri kuju modelleeris kujur A. Ennet.</span>


source: A
code: 27184
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik mälestussambaga
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu taastati fotode ja alusvundamentide järgi. Matusepaik on piiratud kolmest küljest Saaremaa marmorist barjääriga. Matusepaiga keskkohas on samast materjalist ristküliku kujuline kõrge tahvel, mille otsas asetseb Vabadusristi kujutis. Tahvlil on tekst: „1918 – 1920 / VABA EESTI / EEST”. Selle ette jääb kaks rida langenute haudu dolomiidist ristidega, millel on langenu nimi ning sünni- ja surmadaatum.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19.septembril 1926 avati Sakalamaa Vabadussõjas langenute mälestussammas. Ühiskalmistu esmaavamine toimus 6.augustil 1933. Kalmistu rekonstrueeriti kujuri Roman Espenberg´i (Haavamägi) juhendamisel. 11. septembril 1945 lasti õhku kalmistu keskne monument. Hiljem peksti puruks ka hauatahvlid ja kalmistut ümbritsev piire ning veeti asemele mullakiht. 
Taastamistööde juhiks oli Toomas Saluveer. 19.juunil 1991 taaspüstitati ühiskalmistu keskne monument ja kalmistu taasavamine toimus 15.septembril 1991.</span>


source: A
code: 27185
name: Äri-eluhoone Tapal, Pikk t. 10 (1927)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise, L-kujulise põhiplaaniga puithoonega. Hoonel on eterniitkattega viilkatus. Hoone seinapindu katab valdavalt horisontaalne puitlaudis, korrustevahelisel vahevööl vertikaallaudis, fassaadikujunduses on säilinud mitmeid ajaloolisi detaile. Hoonet ilmestab säilinud puidust nurgaärkel. Säilinud on ka I korruse ruumijaotus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on 1927. ehitatud puithoonega. Algselt asus hoones nahaäri, 1930-ndate algusest tehnikaäri, II korrusel korterid.</span>


source: A
code: 27186
name: Pärnu rannakohvik,Ranna pst. 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone asub Rannapargi ja liivaranna piiril fassaadiga merele.
Suurte vitriin- (I korrus) ja ümarakendega (II korrus) kohvikuga liitusid seenrõdu, terrassid ja katusealune vabaõhukohvik, mis kokku mahutasid 1200 inimest. Peale saali paiknesid rannakohvikus veel lugemis- ja mänguruumid, teenijaskonna toad ja majahoidja korter. Raudbetoonkonstruktsioonid olid nähtavale jäetud, samuti rõhutati ehitusmaterjalide ehedust (krohvimata tellis, rakisejälgedega betoon, läbipaistva värvikihiga puit). Interjööris segunesid atraktiivselt funktsionalismi, rahvusliku stiili (nn talutuba) ja klassika kujunduselemendid (hävinud). Kohvikuga liitus ühekorruseline riietuskabiinide ja rannapaviljonide osa, hoonet ilmestas elegantne vaatetorn (hävinud). Rannakohviku juures oli tegemist ka tundliku plaažimaastiku kujundamisega - seenrõdu, keerdtrepp, sammaskäigud, kaarjad trepistikud kogu kompleksi ees liivapiiril organiseerisid hoonevälist ruumi. Arhitektuur moodustas koos lamamistoolide, päikesevarjude ning kirjute supeltrikoodega huvitava rannamaastiku.
1962. a ehitati kohviku merepoolsed rõdud kinni. maapoolsele küljele ehitati juurde laia karniisiga puidust suvesöökla (arh. A. Orm). 1970. a ehitati uus rannahooneosa (arh. J. Jaama). 
Alates 1992. a  rekonstrueerimisel: lammutati maapoolne juurdeehitis, osaliselt taastati rõdud ja lisati idaküljele varasema arhitektuuriga arvestav banketisaal (arh. I. Klammer),</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on projekteerinud arhitekt Olev Siinmaa 1938.a ja ehitatud 1939.a</span>


source: A
code: 27197
name: Ärihoone fassaadid Tartus, Riia t. 15B, 1939
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on viiekorruselise Riia maantee ja Pepleri tänava nurgal asuva elu- ja ärihoonega. Hoone fassaad on uusklassitsistlikus laadis -  akende vahel kulgevad korintose kapiteelidega liseenid, akende all on nelinurksed kassetid, fassaadipindu katab esinduslik terrasiitkrohv. Alumisele korrusele olid planeeritud suurte vitriinakendega äriruumid, ülemistele korrustele korterid. Maja hoovikülg oli kujundatud funktsionalistlikus stiilis. Hoone sissepääsud on mõlemal tänavaäärsel fassaadil ning ka hoone nurgaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viiekorruseline nurgamaja ehitati 1939. a. Tartu linnaarhitekti Arnold Matteuse 1938.a. projekti järgi. Maja hooviküljelt on hilisemal ajal eemaldatud algsed plaatrõdud. 1940-50ndatel aastatel asusid hoones Nõukogude Liidu repressiivorganid - NKVD/KGB ja eeluurimisvangla. Praegusel ajal on hoone kasutusel äri,- kontori -ja elupindadena.</span>


source: A
code: 27198
name: Tuuliku talu pukktuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jalg on laotud raud- ja paekividest lubimördil. Tuuliku puidust kere põhikonstruktsioon on omavahel ühendatud täistappseotistega ja punntappseotistega. 2000.a. konserveeriti tuuliku puidust kehand ja katus. Restaureeritud 2005.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1851, ümbertõstetud 1868 (aastaarvud ukselengil)
2000.a. konserveeriti tuuliku puidust kehand ja katus. Restaureeritud 2005.</span>


source: A
code: 27239
name: Telisna liitsihi ülemine päevamärk
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Telisna liitsihi ülemine päevamärk  59˚03,98  on 12 m kõrgune ümara põhiplaaniga kooniline sihtmärk asub mererannal. Tema tippu oli kinnitatud  ümar  raudkilp. Sihtmärk asub alumisest 416 m kaugusel. Aja jooksul on meremärgid navigatsiooni seisukohalt oma tähtsuse minetanud. Pealekasvav mets on ülemise päevamärgi juba varjanud.
</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Telisna päevamärgid asuvad Noarootsi poolsaare lääneküljel Telisna neemel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed puidust päevamärgid püstitati Telisna neemele 1860.a, et kindlustada laevadele ohutu pääs Haapsalusse
1886.a. uuendati päevamärke. 1910.a. ehitati maakivist uued päevamärgid</span>


source: A
code: 27240
name: Telisna liitsihi alumine päevamärk
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Telisna liitsihi alumine päevamärk  59˚04,17’ on 6 m kõrgune ümara põhiplaaniga kooniline sihtmärk asub mererannal. Tema tippu oli kinnitatud metallist nelinurkne kilp.  Sihtmärk asub alumisest 416 m kaugusel.Aja jooksul on meremärgid navigatsiooni seisukohalt oma tähtsuse minetanud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Telisna päevamärgid asuvad Noarootsi poolsaare lääneküljel Telisna neemel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed puidust päevamärgid püstitati Telisna neemele 1860.a, et kindlustada laevadele ohutu pääs Haapsalusse
1886.a. uuendati päevamärke. 1910.a. ehitati maakivist uued päevamärgid</span>


source: A
code: 27241
name: Vilsandi tuletorn
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>37m ülalt kergelt ahenev, silindriline valge, punase laternaga krohvitud kivitorn. Ülalt astmeline karniis. Torni tipus külgedelt klaasitud kuppelehitis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vilsandi saare läänerannikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1803 andis Vene Admiraliteedi Departemang korralduse ehitada Saaremaa läänerannikule tuletorn.
1809 oli tuletorn Vilsandil valmis. 
1817 võeti kasutusele ringleva ekraaniga  plikntuled. 
1870 uuendati vanad tuleseadmed i järgu Fresneli dioptrilise aparaadiga. 
1882 mindi üle petrooliumivalgustusele. 
1954 remonditi tuletorni kapitaalselt.</span>


source: A
code: 27242
name: Vilsandi tuletorni ülevaataja elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala kelpkatusega puitmaja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p. Kaasajal meteoroloogiajaam</span>


source: A
code: 27243
name: Vilsandi tuletorni teenijate elamu &#8211; vahimaja
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala kelpkatusega puithoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on ehitatud 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 27244
name: Vilsandi tuletorni kivist saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala kelpkatusega telliskivihoone, mille aknaid raamib heledaks värvitud telliskarniis. Hoonet ilmestab katusealune profileeritud krohvikarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist saun on ehitatud 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 27245
name: Vilsandi tuletorni kivist kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkatusega, maapealne, võlvlaega paekiviehitis. Sissepääsuava esised põsed ja sein tellistest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vilsandi saare läänerannikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kelder on ehitatud 1893. aastal.</span>


source: A
code: 27246
name: Vilsandi tuletorni kivist kütteladu
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline krohvitud kivist seinte ja madala viilkatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandi II pooles.</span>


source: A
code: 27256
name: Ernst Enno mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Autor Roman Haavamägi. Mälestussamba moodustavad kaheastmeline sokkel (167x168x25 ja 106x106x15 cm), dolomiidist postament (ca 190x62x63cm), pronksbüst (kõrgus ca 109 cm). Postamendil pronkstähtedega tekst ERNST ENNO 1875-1934 ja tõrvikust tõusva leegi kujutis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>18301:009:0021, E.Enno park/Õhtu-Kallas tn 31
X=6533737,Y=473112</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sammas valmis Haapsalu Kaunistamise seltsi organiseerimisel ja avati 30. juulil 1939. a. Peale mahavõtmist 1950. aastate algul taasavatud arvatavasti 1957. a.</span>


source: A
code: 27260
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme mõõtmed 17 x 18 meetrit. Kõrgus ümbritsevast maapinnast keskel umbes 1 meeter, servades maksimaalselt 0,5 m. Kuhjatisele on peale veetud suuri aja jooksul sammaldunud raudkive, mis katavad selle kõrgema keskosa.  Mättakihi paksus on u 5-7 cm, selle all kuni 10 cm sügavamal algab pae- ja raudkivide lade.  Kividevaheline muld on must. Leidudeks savinõude killud ning luutükikesed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Sõitme küla läbivast põhja-lõuna suunalisest külavaheteest u 275 m lääne suunas, võsastunud kõrgendiku ja põllu piiril.</span>


source: A
code: 27261
name: Kuressaare Laurentiuse kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistliku üldilmega ühelöövilisele pikihoonele lisandub idas kitsam ja madalam kooriruum ning läänes eenduv ampiirstiilis torn (ca 38 m). Lõunaküljel asub frontooniga eeskoda. Põhjaküljel liitub kooriruumile käärkamber. Pikihoone põhjaküljel asuvad kaks kontraforssi, mis on omavahel ühendatud neogooti ehisviiluga. Eksterjööri ilmestavad mitmed ehisdetailid: pikihoone ja kooriruumi profileeritud karniis, lõunaeeskoja frontooni krooniv dolomiitrist, torni ülaosas profileeritud eenduvad karniisid, akende veeliistud ja käärkambri seina müüritud kivi kahe vapikujutisega ning aastaarvuga 1637. Oluline ruumi dominant on pikihoone dolomiidist sammastele toetuv rõdu ja sellega stilistiliselt liituv loož-rõdu vanema käärkambri ukse kohal. Väärtuslik on 1830ndate pingistik pikihoone lõuna- ja põhjaseina ääres ning rõdul ja samast ajast pärinevad uksed. 
Hoone paekivist seinad on krohvitud ja värvitud lubivärviga. Pikihoone ja koori katusekonstruktsiooniks on turvikkonstruktsioon, katusekatteks s-savikivi. Tornikiiver, käärkamber ja lõunaeeskoda on kaetud värvitud tsingitud terasplekiga. Pikihoone ja koor on kaetud puidust silindervõlviga, mis on kooris krohvitud, pikihoones katud papiga. Pikihoones ja kooris on papiga kaetud laudpõrand. Siseseinad on krohvitud lubikrohviga ja värvitud lubivärviga. Pikihoonel on 1994-1995. aastatest pärinevad ristkülikukujulised 8-ruudulised aknad, millele lisanduvad seespool U. Rausi vitraažid 2000-2001. aastatest. Samaaegsed on ka käärkambri 6-ruudulised ja lõunaeeskoja 3-ruudulised aknad.
Kiriku sisustusest on ja inventarist on kunstimälestiseks tunnistatud 46 objekti.
Kiriku tornis asuval tuulelipul on kolm aastaarvu S.D.B.R. JE. 2A 1774 - Renvt. 1835 - Parandatud 1933
Tähed ja aastaarvud viitavad torni erinevatele ümberehitustöödele. Nõukogude ajal tuulelipu kohal asunud ja allakukkunud rist taastati ja kinnitati torni tippu uuesti 1980. aastate lõpus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirik paikneb linna keskel, Kuressaare vanalinna muinsuskaitsealal asuval kõrghaljastusega ja Tallinna ning Torni tänavate ääres madala paekiviaiaga piiratud krundil. 18. sajandi lõpukümnendini eksisteeris kiriku ümber kalmistu, mis on täna haljastatud. Põhjaküljel asub koguduse parkla ja garaažid. Krunt on hästi hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegusel kohal oli varem arvatavalt 1630. aastatel valminud kivikirik, mis 1710. a. linna suurpõlengus hävis. Praegune kehand pärineb 18. sajandi taastamisperioodist. 1828. a. põles kirik järjekordselt, selle taastamistöid alustati 1835. a. arh. Heinrich Löwneri juhtimisel. Sellest perioodist pärinevad klassitsistlikule stiilile iseloomulikud muudatused kiriku arhitektuurses välisilmes ja interjööris ning ampiirstiilis torni nõelkiiver. Esimene suurem taastamisjärgne kiriku remont toimus 1870. aastal, mil ehitati põhjaseina väljavajumise peatamiseks kaks tugipiilarit. Kümmekond aastat hiljem sai kirik uue oreli, mis telliti Frankfurdist Oderi ääres rahvusvahelise mainega meistrilt W. Sauerilt. 20. sajandi suurematest töödest on teada 1974. a. remonttööd, mil kooriruumi sisetöödel avastati idaseina baroksed maalingud. 2001. a. toimus pikihoone müüride tugevdamine ning katusekonstruktsiooni remont ja katusekatte vahetus.</span>


source: A
code: 27262
name: Tuuliku talu rehielamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rehielamu on viilkatusega (katteks eterniit, mille all osaliselt säilinud bemiit, laudkatus) 5-ruumiline rõhtpalkehitis. Palkseinad toetuvad maakividest vundamendile. Uksed ja väravad laudadest. Rõhtpalkseintega rehielamu põhiplaan koosneb kolmest palkseintega eraldatud osast : rehetuba/kamber/köök, rehealune/laut ja vankrikuur. Rehetoas on alles viljakuivatamise parred, reheahi. Kambri siseviimistlus ja sisseseade on näide 20. saj. alg. tavadest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rehemaja on tüübilt Põhja- ja Lääne-Eesti ühisjoontega, iseloomulik Nissi kihelkonnale kui üleminekuajale. Kahe liigtoaga rehetuba on Nissi kihelkonnas olnud omane juba 18. sajandil, kuid käesolev rehemaja pärineb 19. sajandist, juurdeehitused idaküljel pärinevad aastast 1928.</span>


source: A
code: 27272
name: Hoone Maasika tn 4
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekorruselise lameda katusega ehitisega, mis on kokku ehitatud Maasika 6 hoonega. Hoone on minimalistliku arhitektoonikaga, liigendatud on vaid hoone ehitusmasse. Hoone seinad on laotud tellistest ja krohvitud. Katus plekist. Tänava pool ulatub sein katusest kõrgemale ja moodustab parapeti, õue pool moodustab katus kitsa karniisi. Maasika tänava sõidutee ja elamu vahel asub kitsas pargiala, mis oli algses miljöökujunduses taotluslik. Lisaaks oli elamu ees veel kitsas eesaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu Maasika t. 4, (koos elamuga Maasika t. 6) projekteeris arhitekt Elmar Lohk. Hoone valmis 1932. aastal. Algselt oli ta ehitatud sümmeetrilisena elamuga Maasika t. 6. (millele 1960ndatel aastatel tehtud väiksem juurdeehitus muutis olukorra). Hoone fassaadid on korrastatud 2012. aastal.</span>


source: A
code: 27273
name: Elamu Supeluse 1, Pärnu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone asukoht tänavate ristumiskohal on dikteerinud ka fassaadilahenduse, kõik neli fassaadi on erineva ilmega, kuid on seotud sarnaste detailidega. Põhikonstruktsioonid, enamus laudvoodrist ning dekoorist on säilinud tänaseni. Elamut liigendab fassaadil paiknevad vahekarniisid ja pilastrid. Aknaid piiravad profileeritud ümbrislauad ja karniisid, teise korruse kahel aknal ka kolmnurkviilud, sama lahendus on ka  hoone hooviküljel. Sokliosa raamistavad punasest tellistest laotud postid, mis eenduvad 10cm ulatuses. Vahepealsed maakividest osad krohvitud. Interjöör on üllatavalt rikkalik ja hästi säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asukoht, omanikud ja ehitusaeg: Esimesed konkreetsed andmed Supeluse 1 asuva kinnistu kohta pärinevad 1878.a, kui sõlmiti leping Pärnu linna ja kreisiarst dr. Behse vahel, millega viimane omandas elamu ehitamiseks antud kinnistu. 1879.a koostatud kinnisvara hindamise aktist selgub, et hoone on hoonestatud. Nõukogude okupatsiooni alguses maja natsionaliseeriti viimaselt omanikult. 1940.a lõpus asus hoonesse lasteaed ning 1990.a Pärnu Pereabikeskus ning laste turvakodu "Oliver". Pärast varjupaiga „Oliver“ väljakolimist 2004.aastal on hoone seisnud kasutuseta. Kirjeldus, stiil:  Klassitsistliku dekooriga 2korruseline rõhtpalkkonstruktsioonis hoone paikneb Supeluse ja Esplanaadi tänavate ristumiskohas. Linnaruumilisest asukohast tingituna lõikub ristkülikukujulise põhiplaaniga ehitisel Supeluse tänava poolses osas põhimahuga ristisuunaline ühekorruseline hoonetiib. Viimasest eendub klaasitud tuulekoda algse peasissepääsuga hoonesse. Kõrge sokliosaga elamul on traditsiooniline valtsplekk-kattega viilkatus. Katusel on kolm Pärnule iseloomulikku ja ajastule omast katuseakent. Hoone asukoht tänavate ristumiskohal on dikteerinud ka fassaadilahenduse: stiililt ühesuguste dekoorielementidega kujundatud fassaadid on kõik erineva ilmega. Üldjoontes iseloomustab puitlaudisega kaetud fassaadi lai vahekarniisvöö, mis tinglikult eraldab elamu esimese korruse teisest ning dekoratiivsed nurgaliseenid. Hoonel on lihtsas profiilis tahveldatud välisuksed, neist üks hooviküljel asuv on teostatud nn kalasabamustris. Aknaid ehivad Pärnule iseloomulikud tuuleliistud, karniisid ja profileeritud piirdelauad. Avatäidete vahel püüavad pilku pilastrid ja akende kohal kolmnurkviiludena eenduvad fassaadikaunistused. Räästaalust fassaadiosa ilmestab ehisvöö. Sokliosa on laotud põllukividest ja viimistletud krohvkattega, mida liigendavad punasest tellistest laotud, seina tasapinnast 10 cm ulatuses eenduvad liseenid. Punastest tellistest raamistus on dekooriks ka keldriakendele. Elamu interjööri iseloomustab rikkalik klassitsistlikus stiilis sisekujundus. Säilinud on enamik algupäraseid tahveldatud siseuksi koos piirdelaudade ja uste kohal olevate karniisidega. Osade ruumide siseseinu katavad seinatahveldised ja põrandaid kalasabamustriline parkett. Enamikes tubades on säilinud originaalina peegelvõlvis äärte ja karniisidega laed. Suure saali lage kaunistab sõõrjas stukk-ornament puto peakestega, väikese saali lakitud vineerpuidust lae keskosa ehib lopsakas lillemotiiv. Ühe ruumi lage katab juugendstiilis maaling. Hoones on algupärased lihtpottahjud. Ümberehitused: Põhikonstruktsioonid, enamus laudvoodrist ning välisdekoorist on säilinud tänaseni. Suuremad remonttööd on toimunud nõukogude perioodil. Välja on vahetatud sokli peal olev laudis 40 - 80 cm ulatuses, mistõttu on ka osa fassaadidekoorist hävinenud. Plaanilahenduses on suuremad muudatused hõlmanud hoovipoolseid ruume, eriti köögiosa. Laemaalinguga ruumi on paigaldatud ripplagi. Viimased suuremad ümberehitustööd siseruumides teostati 1999.a, kui hoonet remonditi Pärnu Pereabikeskuse tarbeks.</span>


source: A
code: 27274
name: Vagula I asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vagula asulakohta iseloomustab kultuurkiht, millest on leitud keraamikat, tulekivi, põlenud luid ja kvartsi (AI 6200). II rannaterrassile tehtud 40 x 40 cm suuruses šurfis paljandus ühtlaselt tume muld, mis u 50-60 cm sügavusel muutus liivasemaks. Šurfides, seda intensiivselt haritud põllul, kultuurkihti ei ilmnenud. Leidude põhjal on tegemist kiviaegse asulakohaga, kõige suurema tõenäosusega kammkeraamika-aegse elupaigaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vagula asulakoht paikneb Kodsusaare tl maal, Vagula järve idakaldal Roosisaare tammest (LK) põhjas ja kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid arheoloogid Aivar Kriiska ja Arvis Kiristaja 1997. aasta mais; 2002. aasta kevadel täpsustas muistise piire arheoloog Mirja Ots.</span>


source: A
code: 27275
name: Ala-Vagula II asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisrauaaegse ja keskaegse leiumaterjaliga asulakoht. Asula tuumikala jääb Üla-Vagula talu ja Kivioja vahelisele seljandikule. Samuti on talu põllult leitud nii käsitsi kui kedrakeraamikat, tulekivi ja loomaluid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ala-Vagula asulakoht paikneb Vagula järve kagukaldal, Kivioja (ka Üraoja) ja talu vahelisel seljandikul, samuti on kultuurkiht avastatud Ala-Vagula külast u 300-500 m lääne poolt põllul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid A. Kiristaja ja A. Kriiska 1997. aasta mais maastikuinspektsiooni käigus; 2002. aasta kevadel tegi M. Ots täpsustavaid uuringuid asulakoha kultuurkihi määramiseks.</span>


source: A
code: 27276
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht asub Narva linna ajaloolises keskuses, hõlmates Narva linnuse, vanalinna (liivi linna), uuslinna (rootsi linn), Narva eeslinna ja osaliselt Peetri eeslinna. Asulakoha piir kulgeb:
Sepa, Rakvere, Vabaduse, Tuleviku, Peetri plats, Malmi, Raja, Narva jõgi, Sepa põik, Honoré bastioni põhja küljelt.

Asulakoht hõlmab Narva linnuse territooriumi ja  kaitseehitiste kompleksi 13.-17.sajandist,  Narva vanalinna kultuurkihti, mis sisaldab 14.-17. sajandi materjale, keskaegse kindlusemüüri alust, kirikute, ühiskondlike hoonete ja elamute vundamente, seinu, keldrivõlve, tänavate sillutist, drenaažisüsteemi ja veevarustuse osi, keskaegseid matmispaiku, Narva uuslinna ja osaliselt eeslinnade ala kultuurkihti 14.-18. sajandi leidudega, sh Liivi sõja aegsete hoonete ja kaitserajatiste konstruktsioonidega, Narva ja Peetri eeslinnade arheoloogilist kultuurkihti osaliselt säilinud tänavavõrgu ja bastionidega külgneva ajaloolise maastikuga. Mullatööd nimetatud alal on lubatud vaid peale arheoloogilisi uuringuid või arheoloogilise järelevalve all Muinsuskaitseameti poolt välja antud loa alusel.

Eksperdihinnang on koostatud arheoloogiamälestiste peainspektor Ants Krauti poolt  I. Vahramejeva, A. Nikitjuki ja E. Kaljundi poolt 1998. a koostatud Narva üldplaneeringu korrigeerimise käigus tehtud mälestiste kaitsetsooni ettepanekute alusel. Ettepanek asulakoha kaitse alla võtmise kohta on läbi arutatud arheoloogiamälestiste ekspertnõukogu istungitel 05.01 ja 01.11.2004 ning otsustatud esitada Muinsuskaitse Nõukogule kultuurimälestiseks tunnistamiseks hinnangu andmiseks.</span>


source: A
code: 27277
name: Mardi tuuleveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi neljakorruseline puidust tuuleveski on kaheksatahuline tüvipüramiidjas puidust sõrestikehitis, mis toetub soklikorruse maakivivundamendile. Puidust kandekonstruktsioon on saetud ja tahutud palkidest karkassehitis. Ülespoole koonduvad välisseinad on kahekihilised. Sisemine horisontaalne kattelaudis on väljast kaetud sindlitega. Katusekonstruktsioonid on hävinud. Ilmselt oli tuuleveski kaetud paadikujulise kübaraga. Tehnoloogilistest konstruktsioonidest on säilinud pehkinud kujul peavõll koos tiibade ja suure hammasratta riismetega, värkel, püstvõll ning mitmesugused tehnoloogiliste sõlmede katkendeid. Säilinud on ka alumine veskikivi.
Pärnu maakonnas on nimetatud tüüpi tuuleveski ainukesena säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920.a-1930-tel.</span>


source: A
code: 27278
name: Jaani kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist kirikuhoonel on  talalagi ja kõrge eterniidiga (1980)  kaetud viilkatus. Ehitise väärtuslikum osa on hilisklassitsistliku nõelkiivriga läänetorn. Interjööris väärivad tähelepanu : võidukaar, marmoreeringuga barokne kantsel (18. sajand) ja nikerdfiguuridega barokne altar (17. – 18. sajandi vahetus), mõlemad Kuressaare meistri tööd, mis on teostatud naiivses kohmakas laadis. Pitsist alatarikate on kunstimälestisena muinsuskaitse all. 
</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jaani kirik asub Jaani külas, piki mere kallast kulgeva Orissaare-Leisi maantee ääres, maalilisel kohal mere lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paekivist kiriku ehitamist alustati  arvatavasti 1675. aastal pidalitõbiste kirikuks. Algne ühelööviline pikihoone valmis tõenäoliselt 1703. aastal, ümberehitatud 1840. aastatel. 1745. aastal muudeti algsete kaarakende kuju nelinurkseks. Torn on sekundaarne ja ehitatud ilmselt kahes järgus. 1842. a. püstitati ehitusmeister J. F. Schraderi projekti järgi hilisklassitsistliku nõelkiivriga läänetorn. Torni ehitamisel eemaldatud päiskivi dateeringuga 1741 on paigutatud kiriku kiviaeda. Kuna kirikuhoones ei ole tehtud täpsemaid ehitusloo uuringuid, on dateeringud vaid oletatavad. 19. sajandil läks suur osa kogudusest õigeusku, mistõttu jäi kogudus nii väikeseks, et oma õpetajat ei olnud ; õpetaja käis Pöidest. Täna on kiriku omanik EELK Saaremaa Jaani Kogudus.</span>


source: A
code: 27279
name: Jämaja kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algkiriku kavatis, mida järgib ka praegune hoone, koosneb Saaremaa keskaegsele sakraalarhitektuurile iseloomulikust kitsamast nelinurksest koorist ja ühelöövilisest pikihoonest; koori põhjapoolsel küljel on käärkamber ja läänes eendub nelinurkne torn. Kiriku akna ja ukseavad on tervkaarsed, pikihoone nurgad on laotud kvaaderkividest, dolomiitkarniis on jõulise profileeringuga. Kiriku kõrge viilkatus on kaetud eterniidiga. Pikihoonet katab kitsas silindervõlv. Interjööri kujundus on sarnane Kuressaare Laurentiuse kirikuga. Kirikus leidvatest vallasvara-esemetest vääriksid tähelepanu: neogooti altar, oreli- ja külgväärid, renessanss (barokk?) kantsel, mis on arvatavasti pärit Kuressaare Laurentiuse kirikust, kaks dolomiidist vappepitaafi, raidkivist naivistlik Maarja kuulutamise reljeef (16. saj.). Jämaja kirikuaed on arheoloogiamälestis nr 4174.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jämaja kirik asub Jämaja külas, Jämaja surnuaeda viiva tee ääres. Kirikut ümbritseb maakivist aed, värava postid on paekivist. Teiselpool kirikust mööduvat kalmistuteed on pastoraadi varemed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jämaja kirik on peale keskaegse kiriku varingut ümber ehitatud. Praegune ilme pärineb aastast 1864.</span>


source: A
code: 27280
name: Tiirimetsa palvemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kõrge viilkatusega puithoonega, mille lihtsast mahust kasvab välja sakraalsust lisav ristiga katusekõrgendik kus asub peasissepääs. Hoone tagumises otsas on kuuetahuline juurdeehitis. Vertikaallaudisega kaetud fassaadide ruudustatud lintaknad maja külgedel näitavad funktsionalismi jõudmisest ka sakraalarhitektuuri. Praegune eterniitkatus on varem kaetud puitlaastudega. Sisekujunduses on märkimisväärsed koonusekujulised sambad, mille kapiteelideks on ümarkuulid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tiirimetsa palvemaja asub Tiirimetsa  külas, sõidutee ääres. Hoone ümbrus on hästi heakorrastatud, krunti piirab sobimatu võrkaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1930. aastate konservatiivsuse taustal on 1935. a. ehitatud Tiirimetsa palvemaja kujundatud moodsas funktsionalistlikus stiilis. Kahjuks ei ole suudetud tuvastada  autorit, kuid hoone arhitektuur reedab, et see on arhitekti töö. Hoone oli algselt ehitatud Anseküla abikirikuks (praegu kasutuses Tiirimetsa palvelana).</span>


source: A
code: 27281
name: Kõrkvere tuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on Kõrkvere külas asuva hästi säilinud ehituskompleksiga, mis koosneb originaalsest hollandi tüüpi tuulikust ja sellega seotud majandushoonest. Massiivne tuuliku kuuenurkne alaosa on ehitatud tahutud pae- ja maakivist, ümara ülaosa paekivisein on krohvitud. Ukse- ja aknaavade ülaosad on kaarjate paekivist sillustega. Tuulikul on plekiga kaetud katuse müts. Sisustus on valdavalt säilinud, tuulikus on hoiul tuletõrje veepump.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hollandi tuulik asub Kõrkvere külas, külahoonete vahel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuulik on ehitatud 1930ndatel aastatel. See töötas tuuleveskina veel  mõned aastad tagasi.</span>


source: A
code: 27292
name: Kärla kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikul on ühelöövililne kooriruumita pikihoone, 3-osaline atikakorrusega läänefassaad ja selle keskel hiljem valminud neogooti telkkiivriga 4-nurkne torn. Ranges klassitsistlikus stiilis eksterjöörile on iseloomulikud konsoolfrontooniga 4-nurksed aknad peakorrusel ja läänefassaadi raskepäraselt tõusev arhitektuurirütm, mida rõhutavad tugevad karniisiliistud ja ampiirselt ümarad aknaavad. Ruumipildi määrab karniisidega peegellagi. Sisustuses v. Buxhövdenite renessanssepitaaf (1591; B. Raschky) kohandas 1637 alatariseinaks). Tornis kaks kell (väiksem 1705, valmis Stockholmis; suurem 1794, poolakeelse tekstiga).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirik paikneb Kärla aleviku keskel, seda läbiva sõidutee ääres. Kiriku taha on nõukogude ajal ehitatud ansamblisse mittesobivad  tööstusehitised. Kärla kirikuaed on arheoloogiamälestis nr 4115.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärla Maarja Magdaleena paekivist kirikuhoone on ehitatud 1842─43. aastatel (E. Leuener) varisemisohtlikuks muutunud ja 1842 lammutatud keskaegse kiriku (ehitatud arvatavasti 13. sajandi III veerandil) asemele.
Kiriku torn, mis algselt oli kõrge, olevat häirinud nõukogude lennukeid (Kogula lennuväli oli sealsamas), mistõttu 15.augustil 1940 saeti tornikiivri neli tugiposti läbi ja tõmmati kogu sihvakas torn traktoriga maha. Kirikut ennast kasutati kasarmuna. Purustati orel ja varastati selle viled. (allikas: Saaremaa Muuseum. Kaheaastaraamat. 1991-1992. Väljaantud 1993. Georg von Krusenstjern - Saaremaa, lk. 125.)</span>


source: A
code: 27293
name: Sõmera klubihoone ja interjöör Kärla alevikus Ohaka tn 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekordne sümmeetrilise lahendusega krohvitud kivihoone on kaetud madalakaldelise plekist katusega. Hästi proportsioneeritud pikk hoonemaht on nii otstes kui külgedel tagasiastetega liigendatud. Hoone fassaade kujundavad klassikalised kujunduselemendid (stukk-karniisid, pilastrid, kaarniššid, viiluväljas bareljeefid, tammepuust uksed). Põhikorrusel paiknevad järjestikku esik, riietehoid, fuajee ja avar 500-kohaline saal. Teisel korrusel on saali õhuruumi ümber kabinetid. Algne ruumilahendus ja sisekujunduselemendid on säilinud. Asendatud on vaid mõned parkett põrandad. Enamus uksi ja aknaid on originaalsed. Erilist tähelepanu väärivad esiku, garderoobi ja fuajeede  sisekujundus, kus on säilinud tugisambad, sisetrepid ja nende piirded ning lihtsa ja soliidse tammepuidust kujundusega detailid (peeglid, garderoobi letid, seinte ja postide paneelid jm). Ka enamus originaalseid peegelvõlvide, stukk-karniiside ning laerosettidega lagesid on säilinud. Kui maja sisekujundus on üldiselt vaoshoitud, siis klubi saali kujundus on detaili- ja värvirohke, eriti lagi. Ornamentaalset laepinda ääristab maaling. Lagi läheb kaarjalt üle seintele lõppedes karniisiga. Keset lage on võimas klaasist originaalne lühter. Seinte kujundus on laega võrreldes üsna tagasihoidlik (lihtsad pilastrid). Lava ava ääristab stukkdekoor. Saali kaldpõrand on laudisest. Kogu stalinistlikus kujunduses on nähtav sulaaja modernistlik liberaalsus. Uudsema siselahendusega on palvela (sisearh. V. Liiv, 2003).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Sõmera klubihoone asub Sõmera Hooldekodu territooriumil, olles sissesõiduteel üks pilkupüüdvamaid ehitisi. Sõmera hoonetekompleksi kuuluvad veel söökla, kauplus, haigla, endised kasarmud (kivist ja puidust), väikesed elumajad (Soome majad). Nende hoonete arhitektuur on tagasihoidlik  Kuna algse sõjaväelinnaku planeeringut ei ole olnud võimalik leida, on raske hinnata praeguse olukorra vastavaust algideele. Kohati on tunda ajastule iseloomulikku plaanisümmeetriat, kuid samas tundub hoones olevat kaootiline. Kogu territoorium on väga hästi hooldatud ja haljastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sõmera klubihoone esindab stalinistliku perioodi arhitektuuri. Hoone projekt on koostatud 1957. a. (Vojenmorprojekt N 28, projekti autorid Kuznetsov, Alijeva). Algselt ohvitseride klubiks ehitatud hoone valmis 1961.aaastal. Samast  aastast alates läks maja kopsutuberkoloosi sanatooriumi kasutusse. 1976. aastast on hoone Sõmera Hooldekodu valduses, kes kasutab seda kontorina ja kultuuriürituste läbiviimiskohana. Majas on teenindusruumid ja palvela.</span>


source: A
code: 27294
name: Soonda küla munakivitee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Soonda küla on  traditsioonilise ridaküla, kus on säilinud ajaloolise ilmega hooneid. Kahel pool munakiviteed ääristavad talude krunte maakivist aiad. Munakivitee pikkus on ca 350 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Munakivitee läbib Kuivastu maanteest veidi eemal (vana Kuivastu maantee ääres) olevat Soonda küla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed kirjalikud teates asustusest pärinevad 1569.-71. aastast. Küla kui asustusüksust on esimest korda mainitud 1645. aastal. Juba väljakujunenud sumbküla piiridest on andmeid 1698. aasta kaardilt. Küla läbis Kuivastu-Vahtna postimaantee, mis peale Väikese väina tammi valmimist ühendas Kuivastut ja Kuressaaret. Esimese maailmasõja aastatel sai tee küla piiresse jääv osa munakividest katte.  1960. aastatel viidi maantee põhjapoolt külast mööda. Sellest ajast on munakivitee olnud peamiselt külaelanike kasutuses.</span>


source: A
code: 27295
name: Elamu J.Vilmsi tn 7
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kui palju on siin ärakasutatud varasema hoone osi ei ole selge, kuna kõik nähtavad hoone osad pärinevad sellest ajast. Kahekorruselisel rõhtpalkidest puitelamul on omapärane art-déco’lik ilme, head proportsioonid, kuid detailidest üsna lihtne. Hoone on terviklikult säilinud, vaid algne peauks on mitte sobiva vastu välja vahetatud. Hoone on ehitatud elamuks ja sellisena ka kasutatud kuni käesoleva ajani.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on 1928. aastal projekteerinud arhitekt Karl Treumann.</span>


source: A
code: 27296
name: Elamu koos tänava poolse piirdeaiaga J.Vilmsi tn 9
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise luksusliku elamu peafassaadil on läbi kahekorruse ulatuv konsoolile toetuv väljaehitus. Õue poole jäänud veranda on aga hävinud. Tänava joonelt tagasi astuva elamu ees on juugendlik raudsepispiire, mis toetub massiivsetele paekivist postidelt. Hoones on säilinud hulgaliselt vanu detaile (kaks keerdtreppi, uksi jne.) Hoone põhikonstruktsiooniks on vooderdatud  rõhtpalksein, klombitud paekivist soklil. Algselt elamuks ehitatud hoones on mitmekümne aasta jooksul olnud kutseõppeasutus. Siin on peetud mitmesuguseid kursuseid. Praegu kasutatakse hoonet lasteaiana. Lasteaed asub esimesel korrusel, teine korrus seisab tühjana, kuna on kütmise probleeme. Hoones olevad ahjud on ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on ehitatud 1911. aastal. Tollasele omanikule Meta Karstensile on  projekti valmistanud insener-tehnoloog W. Karstens.</span>


source: A
code: 27297
name: Elamu J.Vilmsi tn 18/Tina tn 1
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamus oli kummalgi korrusel kaks üsna ruumikat üürikorterit. Tegemist on ilmeka fassaadikujundusega puitelamuga, hoone fassaade kujundavad vertikaal- ja horisontaallaudise vaheldumine, puitdekoor. Hoonel on linnaehituslikult tähelepanuväärne tornehitis hoone nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tina tänavast eemal olev, J.Vilmsi tänava äärne elamu ehitati 1879. aastal arhitekt Nikolai Thamme projekti järgi. Nurgalahendusega juurdeehitus on lisatud 1911. aastal. Hoone kannab Tallinna ajaloolisele eellinnale omast kohati üsna keerulist ehitusliku arengu pitserit, mis on tänaseks uuema hoonestuse ees kadumas.</span>


source: A
code: 27298
name: Elamu J.Vilmsi tn 16/Tina tn 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone fassaadid on pidulikud. Siin on historitsistlikud elemendid segatud juugendlikega. Hoone põhiaktsendiks on torniga nurgalahendus Tina ja J.Vilmsi tänava ristumiskohal. Kummalgi korrusel on projekteeritud kaks korterit, millel on väljapääsud mõlemasse, nii eesmisse, kui ka tagumisse trepikotta. Esinduslikud suured korterid on kaunistatud mitmesuguste arhitektuursete väikevormidega. Kahjuks on lammutatud ,veel 1961. aastal alles olnud, lahtine rõdu J.Vilmsi tänava poolsel fassaadil, peasissepääsu kohal. Muus osas on elamu säilitanud täielikult oma algse ilme. Hoonet on alati kasutatud ja ka käesoleval ajal kasutatakse elamuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on ehitatud 20. sajandi esimestel aastatel, kohe peale Tina tänava rajamist.</span>


source: A
code: 27299
name: Orissaare keskväljak ja Pärna tn puiestee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on 1950. aastal Orissaare rajooni halduskeskuseks planeeritud aleviku keskväljaku ansambliga, mis funktsioneerib planeeritud kujul tänaseni. Keskuse rajamisaegset planeeringut ei ole õnnestunud leida. Tegemist on nõukogude aja algaastatele iseloomuliku planeerimisviisi näitega. Tolle aja planeeringutes kasutati klassikalisi kompositsioonireegleid ja kujundati tsentraalsümmeetrilise lahendusega pidulikke paraadväljakute ansambleid, kuhu kuulusid täitevkomitee hoone, kultuurimaja, koolimaja, kaubamaja jms. Planeerimisel valitses stalinistlik esinduslikkuse ja paraadsuse printsiip. Nelinurkse keskväljaku kolm külge on hoonestatud kahekordsete ehitistega, ühelt küljelt möödub aleviku peatänav. Väljakut ääristab regulaarne kõrghaljastus. Keskväljaku keskteljelt algab laiaks puiesteeks planeeritud Pärna tänav, mis on aleviku lõunapooses osas asuva eramute rajooni plaanistruktuuri peatelg. Pärna tänava lai tänavaosa kulgeb kuni Võidu tänavani. Puiestee on alguses laiem, kahe sõiduteega, mille keskel on kaherealine õunapuudega haljasala. Pärna tänava alguse idapoolses küljes kõrghaljastus puudub. Hilisemad planeeringud on osaliselt keskväljaku ansambli algset lahendust aktsepteerinud. Vaid uue kaubanduskeskuse asend ja selle juurde kuuluv parkimisplats ei ole sümmeetrilist hoonestusviisi Pärna tänava ääres järginud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Keskväljaku ansambel asub Orissaare aleviku keskel kujundades oluliselt selle ilmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskväljak koos selleni viiva pärnaalleega on rajatud 1950. aastal osana Orissaare rajooni halduskeskuse planeeringust. Hilisemate planeeringutega on keskväljaku ja allee algset planeeringut mõnevõrra muutnud, kuid ansambel on säilitanud oma terviklikkuse.</span>


source: A
code: 27352
name: Orissaare Kultuurimaja Kuivastu mnt 37 maht ja fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultuurimaja on ehitatud 1959. aastal (arh. A. Matteus, kordusprojekt) nn stalinistlikus stiilis. Madala kelpkatusega kahekordne  ristküliku kujulise põhiplaaniga kivihoone on säilinud oma algses mahus ja fassaadikujundusega. Sümmeetrilise lahendusega ning regulaarse avade paigutusega krohvitud fassaadid on kujundatud pilastrite imitatsiooni ja stukkornamentidega. Peafassaadi keskelt eendub kolmnurkse frontooniga keskrisaliit. Maja sees on  algne plaanilahendus ja viimistluselemendid suures osas säilinud. Vaatamata sellele, et sisekujundus ei ole mälestisena kaitse all, on selle säilitamine hoone terviklikkuse seisukohalt soovitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultuurimaja asub Orissaare aleviku keskväljaku ühes ääres kujundades oluliselt selle ilmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskväljak koos selleni viiva pärnaalleega on rajatud 1950. aastal osana Orissaare rajooni halduskeskuse planeeringust. Ansamblituumikusse kuuluv kultuurimaja on ehitatud 1959. aastal arhitekt Arnold Matteuse (1897-1986) kordusprojekti järgi.</span>


source: A
code: 27057
name: Tallinn-Väike raudteejaama pagasiaida fassaadid ja ehitusmaht
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne, madal, pikliku põhiplaaniga kivihoone, algselt klombitud paekivist ning hilisemal ajal värvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinn-Väike (saksa Reval-Kleinbahnhof), vanadel kaartidel ka Tallinn-Peajaam (vene Ревель-Главное) ja Willjandi Peawaksal (saksa Felliner Hauptbhf) on raudteejaam Tallinna Kesklinnas Kitseküla asumis. Tallinn-Väike raudteejaama veetorn kuulub ühte kompleksi jaamahoone, pagasiaida, keldri, ja teetööliste kuuriga. Jaamahoone ehitati 1900-1901. aastatel juurdeveoraudtee Tallinna pearaudteejaamaks. Projekti autor on teadmata. Juurdeveoraudtee rajamisega tegeles Eesti- ja Liivimaal „Esimene Juurdeveoraudteede Selts”.</span>


source: A
code: 27058
name: Tallinn-Väike raudteejaama teetööliste riistakuuri fassaadid ja ehitusmaht
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruselise teetööliste tööriistakuuri välisarhitektuur on peahoonest tagasihoidlikum, kuid kordab jaamahoone arhitektuuri, millele viitavad mõlema hoone raidkividest nurgad ning punasest tellisest ukse- ja aknaavade raamistused. Tööriistakuuri seinad olid algselt krohvimata ning viilkatus oli kaetud punaste katusekividega. Kuuril kahel küljel olid suured mantelustega väravad. Säilinud on pööningu akende sepistrellid, saelõikega sarikaotsad ja räästasarikad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinn-Väike (saksa keeles Reval-Kleinbahnhof), vanadel kaartidel ka Tallinn-Peajaam (vene keeles Ревель-Главное) ja Willjandi Peawaksal (saksa keeles Felliner Hauptbhf) on raudteejaam Tallinnas Kitsekülas. Jaamahoone ehitati aastatel 1900-1901 juurdeveoraudtee Tallinna pearaudteejaamaks. Hoone projekti autor on teadmata. Tallinn-Väike raudteejaama ansamblisse kuulub lisaks peahoonele veel teetööliste riistakuur, pagasiait, kelder ja veetorn, mis kõik on ehitismälestistena kaitse all. Tallinn-Väike raudteejaama ansamblisse kuulub peahoone kõrval veel ka teetööliste riistakuur ning pagasiait, kelder ja veetorn, mis kõik on ehitismälestistena kaitse all.</span>


source: A
code: 27059
name: Dünaburgi kasarmute kagupoolse, keskmise ja loodepoolse hoone fassaadid ja ehitusmaht
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on historitsistlikus stiilis militaararhitektuuri näitega. Hoone on pikliku põhiplaaniga kahekordne paekiviehitis. Hoone aknaavad on raamitud punase tellisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dünaburgi kasarmuhooned on ehitatud 19. sajandi lõpus ning on oma nime saanud seal paiknenud Dvinski (saksa keeles Dünaburg) polgu järgi. Hooned on 2000ndatel restaureeritud ja on Sidepataljoni kasutuses.</span>


source: A
code: 27060
name: Elamu-ärihoone Lossi tn. 26
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehituse üldilme on historitsistlik, mis on omane tollasele arhitektuuripildile üldse. Hoone pikem tiib paikneb piki Lossi tänavat ja lühem piki Tartu tänavat, nurka rõhutab gootipärase telkkiivriga tornisarnane polügonaalne ärkel.
Fassaadikujundus on linna kahel peatänaval paiknemisele kohaselt esinduslik. Aknaid ääristavad kannelüüridega pilastrid ja rustika, ülakorrustel ka simsid. Simsid paiknevad ka alumise korruse kohal ning katuseräästa all, muutes kahe kõrgema korruse vööndi eraldi tsooniks. Emotsionaalsust lisavad erikujulised aknad, mis on osalt paarikaupa rühmitatud ning kroonitud kolmnurkviilude ja ümarkaartega. Fassaadi kohal - kahel pool nurgatorni ning hoone pikema külje keskel kõrguvad renessanslikud frontoonid. Lossi tänava äärset fassaadi ilmestavad lisaks väikesed rõdud.
Ehitise välisilme on säilinud üldjoontes algupärasel kujul. Suurimaks muudatuseks on praegu kõrgemate korruste krohvipindade algsest tunduvalt tumedam värv.
Maja tagafassaad on samuti tüüpiline oma ajale - puudub esiküljele omane dekoor (ehisviilud jms.). Enamjaolt avanevad siseõue nö. abiruumide ja koridoride aknad. Sisehoovi avanevad ka osade korterite rõdud.
Sisehoovis on säilinud veel omaaegne punastest tellistest seinamüür, tellistest hobusetallid, ka hobuse kinnisidumisrõngas maja seinal. 
Hoone interjöör
Ehitise plaanilahendus on tüüpiline sajandialguse mitmekordsete elu- ja ärihoonetele: esimesel korrusel paiknesid äriruumid ning kõrgematel korrustel korterid. Kui välisilmes domineerivad historitsistlikud jooned, siis interjööri on kaasatud palju juugendlikke nüansse.
Koridoride seinad on kaetud maalingutega, mille teostuses on tõenäoliselt kasutatud nn. Mustriraamatut. Sovetiajal läbi viidud remondi käigus on jäänud koridoris värviga katmata ca 1 meeter korda 1 meeter seinapinda (tõenoliselt on seal asetsenud mõni kapp), mille põhjal on võimalik taastada pilt omaaegsest ilmest – seinamaalide teostusel on kasutatud juugendlikku ornamentikat, mis liugleb piki seina ja lae äärt. 
Eriti tähelepanuväärseteks on II korruse (kunagise saali eesruumi) “mustade madonnadega” laemaalingud, kõrvalruumi lage kaunistab omakorda ristikheinalehe-motiividega ovaalne laemaal. 
Suurem osa seina- ja laemaale on sovetiajal kaetud tugeva värviga. Vaatamata sellele on värvi alt koorunud laemaalingud või omal ajal mingil põhjusel katmata jäetud seinamaalingud kindlasti restaureeritavad ning ajalooliselt väärtuslikud. Hoone üldkoridorides ja korrususte vahedes treppidel on tänaseni säilinud, olgugi et suuresti kulunud, mosaiiksed kiviplaadid. Plaatidest moodustuvad põrandale tähekujundid. Tähe-kujundi kordust näeme taas omaaegse pangasaali mosaiikparketil II korrusel. Saali 60 ruutmeetrist parketist on tänaseks säilinud küll ainult ca 14 ruutmeetrit (korter 2), kuid see vähene on restaureeritud ning tõenäoliselt ainus omataoline Viljandis .
Teise ja kolmanda korruse korterite eeskoridorid kaetud kalasaba-parketiga. Lihtsamamustrilisi parkette on mujalgi hoones – omapärase, mitmest puuliigist ruutmustriga parkett asub nt. II korrusel. 
Üldkoridoride sepistatud trepikäsipuud pärinevad tõenäoliselt mõnest kohalikust (või Riia) töökojast, kuid hoolimata sellest on need väga iseloomulikud tollastele interjöörilahendustele . 
Lisaks laes olevatele maalingutele pakuvad hoonele emotsionaalsust ka osasid lagesid kaunistavad rosetid. Tõenäoliselt on nimetatud rosetid ilmestanud kunagise panga esindusruume. Rosetid on jõulised ja lopsakad, tihti raamistatud laeäärse karniisiga .
Majas on säilinud hulgaliselt kahhelahjusid. Enamik neist on suhteliselt lihtsad valged ahjud, mille ülaosas on astmeliselt väljaulatuv karniis, samuti on üleminek rõhutatud ahju allosas. Samuti on majas mitmeid nurgaahjusid, mis on oma mõõtmetelt mõnevõrra suuremad (nt. Optika poe ahi).
Omaaegses laste raamatukogu ruumis paikneb aga uhke rohelistest kahhelkividest kamin. Eriti suurejooneline on kamina ülaosas paiknev ehisviil, mis on kaunistatud lopsakate lillemotiividega. 
Üldkoridoride uste kohal olevatel klaasidel on juugendile omane ruutjoonistus . Aknad on hoonel erikujulised, rohkesti on kasutatud ruutmotiivi. Osaliselt on säilinud veel vanad aknakremoonid, ukse käepidemed. 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rahva seas “Viljandi visiitkaardi” nime kandev hoone Lossi ja Tartu tänavate nurgal valmimisaastaks on 1909 ning mis kuulus algselt tuletikuvabrikant E. Pohlile. 
Hoone arhitektina on mainitud Riias õppinud ja Peterburis Mieritz-Gerassimovi büroos töötanud eesti arhitekti Artur Perna’t. Kirjalikku allikat selle väite tõestamiseks ei ole seni leitud, kuid jooni Perna käekirjast võib hoonel leida mitmeid. </span>


source: A
code: 27063
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis on pealtvaates nelinurkse üldkujuga, mille läbimõõt põhja–lõuna suunas on u 2 m ja ida–lääne suunas 1,5 m. Kivi kõrgus ümbritsevast maapinnast on 0,4 m. 

Kivi lael asetsevad ühel teljel paarikaupa 12 tehislikku lohku, millest 8 rühmituvad 10 cm vahedega telje idapoolsesse otsa ja neli moodustustavad telje lääneotsas omapärase “tärni”.</span>


source: A
code: 27073
type: ajaloomälestis
same: A.5753
name:
Friedrich Georg Wilhelm Struwe poolt teostatud meridiaanikaare mõõtmise Simuna-Võivere baasijoone Simuna otspunkt aastast 1827

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Friedrich Georg Wilhelm Struve poolt teostatud meridiaankaare mõõtmise Simuna-Võivere baasjoone Simuna otspunkt mõõdeti välja aastal 1827. Võivere ja Avanduse küla vahelisel tasasel põllualal mõõtis Struve 4,5 km pikkuse baasise, mille ühte lõpp-punkti püstitati mälestusmärk. Baasijoone Simuna otspunkt on tähistatud 1,90 m kõrguse graniidist monumendiga, mis on eraldi kaitse all ning omab registri numbrit 5753.
 Maa-ala on täna kasutuses haritava põllumaana, otspunkti ja seda tähistava mälestusmärgi ümber on jäetud Ø~12 m suurune murulapp. Otspunkti kaugus Simuna-Paasvere teest ~ 25 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu meridiaani kaarelõik mõõdeti maastikul aastail 1816-1852. Mõõtmistulemusi kasutasid tuntud Euroopa astronoomia-matemaatika teadlased planeet Maa suuruse ja geomeetrilise kuju mõõtmise täpsustamiseks ning maa- ja merekaartide täiendamiseks. Selle teaduse suurürituse algatajateks olid eesti soost Vene tsaariarmee kindral Carl Tenner ning baltisaksa päritoluga Tartu Ülikooli teadusmees Wilhelm Struve. See üritus andis ka olulise tõuke geodeesia arengule kogu Euroopas. 
Balti kaarelõik Jekabpilsist Daugava ääres kuni Soome laheni sisaldab 33 punkti, Eesti haldusala piiresse jääb neist 22, millest on säilinud ka siinmainitud Simuna-Võivere Simuna otspunkt. Simuna-Võivere baasijoon mõõdeti üks kord ja see toimus 1.-15. septembril 1827.a. Baasjoon asus Avanduse ja Võivere mõisa tasastel, ühtlase kaldega põldudel, kus puudusid mõõtmist segavad pinnavormid. Baasjoone otspunktid paiknevad vastavalt: SO poolne punkt paikneb Simuna lähistel ning on tähistatud 1849. aastal graniitsambaga; NW punkt paikneb Võivere külas samanimelise tuuleveski lähedal. 
15.07.2005. aastast kuuluvad Simuna-Võivere baasijoone Simuna ja Võivere otspunktid ka UNESCO Maailma Kultuuripärandi nimekirja.</span>


source: A
code: 27074
name: Elamu Auli tn. 27
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamu asub Põhjasõja-järgses vene sõjaväeleaste ja nende perekondade asustuspiirkonas, Pärnu eeslinna S-serval (Morskoi eeslinn või Slobodaa) ning on koos naaberhoonetega (Auli 25, 29, 31) vene külastruktuuri ilmekas esindaja. Naaberhoonetele sarnaselt paikneb elamu kitsal ja pikal krundil, otsaga tänava poole. Krunti piirab tänava poolt kõrge plankaed-värav. Hoone viilkatus on laudkattega. Rõhtpalkseinte püstlaudis on pärit 19 saj II poolest. Otsafassaadil oli algselt üks, tänapäeval kaks väikest, 6-se ruudjaotusega ja luukidega, akent. Ainus ava külgseinas oli uks esik-kööki. Tänapäeval on kummalgi pool sissepääsu aken. Tuulekoda pärineb 19.saj II poolest. Katusekorrus võeti kasutusele 20.saj alguses, seoses kuurordi arenguga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusaeg - 18. sajandi I pool.</span>


source: A
code: 27075
name: Kadrioru Lastepargi paviljon
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone sisaldas lisaks riietus- ja pesemisruumidele ka ametikortereid, avarat puhvetit, mida kasutati ka kinosaalina, ja muud. Hoone keskosas asub madalal tambuuril kuppel, mille all oli algselt vaateplatvorm, kust sai jälgida välibasseinides toimuvat. Hoone välisilmet kujundavad ohtrad klassitsistlikud dekoorielemendid (toskaana orderi sambad, triglüüfidega friis, vahekarniisid jm.). Seinapinda elavdab kalasabamustriline laudis. Interjööris on samuti säilinud hulk algseid detaile - tahveluksed, lagesid ja seinu kattev profileeritud laudis jm. Väärtuslik on ka krunti ümbritsev metallpiire.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lahtise sammasgaleriiga ühekorruseline uusklassitsistlik puithoone ehitati aastatel 1936-1937 A. Kotli ja V. Seidra projekti järgi Lastepargi basseinide peapaviljoniks. Hoone restaureeriti 2009. aastal, sisearhitektuurse lahenduse tegi Maile Grünberg.</span>


source: A
code: 27076
name: Elamu Tartus Kalevi 11
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on arhailise puitelamuga Tartus. Ühekorruseline hoone on krohvitud sokliosal olev palkhoone, mida katab raskemoeline poolkelpkatus. Hoone fassaadid on kaetud horisontaallaudisega ning seinapingu ilmestavad profileeritud puidust raamistus akende ümber. Akende alusel asetsevad puidust lihtsad kassetid. Hoone esifassaadil, sümmeetriliselt hoone keskel asetseb valgmikuosaga puidust kahepoolne tahveluks. Hoone tagafassaadi kujundust on muudetud, lisades sinna kaasaegseid täiendavaid uksi ning vintskap katusele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalevi tänava hoonestus on Karlova linnaosa kõige vanem osa. Sellel tänaval asusid majad hiljemalt 18. sajandi teisel poolel, aga ilmselt juba palju varem. Käesoleva hoone tänavalõik oligi hoonestatud juba 18. sajandil ja moodustab kõige vanema hoonestusega ala kogu piirkonnas.</span>


source: A
code: 27077
name: Kalevi 11 kõlvalhoone (endine ait)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrvalhoone on lihtsa arhailise ilmega palkhoone, mis asub maakividest sokliosal. Hoone tänavakülgselt fassaadil asub üks lihtne raamjaotuseta aknake. Hoone tagafassaad on ühber ehitatud ning elamuks kohandatud. Viilkatus on kaetud kivikattega ning hoovipoolsel küljel asuvad kaasaegsed lamekatuseaknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalevi tänava hoonestus on Karlova linnaosa kõige vanem osa. Sellel tänaval asusid majad hiljemalt 18. sajandi teisel poolel, aga ilmselt juba palju varem. Käesoleva hoone tänavalõik oligi hoonestatud juba 18. sajandil ja moodustab kõige vanema hoonestusega ala kogu piirkonnas.</span>


source: A
code: 27078
name: Nakama karjamõisa mõisamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ühekordne, poolviilkatusega  ristpalkehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nakama karjamõis kuulus Mäemõisa mõisale. Elumaja on ehitusaeg on täpselt teadmata, arvatav ehitusaeg jääb 19.s. IV veerandisse.</span>


source: A
code: 27089
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Punasest graniidist 4m kõrgune mälestusmärk koosneb kahest, teineteise otsa asetatud kiviplokist. Ülemisel plokil on reljeefselt kujutatud langenud sõdalase kuju. Alumise kiviploki ülaosa on tekst:” VABADUSSÕJAS LANGENUD”, järgnevad 14 nime ja “MAAILMASÕJAS LANGENUD” ning 30 nime. ("Vabadussõja mälestusmärgid")</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas Nissi kihelkonnast pärit langenute vabadussammas avati 18.06.1933 Nissi kirikuaias. 
Sammas lõhuti 1945 sügisel. 
Samba taasavamine toimus 30.06.2000. Sammas taastati ARS-Monumentaal skulptorite poolt.
</span>


source: A
code: 27090
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku kõrval asuv kaheastmelisele alusele paigaldatud horisontaalne graniitplokk. Esiküljel on Vabadusristi kujutis ning daatumid "1918"ja "1920", järgneb tekst: "HARJU-JAANI/KIHELKONNAST/
LANGENUD VÕITLUSES VABADUSE EEST;" ning 15 langenu nimed. Kivi tagumisel küljel on aastaarvud "1914-1917" ja 28 nime.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sammas avati 6.10.1935.
Õhati 1940.a. 23.08.1942 pandi samba asuohta tahvel Vabadusristi kujutise ja tekstiga. Pärast sõda tahvel peideti. 
Tahvel taastati 03.07.88. 
Mälestussamba täpne koopia taasavati 24.06.1989.</span>


source: A
code: 27091
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku eestseisja ja kohaliku seltsielu eestvedaja Jaan Saalverk ja Jaan Põldmäe algatasid 1925 korjanduse ja korraldasid rahalise loterii kogumist Jüri langenud Sõdurite mälestussamba püstitamiseks. Algselt telliti töö V. Melnikult (Mellik), kuid tellimistöö kavandas ja teostas siiski Richard  Hammer. Kivimaterjal saadi kirikumõisa põllult.  Sõdurikuju valmistati hallist ja aluskivi punakaspruunist graniidist.  Nurgakivi paigaldati 30.mail 1926.  Mälestussamba avamine toimus 26.septembril 1926.  Aluskivil oli rändrahn, millel seisis pärga ja mõõka hoidev leinava sõduri skulptuur. Samba ülemisel rahnul oli tekst: „AU LANGENUILE/EESTI /VABADUSSÕJAS/1918-1920“, järgnesid 25 sõjamehe nimed. Alumisel rahnul oli tekst:“ ILMASÕJAS 1914-1918 LANGENUD“ ja 71 nime.
1941.aasta  juuli algul õhiti sammas hävituspataljonide poolt, mälestussamba alus tehti maatasa, monumendi kuju oli purustatud kolmeks tükiks. Samba tükid veeti 7 km eemal olevasse Pirita jõkke. Saksa okupatsiooni ajal õnnestus kujur H.Hallistel kuju restaureerida, kuid mitte endisel kujul. Samba taasavamine toimus 23.augustil 1942.  
1948. aastal mälestusmärk lõhuti. Skulptuuri osad kästi toimetada Lehmja kivipurustajasse. August Leukmann, Karl Ternel ja Voldemar Kallaspoolik toimetasid aga need kaitsekraavidesse. Hiljem need osad peideti ja skulptuur maeti ümber. 
Sügisel 1986 peeti kirikuaias  Eesti Muinsusakaitse Seltsi  esimene kokkutulek ja sammas otsustati taastada. Sammas taasavati 16.detsembril 1989. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Jüri kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute, kunstnik R.Hammeri kavandi järgi valmistatud, vabadussammas avati 26.09.1926 Jüri kirikuaias. 
Sammas õhiti 1941 juulis. 
Saksa okupatsiooni ajal õnnestus kujur H.Hallistel kuju restaureerida. 1948 a sügisel lasksid kohalikud võimumehed ka selle lõhkuda.
Samba taasavamine toimus 16.12.1989. Sammas taastati väikeettevõtte “Kolm Seppa” skulptorite poolt.

</span>


source: A
code: 27092
name: Vabadussõja juhtide mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algne mälestussammas valmistati Soome graniidist Jürgensi kivitööstuses. Monumendi esiküljel oli ümmargune bareljeef maoga võitlevast sõjamehest ning ümbritsev tekst "Vaba Eestile surmani truu" Tagumisele küljele raiuti hukkunute nimed ja sünnidaatumid. Peale monumendi purustamist säilis vaid ümar bareljeef, mis paigutati uuele taastatud sambale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Tallinna kaitseväe kalmistul, värava vahetus läheduses, jäädes sellest vasakule.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1931. aastal korraldati mälestussamba kavandite võistlus, mille võitis arhitekt Edgar Johan Kuusik. Mälestusmärk avati 1933. aastal. Ausamba juurde oli plaanitud ka 12 kõrgematele sõjaväelastele mõeldud hauaplatsi, esimesena maeti sinna 1932. aastal Ernts Põdder, veidi hiljem ka Johan Unt. Enne II maailmasõda sinna rohkem sõjaväelasi ei maetud. 1950. aastal purustati mälestusmärk. Taastatud mälestussammas avati 1998. aastal. Veidi hiljem, 2000. aastal avati terviklik Vabadussõja juhtide memoriaal.</span>


source: A
code: 27093
name: Vabadusristi kavaleride mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on tehtud dolomiidist ning graniidist. Dolomiidist on tahutud kaks sõjamehe figuuri ning nende vahel on graniitmaterjalist Vabaduse Risti kujutis. Koopia on valmistanud Ants Mölder ja Aime Kuulbuch. Keskel, Vabadusristi kohal on kiri "Vaba Eestile truu surmani"</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1935. aastal eraldati matmisplats Tallinna Kaitseväe kalmistule Vabadusristi kavaleridele. 1936. aastal hakati arutama monumendi teemadel ning töödega alustati 1939. aastal. Tõid teostas kujur Juhan Raudsepp, ning mälestusmärk valmis 1940. aastal. Avamispidustused jäid toimumata seoses okupatsiooniga ning kuju lõhuti 1950. aastal. Samba taastamistöödega alustati 1994. aastal. Vabaduse Risti graniitosa leiti 1962. aastal kalmistult ning seda peideti kuni 1995. aastani, mil see taastatud monumendile lisati. Monument taastati Juhan Raudsepa jooniste põhjal ning avati 1998. aastal.</span>


source: A
code: 27094
name: Vabadussõjas võidelnud Balti pataljoni (Balten Regiment) mälestussammas
type: Mälestussammas
same: A.1089
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lakoonilise kujundusega kivist mälestussambal on märgitud aastaarvud 1918-1920 ning tekst "VABADUSSÕJAS LANGENUD BALTI RÜGEMENDI VÕITLEJAILE. DEN GEFALLENEN DES BALTEN REGIMENTS"</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Tallinnas, Toompeal asuva Eesti Teaduste Akadeemia hoone juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Balti pataljoni mälestussammas avati Tallinnas, Saksa Rahvusvähemuse Kultuuriomavalitsuse hoone ees (Kohtu tn 6) 2. detsembril 1928.a. Nõukogude ajal maha võetud mälestusmärk taastati 1990. aastatel uuesti samal kohal.</span>


source: A
code: 27095
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele soklile paigaldatud obeliski, mille tipus on malmist Vabadusristi kujutise koopia (originaal on pronksist ja kindlas kohas hoiul). Soklil esiküljel on tekst: „JÕHVI / KIHELKONNA LANGENUILE / VABADUSSÕJAS / 1918 – 1920” ja „TUNDMATA SÕDUR / LANGENUD 8. XII 1918 / JÄRVE LAHINGUS / MAETUD SIIA”. Sokli vasakul ja parempoolsel küljel on langenute nimed – kokku 43. Tagumisele küljele on kinnitatud malmist bareljeef (originaal on pronksist ja kindlas kohas hoiul), millel on kujutatud kolme rännakul olevat Vabadussõja-aegset sõjameest: kaitseliitlast, sõdurit ja õppursõdurit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavandi looja on kujur Alfred Kask. Kivitöö tegi Madis Meermann ja bareljeefi A. Kask. Sammas avati 10.juunil 1935.
Sammas lasti õhku ööl vastu 25.oktoobrit 1940. Kuid uue sokliga sammas taasavati 16.augustil 1942. 1945.a. sügisel sammas lammutati ja osad visati mõisa tiiki.
Ehitati uus monument endise koopiana ja sammas taasavati teist korda 23.juunil 1993.</span>


source: A
code: 27096
name: Vabadussõja Järve lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uus sammas on endise täpne koopia. Soklile asetatud prisma esiküljel on ristikujulises raamistuses Vabadusristi kujutis ja pärg ning nende vahel tekst: „VABADUSVÕITLUSES / JÄRVE KÜLA LAHINGUS 16.JAAN.1919.A. / LANGESID KALEVLASTE MALEVAST:”, millele järgnes 10 nime. Samba ümber asuvat lillevälja piiravad neli väikest ning madalat, obeliskikujulist, raudkettidega ühendatud sambakest. Neist ühel on tekst: „ESMAAVAMINE / 11. SEPT. 1932.A. / PURUSTATI / 29. SEPT. 1940.A. / TAASAVAMINE / 21. OKT. 1942.A. / HÄVITATI / 1944.A. SÜGISEL / TAASTATUD 1993.A. / ARS-MONUMENTAALIS / HEINI VIILUPI / ALGATUSEL”.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samba kavandi valmistas maalikunstnik Hugo Lepik ja selle raius Madis Meermann. Mälestussammas avati 11.septembril 1932.
29.oktoobril 1940 purustasid kommunistid samba. Sammas taastati ja 21. oktoobril 1942.a.  taasavati. Monument hävitati taas 1944.a. sügisel.
24.veebruaril 1993 toimus mälestussamba teine taasavamine.</span>


source: A
code: 27104
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas valatud betoonist ja kujutab kombineeritud soklile asetatud kõrget sammast, mille ülemine ots moodustab kolmeastmelise trepi ja lõpeb malmist Vabadusristi kujutisega. Soklile on kinnitatud malmtahvlid tekstiga. Ees: „Langenuile / wõitluses / wabaduse eest / 1918 – 1920”, järgnevad 5 langenu nimed ja „Tundmata / Tundmata”, vasakul: „Suuremat / armastust / ei ole ühelgi / kui see, et tema / oma elu jätab / isamaa eest.”, taga: „Awatud 16. juulil 1933 / Taastatud suvel 1990 / Kirst Siberi haudade / mullaga maetud / 2.aprillil 1989”. Samba ümber on valatud betoonist 40 cm kõrgune äär. Igasse nurka on valatud betoonpost, need omakorda ühendatud jämeda raudketiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 16.juulil 1933.
Sammas jäi vandaalide poolt lõhkumata kuid 1961.a. eemaldati tahvlid
1990.a. paigaldati uus rippkett ja taastati kaks tahvlit ning lisaks tehti veel üks uus tahvel. Aastail 1996 – 1998 paigaldati tahvlid sambale.</span>


source: A
code: 27105
name: Vabadussõja Udria dessandi mälestusmärk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas on taastatud koopiana. Mälestussambaks on suur kõrge raudkivi. Samba esiküljel on süvend suurele pronkstahvlile tekstiga: „SIIN MAABUSID MERELT / 17. JAAN. 1919 a. / EESTI JA SOOME WAPRAD POJAD / ÜHISEKS WÕITLUSEKS / WABA EESTI EEST. / 30 heina k.1933 a. /”.Teksti lõpp erineb originaalist, all vasakul: „UDRIA / MUUSIKAÜHING” ning paremal „ENNISTATUD / JUULI 1991”. Sammast ümbritseb raudkettaed, mis toetub raudkivist postidele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestusmärgi autoriks on A. Danilov. Mälestussamba avamine oli 30.juulil 1933.
Mälestussammas hävitati 5.novembril 1940.
Samba taastasid kujur Jüri Ojaver ja kunstnik Mati Rautso. Monumendi taasavamine toimus 6. juulil 1991.</span>


source: A
code: 27106
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonist sammas kujutab 2,44 m kõrgust obeliski. Obeliski esiküljel üleval on pronksreljeefist Vabadusristi kujutis ja selle all pronkstahvel tekstiga: „1918 – 1920 / VABADUSSÕJAS / LANGENUILE”. Ühishauda ümbritsevad kivisambad, mis on ühendatud ahelatega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Langenute mälestussamba valmistas insener Vaher professor A. Adamsoni kavandi järgi. Sammas avati 23.juunil 1926.
Mälestussamba vaskplaat kadus enne sõda.
Pärast 1991.a. suve kinnitati vaskplaadi kohale samasuur graniittahvel.</span>


source: A
code: 27107
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hävitatud sammas kujutas endast kreeka  stiilis templit. Kaheastmelisel aluselt tõusid 6 kanneleeritud dooria sammast, mille peal oli ülespeale astmeliselt koonduv massiivne plaat. Sammaste vahel oli orv, kus tahvel hukkunute nimedega  ja sarkofaag langenud sõduri kujuga. 
Uus mälestusmärk kujutab endast dolomiidist risti, millel Vabadusristi kujutis ning tekst “Rm 14,/7-9” ja jalamil tahvlitele kahele poole kantud Vabadussõjas  langenute nimed. Vasakpoolsel tahvlil tekst: “VABADUSSÕJAS LANGENUD” ja 20 nime, parempoolsel tahvlil 24 nime. Teisel küljel on tekstid “EESTI VABADUSSÕJAS/LANGENUTELE” JA “MAAILMASÕJA OHVRITELE/ NÕUKOGUDE OKUPATSIOONI/OHVRITELE”.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Püstitatud Laiuse kihelkonnast pärit Vabadussõjas langenuile. Samba kavandi  valmistas A.Starkopf.  Avati 30.08.1925.
Lõhuti 1941. juulis. 
Saksa okupatsiooni ajal pandi tükid uuesti kokku.
Lõplikult hävitati 1954. 
Sammas taasavati 22.02.1998.
</span>


source: A
code: 27108
name: Vabadussõja Aidu lahingu mälestusmärk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas on taastatud algsel kujul. Monument kujutab endast 3 m kõrgust astmelist betoonpüramiidi, mille esiküljel on tekst: „AIDU LAHING / 1919”. Sambast eraldi asetsevad altarid võidutule jaoks kahel pool sambast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aidu lahingu mälestussamba kavandi joonistas kunstnik Eduard Järv. Ehitustöö tegid Jaan Ermann ja Aleksander Teras. Monument avati 23.juunil 1929.
1940.a. sügisel õhiti samba ülaosa ja võidutule altarid. Lõplikult purustati monument 1965.a.
Mälestussamba taasavamine toimus 23.juunil 1989.</span>


source: A
code: 27109
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas on endise täpne koopia. Mustast graniidist valmistatud sokliga obelisk on paigaldatud kolmeastmelisele alusele. Obeliski ülaosas on marmorist Vabadusristi kujutis. Sokli esiküljel on tekst: „ 1918-1920 AASTAL / VABADUSSÕJAS / LANGENUILE / TÄNULIK KODAVERE / KIHELKOND” ja selle all marmorist ristatud mõõgad tammepärja taustal. Sokli ülejäänud kolmel küljel on 30 Vabadussõjas langenud sõduri nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussamba ideekavand on A. Starkopfilt ja töö tegijaks oli  kiviraiuja A. Pärn. Sammas avati 31.augustil 1924.
1940.a. oktoobris sammas lõhuti. Mälestussammas pandi uuesti kokku ja taasavamine oli 28. septembril 1941. Teistkordselt purustati sammas juba lõhkeainega 1950.a.
Mälestussammas taasavati 27.augustil 1989.</span>


source: A
code: 27110
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palamuse kalmistul asuv mälestussammas on endise samba täpne koopia. Kolmeastmelisele alusele on asetatud sokliga obelisk. See on valmistatud hallikaspruunist graniidist. Obeliski esikülje ülaosas on Vabadusristi kujutis ja sokliosal on tekst" 1918 - 1920 AASTA /VABADUSSÕJA KANGELASI MÄLESTAB TÄNULIK PALAMUSE  KIHELKOND/. Teksti all on tammeokstega ümbritsetud mõõk. Kummalgil küljel on Vabadussõjas langenute (32) nimed. Sammas lõhuti 1952.aastal. Sammas taasavati 1994.aastal kui taasavamisest oli möödunud 70 aastat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Endine mälestussammas avati 29.mail 1924.aastal.
Mälestussamba taasavamine toimus 29.mail 1994.aastal.</span>


source: A
code: 27111
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on endise koopia. Sammas kujutab endast treppalusel asuvat graniitobeliski, mille tipp on kolmejärguline. Obeliski otsas seisab pronksist valatud vahikorda pidav sõdur – Kuperjanovi partisan. Obeliski ülaosas on pronksreljeef Vabadusristi kujutisega ja selle all tekst: „EESTLASTE VANA, KULDNE / OMA MAA, / JÄÄ VABAKS SA, JÄÄ SEIS- / MA SA! / TRUU EESTI KÄSI VALVAB, / KAITSEB SND, / VAENLASTE VASTU SEISAB / RIND, / JÄÄ VABAKS SA, JÄÄ SEIS- / MA SA!” Obeliski tagumise külje ülaossa on kinnitatud pronksreljeef – surnupealuu – partisanide märk. Selle all puuduvad pooled nimed, kuna taastamisel ei leitud vastavaid materjale. Seal on nüüd tekst „KURSI KIHELKONNA LANGENUD 44 / KANGELAST VABADUSSÕJAS / 1918-1920” ja järgneb 22 nime.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>V. Melnik (Mellik) tegi samba kavandi. Kivitöö anti teha M. Pärnale. Pronkskuju ja osad valati Truutsi töökojas. Sammas avati 26.septembril 1926.
Mälestussamba pronkssõdur võeti kohe peale II maailmasõda. Samba kivialus õhiti 1948.a.
Mälestussammas taasavati 23.juunil 1992.</span>


source: A
code: 24648
name: Kreenholmi sadamaladude hoonete maht ja fassadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on massiivsete ühekorruseliste viilkatusega tellisest ning krohviga kaetud laohoonetega. Fassaade ilmestavad kaarja ülaosaga avad ühes puidust luukidega. Hoone seinapind on liigendatud, räästaaluses osas paikneb telliskarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi lõpus rajas kasvav ja arenev Kreenholmi Manufaktuur Narva sadamasse kaks puuvillaladu. Tooraine toodi manufaktuuri sisse veeteed mööda ning Victoria bastioni külje all olev sadam oli vabrikutele lähim koht, kuhu laevadega merelt ligi pääses. Jõega paralleelselt kulgevad aidad paiknevad kõrvuti, palistades sadamaala ligi paarisaja meetri pikkuselt. Esimene 9 boksiga ait (Jõe 1) kerkis 1895. aastaks, teine 12-boksiline (Jõe 3) 1897. aastaks. Paraku on aidad peamiselt nõukogude perioodil stiihiliste  ümberehituste käigus kõvasti räsida saanud, kuid kümmekond aastat tagasi on neid korrastama asutud. Kasutuses olevates boksides tegutseb Narva Noorte Meremeeste Klubi.
Saksa võimu ajal aastatel 1941-44 paiknes aitades vangilaager. Seejärel aastatel 1944-55 paiknes siin juba nõukogude sõjavangide ja poliitiliselt represseeritute vangilaager, kust käis läbi ligi 12 000 inimest. Neist hukkus siin umbes 1000 inimest, kes on valdavalt maetud nimetutesse haudadesse Siivertsisse. Kokku oli siin vangistuses 12 erineva Euroopa riigi kodanikke, nende seas palju Eesti avaliku elu ja kultuuritegelasi.</span>


source: A
code: 24649
name: Sakraalehitise varemed piirdeaiaga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pirita kloostri taga asuval jõesaarel on kõrgem küngas, mida ümbruskonna elanikud kutsuvad Kabelimäeks. Künka keskel on trapetsiaalse kujuga 170-180 cm kõrgune platootaoline kõrgendik, mis ümbritsetud sideaineta laotud tugimüüriga. Kõrgendikul on kunagi asunud väike ida-läänesuunaline ristkülikukujulise põhiplaaniga mördiga laotud kiviehitis, millest on siiani säilinud vaid vundamendid ja õige pisut seinamüüri alaosa. Hoone 65-70 cm paksuseid seinad on korralikult teostatud, seestpoolt on ehitis olnud krohvitud. Läänefassaadis on olnud 120-130 cm laiune ukseava koos säilinud lävekiviga, selle ees puhtalt töödeldud dolomiitplaat. Hoone rajamisel, võimalik et portaali viimistluse juures, on kasutatud ka tellist. On ähmaseid andmeid, et hoone sees olid mingid puitkonstruktsioonid, põrand oli kiviplaatidest. Hoone ümbruses seni teadaolevalt praktiliselt puudub tavapärane keraamikakilde, loomaluid või metallesemeid sisaldav kultuurkiht, mis näitab, et püsivalt pole siin enne 20. sajandit ilmselt elatud. Tegemist on saladusliku ja täpsemalt läbi uurimata objektiga, mille päritolu, funktsiooni ja rajamisaja kohta liigub erinevaid legende.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanade kaartide põhjal võib oletada, et sellel künkal on tõesti kunagi olnud mingi sakraalse iseloomuga ehitis – 1689. aasta plaanil on selle koha peale joonistatud rist ja ring, ka hilisematel kaartidel on sarnaseid tähistusi, kuid tingmärkide juures puudub seletus. Arvestades säilinud müürijäänuste iseloomu, on oletatud, et tegemist võiks olla katoliku-aegse kabelikohaga, mis kuidagi seotud lähedaloleva Pirita kloostri kompleksiga, kuid et uusagsete kaartide koostamise ajal polnud siin enam ehitist, püsis vaid teadmine, et varemete näol on olnud tegemist kultusehitisega. Selle arusaama kohaselt tuleks ehitist ja seda ümbritsevat piirdemüüri pidada keskaegseks. 
Samas on arvatud (sh. oli sellel seisukohal Pirita ajaloo uurija Epp Siimo), et nimetus “kabelimägi” on sootuks hilise päritoluga ja kabelitaoline ehitis rajati alles 19. sajandil. On tõepoolest teada, et Viimsi mõisnike Buxhoevdenite 1860. aastatel rajatud matusekabel asus Pirita jõe teisel kaldal, praeguse velodroomi juures oleva Kochide perekonna matusekabeli vastas, seega kusagil Pirita kloostri taga, võimalik, et just Kabelimäel. Sel juhul peaks kusagil Kabelimäel olema hauad, kuhu on maetud Theodor Buxhoevden (1813-1871) ja tema perekond ning kogu rajatis pärineks 19. sajandi keskpaigast, historitsismi perioodist. Tegelikult on võimalik, et romantiliselt meelestatud mõisnikud rajasid oma suguvõsa matusepaiga mingi varasema, võib-olla tõesti keskaegse kabeli varemetesse ja ühtviisi õiged on mõlemad versioonid. Igal juhul oli 20. sajandi alguseks mälestus kunagisest võimalikust kabelist rahva mälust juba kadumas ja paika nimetati 1930-ndatel tihti hoopis “lossi varemeteks” või “linnusemäeks”, samas on ka “Kabelimäe” nimetus kasutusele jäänud. Praeguseks on enam-vähem kindel, et paigal on olnud sakraalne funktsioon, kuid selle dateering ja täpsem iseloom on siiani segane.</span>


source: A
code: 24651
name: Ellamaa elektrijaama maht ja fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esinduslik ja monumentaalne neostiili sugemetega tööstushoone on täpsete mastaapidega ja läbikaalutud proportsioonidega. Hoone keskel on ühelööviline kergetele metallfermidele toetuva viilkatusega turbiinitsehh, mida otsast valgustab suurejooneline poolümar aken. Kompositsioonis domineerib veetorn, selle ülaosa rõhutab ümarakendega veepaagiruumi kuubiline kuju juugendliku kaar- ja telkkatusega. Fassaadide ümarkaarsed aknad ja uksed ning halle paekiviseinu rütmiliselt liigendavad punasest tellisest raamid annavad hoonele dekoratiivsuse ja värvirõõmu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elektrijaam valmis 1923. aastal arhitekt Aleksander Vladovski projekti järgi. Jaama katlamaja valmis 1929. aastal. Kütusena kasutati jaamas kohalikku turvast. 1941. aastal elektrijaam õhati, kuid taastati peagi. Lääne-Eestit elektrienergiaga varustanud jaam suleti kui moraalselt vananenu 1966. aastal.</span>


source: A
code: 24652
type: ehitismälestis
name:
Kurtna Linnukasvatuse Katsejaama keskusehoone koos säilinud originaalsisustusega ja ansambli osana kujundatud maastikuga

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kurtna Linnukasvatuse Katsejaama keskusehoone paikneb tehisjärve kaldal, looduse keskel. Hoone koosneb kahest proportsionaalsest ja dünaamilisest mahust: horisontaalne, kahekorruseline, lintakendega kontoriruumide blokk ühel küljel ning järguliselt kasvav, lehvikukujuline auditooriumi osa teisel küljel. Peamisteks iseloomulikeks joonteks on ehitise skulpturaalne vorm, punastest tellistest seinad, fassaadide lai, valget värvi karniis ning hoone sulandumine ümbritsevasse loodusesse. Hoones on hästi säilinud originaalsed sisekujunduselemendid, nagu fuajees asuv kamin ja mööbel, teise korruse keraamilistest detailidest kujundatud abstraktne pannoo (autor Anu Rank-Soans) ja abstraktne skulptuur "Linnud" (autor Riho Kuld) ning mitmed originaalvalgustid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Kurtna külas, tehisjärve kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kurtna Linnukasvatuse Katsejaama peahoone  on ehitatud aastatel 1965-1966. Hoone arhitekt on Valve Pormeister ning sisearhitektid Väino Tamm ja Vello Asi. Tegemist oli modernse uurimisinstituudi hoonega, mis laboratooriumite, teadlaste tööruumide, koosolekute ruumide, arhiivi ja külalistetubadega kujutas endast uut ehitise tüüpi maapiirkonnas. Pärast Linnukasvatuse Katsejaama sulgemist 1993. aastal jäi peahoone kasutuseta. Hoone restaureeriti 2004. aastal ning täna tegutseb seal peo- ja puhkekeskus.</span>


source: A
code: 27590
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohaga seondatav kultuurkiht on tuvastatud praegusel ajal madala ja soise lohu ida, kagu ning lõuna nõlval umbes 8 hektari suurusel alal. Põllumassiivil, mille loodeossa jääb muistne asulakoht, on toimunud nõukogude perioodil kivikoristus - asulakoha alale jäävad kaks suurt põllukivihunnikut.

Kesk- ja uusaegseid leide sisaldav kultuurkiht on pideva põllumajandusliku kasutuse tõttu segatud, kuid künnikihi all võib olla säilinud ahjupõhju ja muid ehitustegevuse käigus süvendatud rajatisi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haljava asulakoht asub Harjumaal Jõelähtme vallas Haljava külas, Raasikust umbes 3,1 km kaugusel. Asulakoht jääb  praegusest Haljava külast  lõuna poole.  Haljava juurest läheb otsetee Jõelähtme poole (vt KKT Lisa 1. Kultuurimälestise Asulakoht (reg nr 27590) asukoha skeem).

Raasiku poolt tulles pöörab Aruvalla-Jägala (riigi kõrvalmaantee nr 11310) maantee Haljavas kirde suunas. Suur sujuv kurv algab Sepa talu juures ja lõpeb umbes Paju talu juures. Vana asulakoht jääb maanteest lõuna poole Sepa talu ja Paju talu vahelisele alale, vastavalt Sepa talust vahetult põhja ja kirdesse ning Paju talust lõunasse ja edelasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haljava küla on mainitud Taani Hindamisraamatus (LCD, 345-346), Rootsi-aegsetel kaartidel on sellele kohale märgitud suur, vähemalt 12 taluga küla ning mälestiselt on  leitud Taani-aegne aardeleid. Suulise taotluse tunnistada Haljava asulakoht kultuurimälestiseks  esitas Muinsuskaitseametile kodanik Mihkel Tammet Muinsuskaitseametile 08. märtsil 2006. aastal.</span>


source: A
code: 27591
name: Alansi II asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht sisaldab muinasaja viimastesse sajanditesse, s.o. II aastatuhande algusesse pKr dateeritavat leiumaterjali: keraamikakilde, esemekatkeid, savitihendeid, jahvekive, kerisekive jms.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistne asulakoht paikneb Alansi külas Tiidu talu maadel lääne pool Alansi oja. Asula intensiivne kultuurkiht jääb taluni viivast sissesõiduteest mõlemale poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Alansi küla on esmakordselt mainitud 13. saj. esimesel veerandil koostatud nn. Taani Hindamisraamatus, kus nimetatakse 17 adramaa suurust Atanascæ küla (hilisemad allikad: 1417 Adonis; 1501 Allanas, 1615 Alland, 1796 Alanzi etc). Pole võimatu, et just läbi Alansi küla kulges Tallinnast Tartu suunal minev vanim maismaatee.

Juba 1978. aastal võeti Alansi külas kaitse alla muinasaegne asulakoht, kuid toona tuvastati kultuurkihi olemasolu ainult ida pool Alansi oja, kuid koduloouurija A. Kivistik leidis 2004. aastal asulakohale viitavaid esemekatkeid ka lääne pool oja. Arheoloog Mauri Kiudsoo viis läbi asulakoha mälestiseks tunnistamise jaoks vajalikud eeluuringud ja koostas eksperdihinnangu (vt. M. Kiudsoo 2006. Alansi II asulakoht. Eksperthinnang. Käsikiri Muinsuskaitseameti arhiivis).</span>


source: A
code: 24653
name: Kohtla-Järve kultuurimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neoklassitsistlik, põhiplaanilt H-kujuline, pikitelje suhtes sümmeetriline. Peafassaad on kujundatud sammastega ja kogu keskrisaliiti krooniva kolmnurkfrontooniga. Lavaga vaatesaal on tagapool tugeva tõusuga, II korruse tasandil külgloožid. Siseruume kaunistab rohke stukkdekoor; stiiliühtses laadis tahveluksed, radiaatorivõred ja trepipiirded on tammepuust. Saali uusklassitsistlikku interjööri täiendavad suured kristall-lühtrid. Istekohti vaatesaalis 500, loengusaalis 250. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1953, "Gorstroiprojekti" Leningradi osak. 1949 (kordusproj.) arh-d O.Kudrjaševa ja A.Ivanov. (EA)</span>


source: A
code: 24654
name: Sillamäe kultuurimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neoklassitsistliku, pikitelje suhtes sümmeetrilise hoone peafassaad on kujundatud tagasiastuva portikusena, mida  kroonib kolmnurkfrontoon. Siseruume kaunistab rohke strukkdekoor.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1950. aastal arhitekt A. Popovi projekti järgi.</span>


source: A
code: 24655
name: Sillamäe kino
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on neoklassitsistliku kahe saaliga, L-kujulise põhiplaaniga kinohoonega, mida iseloomustab külluslik dekoor nii sise- kui välislahenduses. Kino eesruumiks oli avar fuajee, teisel korrusel asus restoran koos tantsusaaliga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone projekt valmis Riikliku Projekteerimise Instituudi "Giprokino" juures Ašhabadi, Turkmeeniasse ehitatava kino tarbeks. Sama projekti kasutati Sillamäe kino juures, mille ehitust alustati 1952. aastal. Kino "Rodina" avati 1955. aastal.</span>


source: A
code: 27005
name: Valga linnatuumiku muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>1) Muinsuskaitseala koosneb Valga linna ajaloolisest linnatuumikust, mille struktuur ja hoonestus olid välja kujunenud 1940. aastate alguseks. 

(2) Muinsuskaitseala hõlmab 22.7ha ala, mis piirneb J. Kuperjanovi tänavaga alates ristumisest Tähe tänavaga kuni J. Kuperjanovi 12 krundi kirdenurgani, J. Kuperjanovi 12 krundi idapiiri, linnastaadioni põhjapiiri, läänepiiri ja lõunapiiriga, Kungla 13 krundi idapiiriga Kungla tänavani, Kungla tänavaga kuni ristumiseni Turu tänavaga, Turu tänavaga kuni Turu 8/10 krundi kagunurgani, Turu 8/10 krundi lõunapiiri ning Vabaduse 35 ja 35a kruntide lõunapiiriga Laia tänava ja Vabaduse tänava ristmikuni, Laia tänavaga kuni Lai 6a krundi kagunurgani, kruntide Lai 8, 6b ja 6a ning kruntide Aia 3a, 3 ja 5 idapiiridega kuni Aia tänavani, Aia tänavaga kuni ristumiseni Puiestee tänavaga, Puiestee tänavaga kuni Puiestee 2 krundi kagunurgani, Puiestee 2 krundi lõunapiiriga, Puiestee 2 krundi ning Puiestee 2/Kesk 11 krundi läänepiiridega kuni Sepa tänavani, Sepa tänavaga kuni ristumiseni Raja tänavaga, Raja tänavaga kuni ristumiseni Riia tänavaga, Riia tänavaga kuni Riia 14 krundi edelanurgani, Riia 14 krundi lääne- ja põhjapiiriga ning selle mõttelise ühendusjoonega Riia 12 krundi loodenurgaga, kruntide Riia 12, 10, 8, 6, 4 ja 2 põhjapiiridega, kruntide Kesk 24, 22 ja 18 põhjapiiridega, kruntide Vee 1b ja 1a põhjapiiridega ning viimase mõttelise ühendusjoonega Kesk 12 krundi loodenurgaga, kruntide Kesk 12 ja 10 põhjapiiridega, Pärna puiestee 1 krundi lääne- ja põhjapiiriga, Pärna puiestee 1a krundi põhjapiiriga ning selle mõttelise ühendusjoonega Kesk 6a krundi loodenurgaga, kruntide Kesk 4 ja 6a põhjapiiridega ning viimase mõttelise ühendusjoonega J. Kuperjanovi 3a krundi loodenurgaga, kruntide J. Kuperjanovi 3a ja 9 põhjapiiridega kuni Tähe tänavani ja Tähe tänavaga kuni J. Kuperjanovi tänavani.</span>


source: A
code: 27006
name: Tartu vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tartu paikneb Suur-Emajõe soisel lammil, veerudel ja pervedel keskusega jõe paremkaldal. On kujunenud ajalooliste liiklusteede - jõe ning Lõuna- ja PÕhja-Eestit ühendanud maismaatee ristumiskohale. Ülekäigukohi on kulgenud piki kõrgemaid seljandikke või saari Laia-Vene t. joonel. Toomemäe neemiku SO-osas paikneva muinaslinnuse kõrvale oli olet. I at. II p. tekkinud püsiasula, mis järkjärgult jõe suunas laienedes kujunes 13. s. alguseks varalinnaliste elementidega asulaks, hõlmates suure osa hilisema keskaegse linna territooriumist. Oli Otepää kõrval Ugandi maakonna teiseks keskuseks. Esmamainitud 1030, mil Jaroslav Tark rajas siinse linnuse köhale oma tugipunkti Jurjevi, mis püsis kuni 1061. a. - Pärast vallutusi 1224 kujundati Tartu piiskopkonna halduskeskuseks. Puidust maalinnuse asemele ehitati kivist piiskopilinnus (mainitud 1234), Toomemäe N-ossa kujunes piiskopiasula Peeter-Pauli toomkirikuga ning toomkapiitli ja aadlike elamutega. Asula Toome jalamil kujunes piiskopist nominaalselt sõltumatuks linnaks, mis u. 13. s. keskel sai Riia õiguse. 13. s. lõpust kuulus T. Hansa Liitu. Kesk-aja lõpus oli Tartu (algselt toen. Tarbatu) kogupindala koos Toomega 27,6 ha, sellest all-linn 20,7 ha. Linna ja Toomet ümbritses u. 2 km pikkune ringmüür. Emajõega risti olev muinasaega ulatuv, kiilukujulise põhiplaaniga turuplats (tänap. Raekoja plats) paiknes Unna SO-küljel. Siit lähtusid tänavad Toomele, Saksa värava kaudu ülejõe Tallinna ja Narva suunas ning Riia e. Andrease värava kaudu S-suunalistele kaugteedele. Väljakul olid raekoda, vaekoda, apteek, hiljem ka Mustpeade kompanii hoone. Turuplatsi läheduses, praeguse ülikooli peahoone köhal oli Maarja kirik, sellest N pool Rüütli ja Jaani t. vahel Jaani kirik. Linna N-osas kulges Toomelt Emajõe-äärse Vene väravani Lai t. naistsistertslaste Katariina kloostri ja Pühavaimu kirikuga (hiljem naisfrantsisklaste klooster). Samas läheduses paiknesid ka Novgorodi ja Pihkva kaup-meeste Georgi ja Nikolai kirik, mida käsutati ka kaubahoovidena. Võimalik, et Laial t-1 oli ka Vene turg. Linna NO-osas linnamüüri ääres paralleelselt Emajõega paiknesid dominiiklaste ja frantsisklaste kloostrid. Mitmed kõrvaltänavad olid orienteeritud jõele ning lõppesid väravaga. Keskaja lõpus oli põhiosa hoonestusest kivist (maakivist ja tellisest); soise lammi tõttu oli suur osa ehitisi rajatud parvalusele.
Tartu oli Riia kõrval teiseks tellisarhitektuuri keskuseks Vana-Liivimaal. - Linnasarase ja eeslinnade kohta täpsed andmed puuduvad. Linna S-küljel tänap. Kalevi t. piirkonnas oli Alevaküla, selle lähedal Riia t. ääres Antoniuse ja Anna kabelid kalmistutega. Tähtvere mäe all oli Jakobi surnuaed. Holmil (saarekesel Saksa värava vastas) ja üle jõe oli olet. samuti eeslinn; tänap. Tuule t. ümbruses Püha Jüri leprosoorium kabeliga. Linnale kuulus ka Raadi mõis. -1558 alistus Tartu Vene vägedele ja oli nende valduses kuni Liivi sõja lõpuni. Linnusesse asus õigeusu Tartu-Viljandi piiskop. Esialgu säilitas linn omavalitsuse, hiljem põhiosa elanikest küüditati ning linn rüüstati. 1578 põletasid rootslased eeslinnad maha. Jam Zapolski rahuga läks T. 1582 Poola valdusse. Tollal oli siin 179 eramaja ja 74 tühja krunti; elanikke oli u. 1000-1500. Tugevasti purustati linn 17. s. alguse Poola-Rootsi sõdades. 1625 läks T. pikemaks ajaks (vaheajaga 1656-61) Rootsi võimu alla ning olukord mõneti stabiliseerus. 1629-42 oli siin kindralkubermangu keskus, 1632 avati ülikool. Linn hõlmas üksnes keskaegse territooriumi. 1667 tulekahjus hävis u. 60 hoonet; seejärel kavandati tänavavõrgu Õgvendamist, kuid uute vundamentide parvaluste rajamine polnud vaesunud linnale jõukohane. Peamise ehitusvõimsuse hõivas uute kindlustuste rajamine alates 1667 või 1668. 1693 valmis uus barokne raekoda. Põhjasõja eel (1699) loendati linnas 219 maja, neist 141 kivist; elanikke oli u. 2000. - Põhjasõda tõi uue allakäigu: 1704 vallutasid linna venelased, kes 1708 lahkudes õhkisid kindlustused ja suure osa hoonestusest. Sõjajärgne kosumine oli pikaldane; 1735 loendati 69 maja, neist 8 kivist. Ehitustegevus hoogustus sajandi II p.; 1764 oli kesklinnas juba 200 maja, neist 31 kivist, lisaks 200 elamut eeslinnades. Alates 1763 kavandati T-st suurejoonelist, Puiestee t. jooneni ulatuvat kindluslinna kasarmute, sõjakooli, arsenali jt. ehitistega. Ent 1775 puhkes hiidtulekahju, mis hävitas % hoonestusest; säilis 156 ehitist, peamiselt eeslinnades; 1782 kustutati T. kindlus-linnade nimekirjast.  Tulekahjule järgnes riigi toetusel linna intensiivne taastamine. Juba 1775 valmis uus linnaplaan, mis nägi ette tänavate õgvendamist, laiendamist ja linna reeglipärast väljaehitamist. 1776 jõustus uus ehitusmäärustik, mis fikseeris kivi-ehitiste piirkonnad ning hoonete korruste arvu. Koos jõelähedaste kindlustuste likvideerimisega rekonstrueeriti Raekoja plats, kus 1784 valmis Kivisild, 1786 aga raekoda. Algas vanalinna kokku-kasvamine eeslinnadega. Peatänavaks sai linna läbiv Riia-Peterburi postmaantee, mille äärde oli lubatud ehitada üksnes 2-korruselisi kivimaju. T. jaotati kolmeks linnajaoks: I ehk kesk-linn, II ehk Riia eeslinn (Riia t. ümbrus) ja III ehk Peterburi eeslinn (Ülejõe). 1792, mil T-s oli üle 4600 elaniku, oli I linnajaos 179 maja, II-s 185 ning III-s 172 maja. - 19. s. I p. jätkus linna areng. Ülikooli taasavamine 1802 muutis oluliselt ka linna ilmet. End. Maarja kiriku köhale ehitati 1803-09 ülikooli peahoone. Aja jooksul jäätmaaks muutunud Toomemäele püstitati Õppehooneid ning rajati park. - Tulekahju-järgsete ehitistega jõudis T-sse varaklassitsism, kus Venemaalt pärit eeskujud põimusid Saksamaalt tulnud tsunftimeistrite vahendatud saksa traditsioonidega. Ülikooli peahoone märgib kõrg-klassitsismi algust. Järgnevalt kujundas ehitiste ilmet tüüpfassaadide määrus 1809. Sajandi I kolmandikul kujunes ulatuslik klassitsistliku üldilmega linna-ansambel, millel polnud vastet kogu Baltikumis. Tartu klassitsism mõjutas ka Lõuna-Eesti väikelinnade ja mõisahoonete arhitektuuri. K.A. — 19. s. oli T. majanduslik areng kuni raudtee ehitamiseni aeglane, elanike arv siiski kasvas (1862. a. 13 800). Hõreda hoonestusega Toometaguse piirkonna linnaehituslikku kujunemist mõjutas 1860 asutatud Saksa Käsitööliste Seltsi hoone, suveteatri ja tiigiga aia rajamine, mille juurde viisid linna poolt Aia (Vanemuise) ja Tiigi t. Edaspidi suurenes Ülejõe osatähtsus: 1869 toimus siin esimene eesti üldlaulupidu, 1870 asus Jaama t. majja 1865 asutatud laulu- ja mänguselts ,,Vanemuine", samal aastal valmis Õigeusu Jüri (Georgi) kirik. 1848 asutatud Veterinaariakool muudeti 1873 Veterinaaria Instituudiks hoonetega Peterburi (Narva) mnt-1. Linna hoonestatud ala laiendus planeeriti 1870. a-il Ülejõel Allee (Puiestee) t. äärsele, Jaama linnamõisale kuulunud piklikule alale, mille Raadi mõisaga külgnevasse serva olid juba 18. s. lõpus rajatud käimistud. Mitme ehitisega täienes 1870. a-ü ülikool: Toomemäele ehitati haavakliinik, Ülejõele vaimuhaiguste (närvi-) kliinik. Alanud majanduslikku elavnemist tähistas Tartu Panga hoone ehitus raekojaesisel Suurturul (1879).
Ülejõel valmis linnaehitusliku dominandina ürgoru veerul Peetri kirik (1884). T. arengut mõjutas oluliselt raudtee, mis ehitati linnast W-s läbi Tähtvere mõisale kuuluva maa: 1876 valmis Tartu-Tapa ja 1889 Tartu-Valga raudteeharu. 1885 kinnitatud linnaplaani järgi laienes linna saras raudtee lähisesse: jaamahoone juurde rajati lai diagonaalne puiestee Maarjamõisa (Kuperjanovi) t. jätkuna. Ette oli nähtud hoonestada Veski t. piirkond ja Vallikraavi t. äärne. Kiviehitiste tsooni suurendamine kajastas linna ärikeskuse laienemist vanalinnast SO-sse ja Ülejõele linnasüdame vastas. Linna tähtsust meditsiinikeskusena suurendasid 19. s. lõpul avatud erahaiglad. A-il 1880-1900 asutati T-s kaheksa suuremat tootmisettevõtet. Tööstusehitistest tõusis esile õllevabriku ,,TivoH" (A. Le Coq) hoonekogum Tähtveres. 19. a. II p  uusehitistes valitsesid neorenessanss ja -klassitsism, mida täiendas sakraalehitiste neogootika. Sajandi lõpuks oli suurem osa linna territooriumist - Ülejõe, Karlova-Aleksandri-Turu t. piirkond ja Supilinn hoonestatud aguli tüüpi puitelamutega; korterite üldarvust olid 62% köök-toad või vaheseinaga (säärvandiga) eraldatud köögiga toad. Esinduslikemaid elamuid ehitati oruveeru ja raudtee vahelisse, haljasrohkeks kujunenud Toome-tagusesse, kus mitmed elamud paiknesid parkaedades. Linnaosa S-poolses Taga-Karlovas ehitati väikeelamuid. Kesklinnas tehti elamutele juurde- ja pealeehitisi, esimesed korrused rekonstrueeriti sageli ärideks. 1 maailmasõja eel valmis mitu suuremat ehitist: juugendstiilis tuletõrjehoone Emajõeäärsel Söögiturul (1912), Ülikooli instituutide hoone Aia (Vanemuise) t. (1914), kliinikud Maarjamõisas (1915), prof. M. Rostovtsevi asutatud eraülikooli hooned Savi (Näituse) t. (1912), Pauluse kirik Riiat. (1915), linnakool Botaanikaaed (1912), tütarlastegümnaasiumi hoone Viljandi (Tõnissoni) t. (1915). Alustati Saksa teatri ehitamist (valmis 1918). 
20. s. alguses süvenes T. tähtsus kultuuri-ja hariduskeskusena. Eesti kultuuriloos omavad erilist kohta eesti haritlaskonna rahvusromantilist suundumust kajastava arhitektuuriga Eesti Üliõpilaste Seltsi hoone (1902) ja „ Vanemuise" seltsimaja (1906). Elamuehitus laienes linnaga külgnevale Tähtvere ning Karlova mõisa maale. Viimasel tekkinud suurem Karlova linnaosa hoonestati oruveeru ja Võru t. vahelisel alal peamiselt seisukohalt oli oluline Raekoja platsi S-küljele ansamblit arvestava kujundusega elamute- ärihoonete ehitus (arh-d A. Matteus, I. Jaagus). Riia-Narva mnt. köhal rajati üle Emajõe Võidu sild; Sõjas hävinud Kivisilla asemele püstitati jalakäijate raudbetoonist kaarsild.
 Algsel kujul taastati pärast tulekahju ülikooli peahoone (1967). T. generaalplaani järgmine korrektuur valmis 1974 (arh-d M. Port, M. Meelak, O. Žemtšugov ja R.-L. Rivi), selles arvestati kesk-linnale 1972 koostatud detailplaneeringu (arh. R.-L. Kivi) ja 1973 kehtestanud vanalinna kaitsetsooniga; esmakordselt leidis läbitöötamist ka linnalähitsoon. 1976 valmis vanalinna regenereerimise projekt (arh. R.-L. Kivi, kunstiajal-d N. Raid ja E. Parck). Linnapiiri laiendati generaalplaani järgi 1977.
Pärast sõda T-sse rajatud tööstuse vajadusteks laiendati piki Südalinn täienes 1994-95 mitme uusehitisega: valmis postimaja Vanemuise, Aleksandri ja Ülikooli t. vahelises kvartalis (arh. J. Siim), Barclay skvääri ääres Hansapanga hoone (arh-d K. Rõõmus ja T. Sooväli, välis-lahendus arh. K. Kliimand) ja ERA Panga hoone (arh-d E. Lüüs, E. Eharand ja T. Soans). Arhitektuurikonkursil võitnud proj. järgi püstitati Lossi t. TÜ humanitaarteaduskonna hoone (arh. A. Tambek). Tähtveres valmis laululava   (arh-d   R. Smuškin ja J. Siim). Kesklinna ja Ülejõe vahelist ühendust parandas Kroonuaia silla (arh. A. Lunge, konstr-d J. Aare, V. Kulbach) ehitus Kroonuaia ja Sauna t. teljele (1995). 1993-96 kehtestati T. arheoloogiline kaitsevöönd ning linnaehituslikud kaitsealad Tammelinnas, Karlova linnaosas, Toome-taguseVaksali t. piirkonnas ja Tähtveres. 1995 valmis T. kesklinna üldplaneering (arh-d M. Preems R. Kurss ja J. Ranniku), mis määras kaitsealuse vanalinna edasise hoonestamise ja maakasutuse põhimõtted.
(Eesti Arhitektuur,  4)

 </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala koosneb ajaloolisest linnatuumikust ning seda ümbritsevast muldkindlustuste alast koos Toomemäe pargiala ja haljasvööndi ning hiljem kujunenud tänavate ja hoonestusega. 

(2) 70 ha muinsuskaitseala piir kulgeb Emajõe kaldajoonest Kroonuaia tänava kirdepoolseima lõigu loodekülje mõttelise pikendusena edela suunas Kroonuaia 70, 76 kinnistu idanurgani, mööda Kroonuaia tänava põhja- ja loodekülge kuni ristumiseni Tähtvere tänavaga, mööda Tähtvere tänava idakülge loode suunas kuni Tähtvere 18a kinnistu kagupiirini, mööda kinnistute Tähtvere 18a, Jakobi 39 ja Jakobi 37 kagupiiri edela suunas ristumiseni Jakobi tänavaga, Jakobi 37 kinnistu lõunanurgast Veski 1, 3 kinnistu idanurgani, mööda Veski tänava loode-, lääne- ja edelakülge kuni ristumiseni J. Kuperjanovi tänavaga, mööda J. Kuperjanovi tänava põhjakülge ida suunas kuni ristumiseni Vallikraavi tänavaga, mööda Vallikraavi 24, Pepleri 2, Pepleri 6 ja Tiigi 11 kinnistute lõunapiiri ning viimase mõttelist pikendust kirde suunas kuni Tiigi 5 kinnistu edelanurgani, mööda Tiigi 5 kinnistu kagu- ja edelapiiri kuni Tiigi tänavani, mööda Tiigi tänava põhjakülge kirde suunas kuni W. Struve tänavani, mööda W. Struve tänava edelakülge kagu suunas kuni Kitsas tänavani, mööda Kitsas tänava lõuna- ja kagukülge Ülikooli 2b kinnistu kirdenurgani, Ülikooli 2b kinnistu kirdenurgast mõttelise joonena Ülikooli 1 kinnistu edelanurgani, mööda Ülikooli 1 kinnistu kagupiiri Küüni 7 kinnistu edelapiirini, mööda Küüni 7 kinnistu edelapiiri ja selle mõttelist pikendust Küüni 5b edelapiirini ja mööda Küüni 5b edelapiiri Vallikraavi tänavani, mööda Vallikraavi tänava kagukülge ja selle mõttelist pikendust kuni lõikumiseni Emajõe kaldajoonega ning mööda Emajõe kaldajoont kuni lõikumiseni Kroonuaia tänava loodekülje mõttelise pikendusega kirjelduse alguspunktis. 
Kaitsevöönd  hõlmab 34.8 ha suurust maa-ala.
</span>


source: A
code: 27007
name: Pärnu vanalinna ja kuurordi muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala hõlmab 136.4ha ala, mis piirneb Aida tänavaga alates ristumisest Ringi tänava põhjasuunalise mõttelise pikendusega kuni ristumiseni Vee tänavaga, Vee tänavaga kuni ristumiseni Kalda tänava mõttelise pikendusega itta, viimati nimetatud mõttelise pikenduse ja Kalda tänavaga koos selle läänesuunalise mõttelise pikendusega kuni Lootsi ja Sadama tänava ristmikuni, Lootsi tänavaga kuni ristumiseni Lootsi põiguga, Lootsi põiguga kuni ristumiseni Ringi tänavaga, Ringi tänavaga kuni ristumiseni Muuli tänavaga, Muuli tänava ja selle edelasuunalise mõttelise pikendusega kuni lõikumiseni mereäärsete kinnistute (katastriüksuste) merepoolse piiriga, mereäärsete kinnistute merepoolse piiriga kuni lõikumiseni Kuuse tänava mõttelise pikendusega, Kuuse tänava mõttelise pikenduse ja Kuuse tänavaga kuni ristumiseni A. H. Tammsaare puiesteega, A. H. Tammsaare puiesteega kuni ristumiseni A. H. Tammsaare puiestee 4 kinnistu idapiiriga, viimati nimetatud piiriga kuni lõikumiseni A. H. Tammsaare puiestee 2 kinnistu põhjapiiriga, viimati nimetatud piiriga kuni lõikumiseni Supeluse 26 kinnistu idapiiriga, Supeluse tänava paarisnumbriliste kinnistute idapoolsete piiridega kuni ristumiseni A. Adamsoni 1a lõunapiiriga, viimati nimetatud kinnistu lõunapiiriga kuni ristumiseni Aia 9 kinnistu piiriga, viimati nimetatud kinnistu piiriga kuni lõikumiseni Aia 11 kinnistu läänepiiriga, viimati nimetatud kinnistu piiriga ja selle mõttelise pikendusega kuni Aia 28 kinnistu lõunapoolse piirini, viimati nimetatud kinnistu ning Aia tänava paarisnumbriliste kinnistute idapoolsete piiridega ja nende mõttelise pikendusega kuni ristumiseni Karja tänavaga, Karja tänavaga kuni ristumiseni Suur-Sepa tänavaga, Suur-Sepa tänavaga kuni ristumiseni Pargi tänavaga, Pargi tänavaga kuni ristumiseni Jalaka tänavaga, Jalaka tänavaga kuni ristumiseni Vingi tänavaga, Vingi tänavaga kuni ristumiseni Pika tänavaga, Pika tänavaga kuni ristumiseni Ringi tänavaga ja Ringi tänava mõttelise pikendusega põhja suunas kuni ristumiseni Aida tänavaga vastavalt plaanile. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linna kujunemisest.
Uus-Pärnu sai alguse ordulinnusest, mida on esimest korda mainitud 1265.a. (Nienslott t(h)or Embecke). Linnuse juurde tekkis kaupmeeste ja käsitööliste linn, mis sai 1318.a. Riia linnaõiguse; raadi on esmakordselt mainitud 1325.a. Pärnu kuulus alates 14. s. Hansa liitu, võttis osa Liivimaa maapäevadest. Tänu heale sadamale, soodsale mais-maaühendusele nii Riia kui ka Lihula ja Tallinnaga, jõukale ümbruskonnale ning erakordselt headele kalavetele kujunes linn keskajal väikeseks rikkaks kaubalinnaks. 14.—16. s. ehitati linnamüür ja selle tornid; kaitsesüsteem ühendati linnusega. Linnamüür oli 1,48 km pikk, selles oli kaheksa väravat, neist neli jõe (sadama) pool. Müür hõlmas 6,5 ha suuruse ala, mis oli jaotatud 25 4-nurkseks kvartaliks, neile lisandus kaks kirikut ja paar hoonet müüri ääres. Kvartalid olid väikesed, neil paiknes 2—8 krunti. Varajasem hoonestus oli valdavalt puidust, kuid sagedased suurtulekahjud (1488., 1513., 1524., 1533.a.a.) sundisid ehitama üha rohkem kivist elamuid ja aitu (peamiselt tellistest); abihooned (laudad, kuurid) olid siiski enamasti puidust. Tänavapildis domineeris kõrge sokli- ja ühe elukorrusega viilkatusega maja; soklikorrusel olid laod ja poed, viilu all pööningul aidad; elukorrusele viis kõrge etikuga trepp. 1543.a. oli Pärnu all-linn tihedalt hoonestatud: 110 krundil oli 66 kivi-, 17 sõrestikseintega ja 15 puithoonet, lisaks 11 hoonet, mille materjali kohta andmed puuduvad. 1550.a. loendati 70 kivi- ja puitelamut, 11 kõrtsi ja 3 poodi, hulk kiviaitu. Linna peatänavateks olid Pikk tn ja sellega ristuv Riia ehk Nikolai tn; peaväljakuks oli Vana Turg, selle ääres raekoda ja vaekoda, lähedal Nikolai kirik kalmistuga. Veel olid linnas Pühavaimu ja Gert-rudi kirik, pastoraat, seek, Suur ja Vaike Gild; linnamüüri Punases tornis oli vangla. 1543.a. oli linnatuumikus üks väike aed; muud kodanike aiad, karja- ja heinamaad, samuti sadam asusid sarases. Viimase täpset keskaegset suurust ei teata, arvatavasti oli see sarnane 18.—19. s. plaanidele märgituga. Keskajal tekkis Riia mnt algusse (Suur- ja Väike-Jõe ja Heno tn ümbrusse hõreda puithoonestusega eeslinn, jõe kallastele linnakalurite hütid, kõrgematele kohtadele tuulikud. Sadam asus saarel, mida linnast eraldas nn. Väike jõgi. Eeslinnades asusid ka väiksemad kirikud ja kabelid, näit. 1593.—1609.a.a. ehitatud eesti koguduse Johannese kirik. Välisvaldustest kuulus 16. s. linnale Reiu ja Sauga mõis. Keskaja lõpus oli tuumikus 1000—1200 elanikku, agulites umbes 200. 
16.—17. s. sõjad olid linnale hukatuslikud. 1617.-1710.a.a. jäi valdajaks Rootsi. 17. s. keskpaigaks linna ja eeslinnade elu taastus. Hakati uuendama kindlustusi (G. Schwengeln, J. Rodenburg), tehti ettepanek (E. Dahlberg) laiendada hoonestusala ja planeerida Pärnu regulaarse (ideaal)linnana. Kava koostas P. v. Essen, kes 1670.— 1700.a.a. juhtis ka ehitustöid. Rajati uus 7-nurkne, 170 m lai bastionidevöönd, vanalinn säilitati, seda piiranud SO-müür lammutati, neli endist kvartalit laiendati, juurde rajati 18. Kolmekordselt suurenenud linna peatänavateks said paralleelsed Rüütli ja Kuninga tn-d. Esimene läbis uue peaplatsi Uue turu (Lastepark), teine ühendas valliväravaid, millest lähtusid teed Riiga ja Tallinna; linna põhitänavad sillutati. Uued kvartalid olid endistest suuremad, sisaldades kuni 13 krunti. 1696.a. oli 105 krundist hoonestatud 69 (neist 60 puumajadega); linn ümbritseti uute kindlustustega. Perioodi lõpus oli tuumikus 1027, agulites 643 elanikku. Agulid olid jõudsalt kasvanud, koos kodanike aedade jm kõlvikutega ületasid nad pindalalt tuumiku kahekordselt. Põhjasõjas tabas linna katk; kui 1710.a. Vene vägedele alistuti, oli kesklinnas katku surnud 56% , eeslinnades 89% elanikest. Linna elu taastus siiski kiiresti, seda soodustas merekaubanduse hoogne areng, mh kaubamajade J. Jacke & Co (asut. 1737) ja H.D. Schmidt (1741) tegevus. 1747 valmis eesti koguduse Eliisabeti kirik, 1768 vene Õigeusu kirik. Jätkati kindlustuste ehitamist, hoogsalt laienesid agulid; Riia mnt-st S poole tekkis omapärase vene külastruktuuriga asustus — nn. Morskoi (Meriküla) eeslinn e. Slobodaa. 1773 keelati matmine südalinna, uued käimistud avati Vana-P-s ja Riia mnt. ääres. 1803 valmis ujuvsild (nn. Nahk-sild), mis mõjutas Ülejõe kaluriküla arengut ja kasvu linna jaoks. 1804 elas tuumikus 1520, eeslinnades juba 2980 inimest. 1810. a-ist linnapilt muutus: hooneid hakati ehitama (ja rekonstrueerima) klassitsistlikeks, muudeti akende kuju ja jaotust, tänavatelt kadusid barokktrepid j a vanad etikud, ilmusid tänavalaternad ja plekk-katused. Eeslinnade palkmajadele tehti laudvooder, valdavalt kelp- ja poolkelproog-katuseid asendasid algul laudadest, 19. s. keskel laastudest, siis sindleist ja S-kividest katused. R.R. — 1830. a-ist hakkas P. kujunema kuurordiks. 1834 likvideeriti P. kindlus ja rajati väljaspoole muldkindlustuste vööndit nn. Vana park ja esimesed esindusalleed — Aleksandri t., Aia t., Karja t. alguses. Kuurordi teket tähistas supel-hoone avamine mererannas 1838, kuhu viis Supeluse t. Riia linnainseneri C. Weijri proj. põhjal alustati 1860 vallkindlustuste tasandamist, säilitades osa neist vaid linna W-küljel, kuhu tehti ka laevade talve-sadam. Tallinna väravate juurest mereranda rajati Mere pst. 1860—70. a-tel tegutses sadam eriti intensiivselt; nüüd süvendati jõe suuet, selle jätkuna ehitati 1863—69 merre muulid. Turg viidi nn. nahksilla lähedale, senisest sai Lastepark. 1878 laienes linnasaras end. Rääma mõisa maadele. Algas kuurorditsooni heakorrastamine, 1882 rajati Rannapark. Sihikindel linna arendamine kuurordiks algas 1889, ehitati uus ravikeskus — Supelasutuse hoone, selle lähedusse Supel-salong. See tõi kaasa üüritavate tubadega historitsistlike puidust suvilate ja pansionaatide ehitamise Promenaadi (Tammsaare) t., Kaarli t., Supeluse t. ja Mere pst. piirkonnas. Riia linnaaedniku G. Kuphaldti proj. järgi jätkati haljasvööndi rajamist ajaloolisest linnasüdamest N-s ja S-s: loodi uusi puiesteid, kujundati end. Luna bastioni (Vallikäär) ja Merkuriuse bastioni säile (Munamägi); laiendati Rannaparki. 19. s. lõpus sadama osatähtsus vähenes, kuid   sisekaubanduse   ja   tööstüse osa suurenes; 1896 ehitati linnasüdamesse raudteejaam, P. sai kitsarööpmelise raudteeühenduse Valgaga ja Viljandi kaudu Tallinnaga. 19. s. II p. ja 20. s. algul ehitati peam. P. jõe kaldaäärsele mitu tootmisettevõtet: linna tapamaja, uued saeveskid ja õlletehas, tikuvabrik, masinatehas; Papiniidus asutati 1899 Euroopa suurim tselluloosivabrik a/s Waldhoi (likv. 1915), selle tööliste, meistrite ja teenistujate elamud ehit. Riia mnt. äärde. Samal ajal valmisid mitmed ühiskondlikud hooned, tähtsaim neist rahvusromantilises laadis, põhjamaiselt juugendlik «Endla» seltsi-hoone (1911, hävis II maailmasõjas) . Linna peaäritänavaks muutus Rüütli t., kuhu ehitati uusi kauplustega elamuid ja rekonstrueeriti vanu. 20. s. alguses täienes linnapilt hansa-gootika laadis ja mõõdukas juugendstiilis ehitistega. Elanikkond kasvas järsult: 1862— 63 oli linnas 6700, 1897 12 800, 1913 22 000 elanikku. 1913 oli linnas 1622 elumaja, asustatud ala hõlmas 1250 ha. — 1918—30 arendati P-t kui Eesti esindus-kuurorti ja maakonnalinna. Ehitati uus neoklassitsistlik supelasutus;   kesklinna  haljasvöö täienes skvääriga, millel L. Koidula monument (A. Adamson, 1929). Tööstuse areng oli aeglane, suurim ettevõte oli 1919 asutatud linavabrik Räämas. Arengut soodustas Pärnu— Lelle raudteeharu rajamine 1928. Eramualaks kujunes regulaarse tänavavõrguga planeeritud Raeküla. 1930. a-il ehit. P. kuurordi arengukava (O. Siinmaa) kohaselt mereranda funktsionalistlikus stiilis Rannahotell, kohvik-restoran «Rannahoone» ja suvepansionaat «Vasa». Levis 2- ja 3-korruseliste üürimajade ehitamine. Ühtlase kujunduslaadiga väikeelamute ansambel rajati Seedri t. «Endla» ja raudteejaama piirkonda kavandati linna ühiskondlik keskus (H. Arman, 1938), ehitati esinduslikud Põllumeeste Panga ja Eesti Panga hooned, samuti maakonnavalitsuse hoone (nüüd polikliinik). Nahksilla asemel valmis 1937 raudbetoonist kaarsild; sild ehitati ka Sauga jõele. 1934 oli linnas 3111 elamut, neist 10% kivist; valdav osa (84% ) hoonestusest oli ühe- või 1,5-korruseline. 1939 oli elanikke 21 900, saras hõlmas 2641,8 ha — II maailmasõjas purustati P. südalinn,   varemeis   oli   ligi   50% vanalinnast, sh. 2/3 orduaegse linna alast. Taastamisperioodil koostatud generaalplaani (1946, arh. A. Soans) põhikontseptsiooniks oli linna arendamine kuurordina. Tagasihoidliku riikliku elamuehituse kõrval laienesid ühepereelamute rajoonid (Rääma, Ülejõe, Vana-P., Raeküla). 1956 ehit. purustatud kaarsilla asemele uus sild. Ehitustegevuse kesklinnas määras planeerimisprojekt (1952, H. Arman, M. Port, G. Sumovski), mille kohaselt varemetest puhastatud alal kavandati uus plaanistruktuur klassitsistlikel põhimõtetel ja avatuna jõele; linna uuelt keskväljakult O poole keskaegse kitsa Pika t. köhale rajati 40 m laiune Lenini pst. (nüüd Pikk t). Uue planeeringu elluviimisel lammutati mitme arhitektuurimälestise varemed (Nikolai kirik, nn. Elevandi ait jt.). Alustati 3-korruseliste sektsioonelamute (I korrusel kauplused) ehitamisest Vee ja Akadeemia t. äärde (arh-d A. Kotli ja S. Jõe); nende ja Rüütli ning Kuninga t. vahele loodi skväärid. Generaalplaani korrigeeriti uue tsoneerimisskeemiga 1962 (arh. V. Parker). 1960. a-d tõid olulist täiendust    linna   keskusse   — ehit. L. Koidula nim. Draamateater (nüüd «Endla») ja postkontor. Lenini pst. (Pikk t.) hoonestati varem kavandatust lihtsustatumalt põhiliselt 3-korruseliste tüüpelamutega seeriast 1-317, Tallinna mnt. algus Ülejõel 4-korruseliste elamutega. 4—5-korruselisi tüüpelamuid ehit. ka kuurorditsooni Tammsaare pst. aarde ja käimistu kõrvale Riia mnt. kvartalis. Rääma N-ossa rajati 250 ha suurune tööstusrajoon (planeering 1969, laiendus 1981). Kitsa-rööpmeline raudtee rekonstrueeriti 1972 laiarööpmeliseks ning Papiniidu raudtee- ja maanteesilla valmimisel 1976 sai P. raudteeühenduse ka Riiaga. Linnavaliste transpordimagistraalide ühendamiseks kavandatud ringteest valmis Tallinna ja Riia mnt. vaheline põhiosa (Ehitajate tee). 1970. a-te alguses täiendati uue kesk-väljaku hoonestust (elamu kohvikuga «Vikerkaar» Vee t., rajooni täitevkomitee hoone); 1930. a-il linna ühiskondliku keskusena kavandatud piirkonda kunagise «Endla» teatrihoone köhale püstitati hotell «Pärnu». Keskaegse ja 17, s. lõpu tänavavõrgu säilitanud vanalinn arvati 1973 arhitektuurikaitsetsooniks. 1974 valmis uus generaalplaan (arh, H. Sepp), mille kohaselt elamuehitus kavandati põhiliselt 5-korruselisena, end. Riia ja Meriküla eeslinnas piirduti madala hoonestusega. Riia eeslinna ja Raeküla vahelise mereäärse Ranna elurajooni väljaehitamist alustati 1971 (I ehitusjärk — arh. P. Aarmann, II — arh-d O. Zemtšugov ja M. Palm). Elamurajooni teljeks on Riia mnt-ga paralleelne Mai t. Algul ehit. 5-korruseliste telliselamute grupid (tüüpproj. 1-318) ja kolm ridaelamut; 1980. a-ist on püstitatud 5-korruselisi suurpaneelelamuid ja plokksektsioontelliselamuid.. Sanatooriumi «Tervis» hoonetekompleksiga on kuurorditsoon laienenud jõesuudme poole, Raeküla-poolse laienduse esimese hoonena valmis 1985 APN-i puhkekodu (nüüd hotell «Strand»). P. paistab silma arvukate liigirikaste ja hästihooldatud parkide ning puiesteedega. Vanalinnas on 1970—80. a-il restaureeritud mitmeid ajaloolisi ehitisi. 
(Eesti Arhitektuur)</span>


source: A
code: 27008
name: Võru vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala koosneb Tamula järve ja Koreli oja vahel paiknevast ajaloolisest linnatuumikust, mis on rajatud 1785. aasta generaalplaani järgi. 

Muinsuskaitseala hõlmab 37.2ha ala, mis piirneb Karja 40a krundi edelapiiriga, kruntide Karja 40a, 38a, 36, 34a, 34, 32a, 30a, 30 ja 28 loodepiiridega kuni Roosi 35 krundi lõunanurgani, Roosi 35 krundi kagu- ja kirdepiiridega kuni Roosi tänavani, Roosi tänavaga kuni Karja 22 krundi põhjanurgani, Karja 22 krundi kirdepiiriga kuni Karja 20 krundi läänenurgani, kruntide Karja 20, 18b, 18a, 18, 16 ja 14 loodepiiridega kuni Jüri 2 krundi edelapiirini, Jüri 2 krundi edelapiiriga Karja 14 krundi põhjanurgast edela suunas ja sama krundi loodepiiriga, viimati nimetatu mõttelise pikendusega üle Jüri tänava Jüri 3 krundi läänenurgani, Jüri 3 krundi loodepiiri ning kruntide Jüri 3 ja 5a kirdepiiridega kuni Karja tänavani, viimati nimetatute mõttelise pikendusega üle Karja tänava kuni Karja 9 krundi läänenurgani, Karja tänavaga kuni ristumiseni Väikese tänavaga, Väikese tänavaga ja selle mõttelise pikendusega üle Tartu tänava kuni Tartu 11 krundi loodepiirini, Tartu 11 krundi loode- ja kirdepiiriga, kruntide Tartu 11 ja 11a kagupiiridega, Tartu 11a krundi edelapiiriga kuni Tartu 13 krundi kagupiirini, kruntide Tartu 13, 15, 17 ja Mäe 1 kagupiiridega kuni Mäe tänavani, viimati nimetatute mõttelise pikendusega üle Mäe tänava, Mäe tänavaga kuni Lembitu 1 krundi idanurgani, kruntide Lembitu 1 ja 1a kagupiiridega ning viimase mõttelise pikendusega üle Jüri tänava kuni Jüri 18 krundi kirdepiirini, Jüri tänavaga kuni Vabaduse tänavani, Vabaduse tänavaga kuni Vabaduse 7 krundi põhjanurgani, kruntide Vabaduse 7 ja 7b kirdepiiridega, kruntide Vabaduse 7b ja Jüri 15a kagupiiridega kuni Jüri 17 krundi põhjanurgani, kruntide Jüri 17, 19, 21, 23, 25 ja 27 kirdepiiridega kuni Liiva tänavani, Jüri 27 krundi idanurka Liiva 5a krundi läänenurgaga ühendava mõttelise joonega, Liiva 5a krundi edela- ja kagupiiriga, kruntide Jüri 29 ja 31 kirdepiiridega, Jüri 31a krundi loode-, edela- ja kagupiiriga, kruntide Jüri 33b ja 35 kirdepiiriga ning Jüri 35 krundi kagupiiriga kuni Jüri 37 krundi põhjanurgani, kruntide Jüri 37 ja 39 kirdepiiridega kuni Petseri tänavani, Petseri tänavaga kuni Jüri 42 krundi lõunanurgani, kruntide Jüri 42, 40 ja 38 edelapiiridega kuni Liiva 9a krundi kagupiirini, Liiva 9a krundi kagupiiriga, Liiva 11a krundi kirde- ja loodepiiriga, Liiva 11 krundi edelapiiriga ja selle mõttelise pikendusega üle Liiva tänava, Liiva tänavaga kuni F. R. Kreutzwaldi 39 krundi kirdepiiri mõttelise pikenduseni üle Liiva tänava, F. R. Kreutzwaldi 39 krundi kirdepiiri ja selle mõttelise pikendusega F. R. Kreutzwaldi 41 krundi piirini, F. R. Kreutzwaldi 41 krundi loode- ja kirdepiiriga, kruntide F. R. Kreutzwaldi 43 ja 43b kirdepiiriga ning viimati nimetatu kagupiiriga kuni F. R. Kreutzwaldi 45a krundi põhjanurgani, kruntide F. R. Kreutzwaldi 45a, 47 ja 49 kirdepiiriga kuni Petseri 14 krundi põhjanurgani, Petseri 14 krundi loode- ja edelapiiriga kuni Petseri tänavani, Petseri tänavaga kuni F. R. Kreutzwaldi 60 krundi lõunanurgani, kruntide F. R. Kreutzwaldi 60, 58a, 56a, 56 ja 54 edelapiiridega ning viimati nimetatu mõttelise pikendusega F. R. Kreutzwaldi 52a krundi kagupiirini, kruntide F. R. Kreutzwaldi 52a ja 50, Liiva 17b, 19 ja 21 kagupiiriga kuni Vabriku tänavani, sellest punktist Liiva 23 krundi idanurka kulgeva mõttelise joonega, kruntide Liiva 23 ja 23a kagupiiridega ning viimati nimetatud krundi edelapiiriga kuni Liiva tänavani, Liiva tänavaga kuni Liiva 18b krundi edelapiiri mõttelise pikenduseni üle Liiva tänava, kruntide Liiva 18b ja Vee 31 edelapiiridega, Vee 29 krundi kagupiiriga, kruntide Vee 29, 27, 25, 23, 21 ja 19 kirdepiiridega ja viimati nimetatu mõttelise pikendusega Vabaduse 23 krundi kagupiirini, kruntide Vabaduse 23 ja 21 kagupiiridega ja viimati nimetatud krundi kirdepiiriga ning selle mõttelise pikendusega üle Vabaduse tänava, F. R. Kreutzwaldi 34 krundi loode- ja edelapiiriga, F. R. Kreutzwaldi tänavaga kuni F. R. Kreutzwaldi 19 krundi läänenurgani, F. R. Kreutzwaldi 19 krundi edela- ja kirdepiiriga, kruntide F. R. Kreutzwaldi 21 ja 21a edela-, kirde- ja kagupiiridega, kruntide F. R. Kreutzwaldi 23, 25 ja 25a kirdepiiridega ning viimati nimetatu pikendusega üle Vabaduse tänava, Vabaduse tänavaga kuni Vabaduse 17 krundi põhjanurgani, Vabaduse 17 krundi kirde- ja kagupiiriga, Vabaduse 17a krundi kagupiiriga, F. R. Kreutzwaldi 29 krundi kirdepiiriga, F. R. Kreutzwaldi 31 krundi loode- ja kirdepiiriga, kruntide F. R. Kreutzwaldi 33 ja 35 kirdepiiridega, kruntide Liiva 12, 12a, 10a ja Jüri 34 loodepiiridega, kruntide Jüri 32a, 32, 30 ja 28 edelapiiridega, Vabaduse 15 krundi kagu-, edela- ja loodepiiriga, Vabaduse 10 krundi edelapiiri mõttelise pikendusega üle Vabaduse tänava, kruntide Vabaduse 10, Jüri 24 ja 22c edelapiiridega ning viimati nimetatud krundi loodepiiriga, kruntide Jüri 22b, 20, 20a, 18a ja 18 edelapiiridega ning viimati nimetatud krundi loodepiiriga, Jüri 16 krundi edelapiiriga kuni Tartu tänavani, sellest punktist üle Tartu tänava Jüri 14 krundi lõunanurka kulgeva mõttelise joonega, viimati nimetatud krundi edelapiiriga, kruntide Katariina allee 1, 3 ja 5 kagupiiridega, Tartu 42 krundi kirdepiiri ja selle mõttelise pikendusega üle Tartu tänava, Tartu tänavaga kuni Tartu 35 krundi põhjanurgani, Tartu 35 krundi kirde- ja kagupiiriga ning F. R. Kreutzwaldi 15 krundi kagupiiriga kuni F. R. Kreutzwaldi tänavani, seda punkti üle F. R. Kreutzwaldi tänava F. R. Kreutzwaldi 20 krundi idanurgaga ühendava mõttelise joonega, F. R. Kreutzwaldi 20 krundi kagu- ja edelapiiriga ning F. R. Kreutzwaldi 18 krundi edelapiiriga kuni Tartu tänavani, Tartu tänavaga, F. R. Kreutzwaldi tänavaga, Katariina alleega, Kalevipoja tänavaga ja Karja tänavaga kuni Karja 40a krundi lõunanurgani vastavalt muinsuskaitseala plaanile. 
Kaitsevöönd hõlmab ~84ha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linna kujunemisest.
Rajati 1784 kreisikeskuseks (esialgu määrati uue kreisi keskuse asukohaks Vana-Koiola). Esimene linnaplaan kinnitati 1785. Sarase suurus oli 307 ha, see eraldati end. Võru mõisa maast. Linna looduslikeks piirideks olid Tamula järv, Võhandu jõgi, Kordi oja ja Võru-soo, nende vahele planeeriti rist-tänavatega regulaarlinn, milles oli 16 kvartalit kokku u. 85 krundiga. Peatänav oli Georgi (Jüri) t., sellega ristuvad Katariina pst., Tartu ja Aleksandri (Koidula) t. viisid järve aarde. Kõik nad lähtusid 4-nurksest turuplatsist; viimase ebasümmeetrilise asukoha linna plaanis määras end. mõisa härrastemaja, millest sai linna esimene haldushoone (alates 1804 koolimaja). Juba 1784 anti hoonestamiseks välja esimesed 40 krunti, neist 32 olid määratud käsitöölistele. Kuuele kaupmehele, apteekrile ja trahteripidajale eraldati suuremad krundid turuplatsi ja Katariina pst. ääres. Nõlv Koreli oja taga (nn. Nöörimaa) mõõdeti kodanike aiamaaks. Majade ehitamiseks anti tasuta metsamaterjali ja maksusoodustusi, mis end õigustasid: 1785 oli linnas 61 elanikku, 1797 juba 242; välja oli antud 53 krunti, valmis oli 20 elumaja, sh. kaks kivist. Elamud olid enamasti poolkelpkatusega, mis linnasüdames kaeti katusekivide, äärealal laastudega. Hooned olid pikad ja kitsad, paiknedes valdavalt pikiküljega tänava ääres. Linna arhitektuurseteks aktsentideks kujunesid kirikud: luteriusu kirik turuplatsi serval (1793) ja ap.-õigeusu kirik sellest O-s (1806). Esimene haiglahoone Karja t valmis 1827 ja esimene linna vaestemaja avati 1833. 1838 rajati Katariina pst.
 lõppu järve aarde linnapark. Hoonestusala laienes Võrusooga külgneval alal Paju t-ni ning NW-s Roosi t-ni. Tamula äärde Unna SO-osasse rajati nn. Juudi park. Sajandi keskel kujunes V-st kohalikku tähtsust ületanud hariduskeskus. Linnas oli neli kooli 199 õpilasega. 1832-66 tegutsenud H. Krümmeri poeglastekoolile kuulus linna suuremaid kivihooneid Riia (Kreutzwaldi) t. (lammutati 1970. a-tel). 1881 oli elanikke 2697. E.-J.S. -1889 sai V. raudteeühenduse Valga ja Pihkvaga, see soodustas väiketööstuse (lina-, puidu- ja nahatöötlus) arengut. Rdt.jaama piirkonda tekkis omaette alevik. Rdt. taga asusid linna käimistud ja samasse rdt. äärde ehitati hiljem sõjaväe kasarmukompleks (nüüd Kuperjanovi üksikpataljoni Taara kasarmud). 1897 rajati linna SO-ossa püritusepuhastuse vabrik ja 1901 tärklisevabrik ,,Greif . Ehitama hakati suuremaid 2-korruselisi puidust ja tellisest üürimaju. Turuplatsi äärde püstitati u. 1900 tuletõrjehoone (J. Rattus). 1901 valmis mängu-ja lauluseltsi ,,Kannel" maja Liiva t. 1913 oli V-s 4800 elanikku ning 882 elamut; sarasest oli hoonestatud 662 ha. - Vabariigi ajal arenes V. ääreala maakonnalinnana, kuhu ei tekkinud suuremaid ettevõtteid. 1921-30 tegutses V-s Eesti kultuuriloos silmapaistvat osa etendanud Võru Õpetajate Seminar, mille käsutada olnud koolihoone turuplatsi ääres oli tuntud nn. Valge Majana. 1920. a-te suuremaid uus-ehitisi oli tarvitajate ühisuse ,,Põllumees" 4-korruseline hoone Jüri t. Linnas valitsenud korterikriisi pidi leevendama linna poolt Karja t. ehitatud väikekorteritega elamu (1923). Samal ajal ehitati ka 3-toaliste korteritega 2-korruselisi puidust elumaju Karja ja Paju t. End. Krümmeri pansioni krundil Tartu t. valmis 1926 linna lasteaia hoone. 1920 asutatud Võru Linatööstuse Ühisus rajas end. piiritusetehase hoonesse toori viinavabriku. Tartu-Petseri rdt. ehitamine 1929-31 mõjutas Võru maakonna NO-osa majanduslikku arengut, ent Võrut läbiva Valga-Petseri rdt. osatähtsus vähenes. Looduslikud tingimused võimaldasid V-s ja selle lähistel arendada puhke-ja turismimajandust, millele 1930. a-il hakati suuremat tähelepanu pöörama. Suvitus-ja puhkekohaks hakkas kujunema Kubija järve piirkond. Ka elamuehitus elavnes. Haiglakompleksi Karja t. ehitati 1933 uus 2-korruseline haiglahoone. Linna peaväljakule kerkisid esinduslik maavalitsuse hoone (arh. H. Kuvasto, 1937) ja pangamaja (arh. A. Soans, 1938). Linnaga liideti 1937 Nöörimaa, Võrusoo, rdt. jaama piirkond koos kasarmutega ning osa Kubija järve ümbrusest, kokku 686 ha. Linna saras hõlmas nüüd 992 ha; elanikke oli 1940 u. 6500. - II maailmasõjas põles V. südalinnas mitu kvartalit, hävis u. 90 maja. Esimene generaalplaan valmis 1945 (arh. H. Kuvasto). Alguses taastati linna ärikeskuse hooned kauplustega allkorrusel. Nagu teisteski linnades, ehitati ka V-s esimestel sõjajärgsetel a-tel rohkesti ühepereelamuid: kesklinna Tamula järve äärde Vee ja Roosi t, VõrusooIe, tellisetehase juurde Liitvasse (liideti linnaga 1950) ning ka Kubija järve piirkonda. Suuremad uusehitised linna keskosas olid üleliiduliste tüüpproj-de järgi ehitatud koolimaja Pioneeride (Vabaduse) t. (1955) ja saun Mäe t. (1957). Linna suurimaks ettevõtteks kusjuures 1958 asutatud gaasianalüsaatorite tehas Tamula järve SO-kaldal end. piiritusevabriku hoones, millele lisandusid uued korpused. Ajaloolise linnaterritooriumi servas asunud vana tapamaja laiendati lihakombinaadiks, end. parkalitöökojast sai Tartu NJK tsehh. Ehitustegevuse
 elavnemisega 1950. a-te lõpus ehitati mitmele poole 2-korruselisi elamuid, 1960. a-test ka 3-ja 4-korruselisi elamuid tüüp-proj. 1-317 järgi. Sealhulgas ka linna südamesse end. turuplatsi lähedusse ning tollasele Lenini, nüüd Jüri ja Tartule. Sama seeria kauplus-elamu ääristab ka uut väljakut, mis rajati Jüri ja Lembitu t. vahelisse kvartalisse. 1962 valmisid väljaku servas tüüpproj. järgi ehitatud veetornelamu ning kauplus-restoran. Väljaku vastasküljele püstitati 1967 samuti kordusproj. järgi haldushoone. Alates 1968 ehitati V. kesklinna SO-servale 5-korruselisi seeria  1-318 tellis-ja suurplokkelamud. Linna teine generaalplaan valmis 1971 (ei kinnitatud) ja kolmas eelmise korrektuurina 1974 (arh. R. Riit-saar). Edaspidi ehitati paneelmaju põhiliselt ajaloolise linnaterritooriumi ja rdt. vahele Võrusoo mikrorajooni (planeerimisproj-d 1982 ja 1986, arh. T. Nigul). Üksikuid suuri kortermaju ehitati ka Kreutzwaldi t. äärsetesse kvartalitesse. 1970.-80. a-il valmis mitu ühiskondlikku hoonet: polikliinik Jüri t., spordihoone (end. Krümmen koolimaja kohal) ja sellega liituv muuseumihoone. Viimase suurema ühiskondliku hoonena valmis 1991 Seminari väljakut kujundav teenindusmaja (arh-d J. Huimerind, H. Keslerjt.).
( O. Kotsenovki, Eesti Arhitektuur)</span>


source: A
code: 27009
name: Paide vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>31.4ha muinsuskaitseala piir kulgeb mööda katastriüksuste (edaspidi krunt) piire seisuga 1. veebruar 2005. a. Muinsuskaitseala hõlmab ala, mis piirneb Tallinna 43 krundi lõunapiiri ja selle mõttelise pikendusega ida suunas kuni lõikumiseni Tallinna 41 krundi idapiiri mõttelise pikendusega põhja suunas, nimetatud pikendusega lõikepunktist kuni Kaevu 1 krundi põhjapiirini, Kaevu 1 krundi põhjapiiri, Kaevu 2, Veski 10 ja 12 asuvate kruntide põhjapiiride ja Veski 16a krundi idapiiriga kuni lõikumiseni Parkali 2 ja 4 krundi põhjapiiriga, Parkali 2 ja 4 põhjapiiri, Parkali 2 ja 4–18 asuvate kruntide idapiiriga ning Parkali 18 krundi lõunapiiriga kuni selle pikenduse lõikumiseni Parkali 11 krundi idapiiriga, Rüütli 2b krundi lõunapiiriga, Rüütli 4 krundi idapiiriga, Rüütli 4–60 asuvate kruntide idapiiridega ja nende vastavate pikendustega üle Vee, Vainu ja Kevade tänava kuni lõikumiseni Kevade 1 krundi põhjapiiriga, Kevade 1 krundi põhjapiiri ja idapiiriga kuni lõikumiseni Rüütli 56 asuva krundi kirdepiiriga, Rüütli 60 krundi kirde- ja kagupiiriga ja Pikk 32 krundi kagupiiriga kuni Pika tänavani ning selle pikendusega üle Pika tänava kuni Pikk 37 krundi idapiirini, Pikk 37 krundi lõunapiiri ning Karja 4 krundi lõuna- ja läänepiiriga kuni Karja tänavani, viimase pikendusega üle Karja tänava lõikumiseni Pikk 35 krundi lõunapiiriga, Pikk 33 ja 27 asuvate kruntide läänepiiridega, Pikk 27 krundi lääne- ja põhjapiiriga kuni Pika tänavani, Vainu 1 krundi idapiiriga kuni Vainu 3 krundi lõunapiirini, viimase lõuna- ja läänepiiriga kuni Vainu tänavani, Vainu tänavaga kuni selle lõikumiseni Suur-Aia tänavaga, Suur-Aia tänavaga kuni selle lõikumiseni Pärnu tänavaga, Väike-Aia 2 krundi idapiiriga, Väike-Aia 8–42 asuvate kruntide läänepiiridega, kuni Lai 8 krundi lõunapiirini, Lai 8–12 asuvate kruntide lõunapiiride ning viimase krundi läänepiiriga kuni lõikumiseni Laia tänavaga, Lai 16 ja 18 krundi läänepiiri pikendusega üle Laia tänava, Lai 16 ja 18 krundi lääne- ja põhjapiiriga, Lai 13–1 asuvate kruntide põhjapiiridega kuni Lai 1 krundi loodenurgani, Tallinna 22–44 asuvate kruntide läänepiiridega ning Tallinna 44 asuva krundi põhjapiiri ja selle mõttelise pikendusega üle Tallinna tänava vastavalt muinsuskaitseala plaanile. </span>


source: A
code: 27010
name: Viljandi vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>(1) Muinsuskaitseala koosneb Valuoja suudmest lääne poole jäävast Huntaugu muinasasula alast ning ajaloolisest linnatuumikust koos ordulinnuse alaga ja neid ümbritsevast hilisema linnatuumiku alast koos Viljandi järveni laskuva nõlvaga.

(2) Muinsuskaitseala hõlmab 107 ha ala, mis piirneb mõttelise joonega Valuoja Viljandi järve suubumise kohast 255 m lääne suunas ja pöördub seal täisnurga all põhja suunas kuni lõikumiseni Huntaugu tänavaga, sellest lõikumiskohast kulgeb piir mööda mõttelist joont kuni Hariduse tänava ja Valuoja lõikumiseni, mööda Hariduse tänavat kuni Vaksali tänavani, mööda Vaksali tänavat kuni Kaalu tänavani, mööda Kaalu tänavat kuni Turu tänavani, mööda Turu tänavat kuni Tallinna tänavani, mööda Tallinna tänavat kuni C. R. Jakobsoni tänavani, mööda C. R. Jakobsoni tänavat kuni Koidu tänavani, mööda Koidu tänavat kuni Posti tänavani, mööda Posti tänavat kuni Mäe tänavani, mööda Mäe tänavat kuni Tartu tänavani, mööda Tartu tänavat kuni Aasa tänavani, mööda Aasa tänava mõttelist pikendust kuni lõikumiseni Viljandi järve kaldajoonega ja mööda Viljandi järve kaldajoont kuni Valuoja suudmeni. 
Kaitsevöönd  pindala on ~80ha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viljandi linn paikneb Sakala kõrgustikul Viljandi ürgoru järveäärsel N- ja NW-veerul ning pervel. Ala liigendavad Valuoja ja Uueveski (Kosti) oja org ning arvukad orud Lossi-mägede piirkonnas. On tekkinud kahe muinasaegse liiklussoone — N—S-suunalise kaugtee ja Pärnu—Peipsi veetee ristumiskohale. Muistse linnuse kõrvale kujunes ilmselt ka muinasasula. (arheoloogid on selle leidnud Huntaugul). Pärast Sakala lõplikku alistamist ja V. ordulinnuse rajamist arenes seal linna tüüpi asula, mis 13. s. III v. sai Riia linnaõiguse (esmamainitud 1283). Raadi mainitakse esmak. 1369; 14. s-st kuulus V. Hansa liitu. Linnusest N pool Viljandi ürgoru pervel kujunes kolmest küljest ringmüüriga ümbritsetud trapetsikujulise põhiplaaniga u. 100 krundiga linn (10,2 ha). Selle pikiteljeks    oli    linnusevärava juurest Tartu väravani kulgev Lossi t., millest O poole jäi turuplats (tänap. Johan Laidoneri pl.). Sealt W suunas kuni Riia väravani moodustus risttelg — Storke (Kauba) t. Riia värava juurest algas ka linnuseväravate ette kulgev Pikk t.r mille jätk viis linnamüüri SO-osas oleva värava kaudu järve äärde. Turuplatsi O-küljel paiknes kirik surnuaiaga, S-küljel raekoda ja kool (?); linna SW-nurgas linnamüüri ääres frantsisklaste klooster. Linnasarase ja eeslinnade kohta täpsed andmed puuduvad, seal paiknesid ka Antoniuse, Eliisabeti, Katariina ja Jeruusalemma kabel. — Liivi sõjas 1560 vallutasid linna venelased; piiramisest ja sellega kaasnenud tulekahjust säilis 5—6 maja. Jam Zapolski rahuga 1582 läks V. Poola võimu alla, saades staarost-konna keskuseks. Sajandi lõpus oli seal u. 50 elamut, neist pooled puust. Järgnevates Poola— Rootsi sõdades käis V. korduvalt käest kätte ning hoonestus hävis pea täielikult. 1622 või 1623 läks Rootsi võimu alla. Linn minetas oma Õigused ja allutati V. mõisale. 17. s. jooksul jäi kiratsevaks aleviks 42— 43 kinnistu ja u. 50 kodanikuga. Põhjasõja ajal sai taas kannatada. 1708 läks Vene valdusse, mis ei toonud aga muutust tema juriidilisse seisundisse. 1760 loendati vaid 45 puumaja. — V. tõus algas 18. s. viimasel kolmandikul; 1770 toodi linna nn. Pärnu kreisi maakohus, 1783 muudeti V. aga kreisilinnaks. Linn vabanes mõisa alt ja sai taas omavalitsuse. Nüüd pandi alus linna praegusele hoonestusele. Esialgu hõlmas linn ainult kesk-aegse territooriumi, kus põhiosas oli säilinud vana tänavavõrk. Linnapildis domineeris turuplats esindusliku kohtu-hoone (1770, hiljem kool) ja apteegiga; vahetus läheduses oli raekoda. Linna territooriumi laienemist takistasid esialgu ümbritsevad mõisamaad. 1789 saadi mõisalt juurde territoorium linnast N pool ( tänap. Tartu, Posti ja Jakobsoni t. piirkond), mis planeeriti regulaarse tänavavõrguga    50    krundiks. Ala hoonestati põhiliselt 19. s. Sajandi esimesel poolel kasvas linn    hoonestuse    tihendamise teel. Kui  1774 oli hooneid 48 (neist 2 kivist), siis 1821 juba 146  (10 kivist)  ning   1858  192 (11).   1810  oli  linnas   1057 elanikku, 1858 juba u. 2200. Domineerisid ühekorruselised puumajad,    paljud   neist   mantel-korstnaga. Järkjargult paranes ka    heakorrastus:     1821    olid kesklinna   tänavad   ja   platsid sillutatud, eeslinnades olid ühepoolsed kõnniteed. K.A. — 18. s. lõpus kehtestatud linnapiir püsis kuni   1919,  linna saras oli Eesti       linnade       väiksemaid (86,9 ha). 19. s. tekkisid väljapoole   linna piire   aguli  tüüpi puithoonestusega      eeslinnad: Viljandi järve ürgoru veerule Tartu mnt. äärde Kivistiku ehk Tartu   eeslinn   (ka   Kelmiküla] V. mõisale kuulunud maale ning seejärel linnast W-s Pärnu mnt. ja Kirikumõisa tee vahele Kantreküla köstrimaal. Viimati nimetatud suuna arhitektuurilise dominandina    ehitati    Pauluse kirik (1866). Uuslinn laienes O suunas   Veski   (Jakobsoni)   ja Uue t. pikendusel. Sinna püstitati linna ühe suurema ehitisena Liivimaa    Maagümnaasiumi hoone   (1877)   ning  rahvusliku liikumise ajal asutatud Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi hoone (1882).    Kroonuliku   uusrenessansi stiilis ehitati 19. s. lõpus Uuslinna   kohtumaja.   Linnaga külgnevale   alale   Tallinna   ja Vaksali t. aarde, kus olid kõrtsihoone ja hobupostijaam, ehitati sajandivahetusel ap. Õigeusu puukirik. 19. s. II p, vältel linnaelanikkond   enam   kui kahekordistus (1898 — 4284 in.). 19. s. lõpp ja 20. s. algus olid majandusliku elavnemise ajaks, arengut   soodustas   kitsarööpmelise    raudtee    ehitus:    1898 Mõisakülani ja 1900 Tallinnani. Oluliselt elavnes ehitustegevus. 1890    asutatud    tuletikuvabrik viidi 1904 praegusesse asukohta raudteejaama lähedusse, kuhu tekkis teisigi uusi ettevõtteid. Järve oru veerule ehitati tapamaja   ja   elektrijaam.   Saj andi alguses valmisid Eesti Käsitööliste   Abistamise   Seltsi   hoone (1903) ja mitmed esinduslikud villad. Oma hoone valmis 1869 asutatud Laulu ja Mängu Seltsile «Köit» Veski (Jakobsoni) t. Ehitati ka mõned suuremad äriruumidega    üürimajad,    miile arhitektuuris on põimunud neo-renessanss ja -gootika, mitmed iseloomuliku   tornilaadse   ärkliga.   20.   s.   alguses   omandas linn     tähtsust     puhkekohana. Korrastati järveäärset, raekoja taha   järveoru   nõlvale   rajati trepistik (Trepimägi) ja püstitati mitmed suviti väljaüüritavate tubadega villad. Linna ärikeskuseks   kujunesid   vanalinnaga   külgnev   Tartu   t.   lõik, Lossi t. kuni Posti t. ning Tallinna t. alguse mõlemad küljed. 1913 oli linnas 367 elamut ja 8448 elanikku. —   1919 liideti V-ga senised mõisamaad, sealhulgas    eeslinnad     (Kivistiku, Kantreküla). Linna saras suurenes    154   ha-ni.    1922   alustati arh, E. Habermanni proj. järgi linnast S pool Uueveski oja ja Valuoja   oruga   piiratud   alal radiaal- ja kaartänavatega Uueveski   aedlinna   hoonestamist. Ehitati   peamiselt   1,5-korruselisi   kahe   korteriga   elamuid, ta mõned kaksik- ja üksikud 2-korruselised üürimajad. 1925 laiendati    linna    sarast    851,2 ha-ni.   1920.   a-il   valmis   kaks koolimaja; end. arestimaja rekonstrueeriti     haiglaks,     end. kroonuehitised vanalinnas tuletõrjehooneks,    selle    torn   sai aktsendiks   kesklinna   siluetis. Jätkus puhkekohtade korrastamine: järve äärde rajati staadion ja Uueveski ojale basseinid. Pargiks kujundavatele Lossimägedele    rajati    uus    pääs Lossi t. poolt nn. Varese sillaga üle   vallikraavi.   Linna   uueks peaväljakuks    kavandati    end. mõisapargiga külgnev ala Vaksali t. ääres, kuhu 1926—28 ehitati   pangahoone.   Ühe   esimesena Eesti väikelinnadest koostati  V-le   1929  üldplaan   (arh. A.. Soans). Linna territooriumi suurendati 1011 ha-ni: Valuoja orust W poole kavandati Paala aedlinn   ja   raudteega   külgnejale Kantremaale tööstustsoon. Turg viidi vanalinnast Valuoja oru   kaldale   Jakobsoni   t.   algusse. Üheks esimeseks funktsionalistlikus stiilis ühiskondlikuks ehitiseks Eestis oli V. uus raekoda (1931, rekonstr. vanast raekojast). Lossipark täienes samal aastal Tarvastust toodud rippsillaga. Paala linnaosa hoonestamist alustati 1935, vastavalt projekti nõuetele pidi selle südamikus püstitatama vaid 2-korruselisi elamuid; enne sõda jõuti hoonestada u. 1/3 linnaosa territooriumist. Funktsionalistlikke väikeelamuid ehitati ka Uueveski jt. linnaosades, ehitati ka 2—3-korruselisi üürimaju. 1930. a-te esinduslikemaks suurehitiseks sai hotell «EVE» linnasüdames Tartu ja Lossi t. nurgal. Uue peaväljaku aarde kavandatud teatri ehitust ei jõutud aga alustada ning maakonnavalitsuse haldushoonest valmis vaid vundament. Elamute arv suurenes 1922—34 u. 1,5 korda. 1939 oli elanikke 12 820. — II maailmasõjas hävis tules mitu vanalinna kvartalit, põles maha mitu ühiskondlikku hoonet. Esimestel sõjajärgsetel aastakümnetel ehitati 1947 koostatud ja 1950 täpsustatud generaalplaani (arh. A. Soans) järgi. Väheseid 2—3-korruselisi elamuid püstitati Leola t. piirkonda, kaks 3-korruselist elamut ka vanalinna. Vabaduse platsi ääres taastati haldushoonena sõjas põlenud pangahoone (1948, tugevasti lihtsustatud ilmel). Väljaku lähedusse Vaksali t. äärde enne sõda maakonnavalitsuse hoone jaoks rajatud vundamendile ehitati uusklassitsistlik sammasportikusega spordihoone (1954, arh. I. Jaanus). Mõisaparki kavandatud kultuurikeskusest valmis laululava. 1954 taastati ka hoone Tallinna t. ääres, kus enne sõda oli teater «Ugala» (arh. J. Fuks). 
Vanalinna sõjas hävinud hoonestusega kvartalite kohale rajati skväärid, Tartu ja Lossi t. nurgale kavandatud Keskväljaku äärde ehitati kino «Rubiin» (1965, tüüpproj., sidus arh. R.-L. Kivi). Järveäärne puhke- ja sporditsoon täienes 1960. a-te alguses spordiühingu «Kalev»    spordihoonega,    mis ehitati ümber vanast tapamajast, uuendati ka staadion ja mänguväljakud. 1974 valmis V. generaalplaani	korrektuur (arh-d M. Meelak, M. Port, E. Aurik, Ü. Stöör).
 Linna peaväljakuks kujunenud Vabaduse platsi (tollal Nõukogude väljak) hoonestus täienes 1970.—80. a-il haldushoonega (1978, arh. R. Mändmaa) ja EKP rajoonikomitee hoonega (1981, kordusproj. arh. M. Penjam
 (O.Kotšenovski, Eesti Arhitektuur)</span>


source: A
code: 27011
name: Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>(1) Muinsuskaitseala koosneb ajaloolisest linnatuumikust ning Kuressaare linnuse ja seda ümbritsenud muldkindlustuste alast. 

(2) Muinsuskaitseala hõlmab Kuressaare linnuse ja selle muldkindlustuste ala koos Tori ja Ujula abajatega ning ajaloolise linnatuumiku, mida piiravad Pargi, Töö, Abaja, Veski, Aia, Vahtra, Kõver ja Vete tänav, Kihelkonna maantee, Juhan Smuuli, Vallimaa ja Karl Ojasoo tänav, Pihtla tee ning Uus, Kase ja Staadioni tänav. 

(3) 105.18 ha muinsuskaitseala piir kulgeb Tori abaja kaldajoonest Pargi tänava läänepoolseima lõigu mõttelisel pikendusel veepiirist kuni Pargi tänavani, kirde suunas mööda Pargi tänavat ristumiseni Töö tänavaga, mööda Töö tänavat ristumiseni Abaja tänavaga, kirde suunas mööda Abaja tänavat kuni Veski 9 lõunanurgani, päripäeva mööda Veski 9 kinnistu piire kuni ristumiseni Veski tänavaga, mööda Veski tänavat ristumiseni Aia tänavaga, kirde suunas mööda Aia tänavat ristumiseni Vahtra tänavaga, kagu suunas mööda Vahtra tänavat ristumiseni Kõvera tänavaga, kirde suunas mööda Kõverat tänavat ristumiseni Vete tänavaga, mööda Vete ja Töökoja tänavat kuni ristumiseni Kopli tänavaga, lääne suunas mööda Kopli tänavat kuni ristumiseni Vaikse tänavaga, mööda Vaikset tänavat kuni ristumiseni Aia 54a lõunapiiriga, mööda Aia tänava idakülje kinnistute idapiire kuni Martin Körberi 12 kinnistu edelapiirini, mööda selle kinnistu edelapiiri ja kagupiiri kuni kinnistu Pikk 56 edelanurgani, mööda kinnistu Pikk 56 loodepiiri kuni Kihelkonna maanteeni, mööda Kihelkonna maanteed ja Juhan Smuuli tänavat kuni Vallimaa 27 kinnistu loodenurgani, mööda Vallimaa 27, 25 ja 23 kinnistute läänepiiri kuni Vallimaa 23 kinnistu edelanurgani, mööda Vallimaa tänava läänekülje kinnistute läänepiire kuni ristumiseni Sepa 2 piiriga, mööda Sepa 2 ja 4, Vallimaa 9a ja 9, Rohu 1a ja 2 läänepiire kuni Rohu 2 edelanurgani, mööda Rohu 2 lõunapiiri kuni ristumiseni Vallimaa tänavaga, lõuna suunas mööda Vallimaa tänavat kuni kinnistu Vallimaa 4 edelanurgani, mööda Vallimaa 4 ja Torni 5 kinnistute lõunapiiri Torni tänavani, mööda Rootsi 6, 6a, 8c lõunapiiri kuni Garnisoni 16b loodenurgani, mööda Garnisoni 16b, 17a, Väljaku 6, 4a, Tallinna 29c ja 31 põhjapiire kuni Põhja tänavani, mööda Põhja tänavat ja Pihla teed kagusse Pihtla tee 2 põhjanurgani, mööda Pihtla tee 2 loodepiiri kuni Pihtla teeni, mööda Karja 3 kirdepiiri kuni ristumiseni Uue tänavaga, mööda Uut tänavat kuni Uus 1 kinnistu põhjanurgani, mööda kinnistu Uus 1 kirdepiiri kuni Pärna tänavani, mööda Kase tänavat kuni Kase 7 kinnistu läänenurgani, mööda seda nurka ja kinnistu Allee 10 põhjanurka ühendavat mõttelist joont, mööda Allee 10 kinnistu kagupiiri kuni Uus-Roomassaare tänavani, mööda kinnistu Allee 10 kagupiiri mõttelist pikendust kuni lõikumiseni kinnistu Staadioni 4 põhjapiiriga, viimati nimetatud lõikumispunktist mööda Staadioni 4 kinnistu põhjapiiri ja selle mõttelist pikendust läände kuni lõikumiseni Ujula abaja kaldajoonega. 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Enne linnuse püstitamist 13.-14. sajandil asus Kuressaares arvatavasti muistne sadamakoht, kuhu koondusid kokku kõik ümbruskonna tähtsamad teed.
Linnuse ümber tekkinud Kuressaare alev sai linnaõiguse 8. mail 1563 Saare-Lääne piiskopilt hertsog Magnuselt.
19. sajandil asutati mudaravila ning Kuressaare sai kuurortlinnaks.
Ajalooliselt on Kuressaare tuntud saksakeelse nimega Arensburg, millega paralleelselt on nii sõnas kui kirjas kasutusel olnud eestikeelne kohanimi Kuressaare. Nõukogude ajal (1952 – 1988) kandis linn nime Kingissepa, sealt pärinenud bolševikust revolutsionääri Viktor Kingissepa auks.
Omapäraste nn Saaremaa klassitsismile omaste hoonete rohkuse tõttu võeti Kuressaare vanalinn 1973. aastal riikliku kaitse alla.
(Allikas: Vikipeedia)</span>


source: A
code: 27012
name: Rakvere vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Tallinna, Näituse, Vabriku ja Tiigi tänavat, Vabriku tänava idapoolsete kinnistute piire, Jakobsoni ja Silla tänavat, Pika tänava ida- ja läänepoolsete kinnistute piire, Tõusu tänava lõunapoolsete kinnistute piire kuni Tammikusse viiva teeni ning edasi mööda Tõusu ja Vallikraavi tänavat. </span>


source: A
code: 27013
name: Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala hõlmab ala (pindalaga 39.7ha) , mis piirneb Haapsalu Tagalahe rannajoonega, Vee 19 krundi idapiiri mõttelise pikendusega põhja suunas rannajooneni, Vee 19 krundi ida- ja lõunapiiriga, Vee tänavaga Vee 19 krundi edelanurgast kuni Vaba tänavani, Vaba tänavaga, Mihkli tänavaga, Lahe tänavaga kuni ristumiseni Väike-Lossi tänavaga, Väike-Lossi tänavaga kuni ristumiseni Suur-Lossi tänavaga, Suur-Lossi tänavaga kuni ristumiseni Neidude tänavaga, Neidude tänavaga, Suur-Mere tänavaga Neidude tänavast põhja suunas ja selle mõttelise pikendusega Haapsalu Tagalahe rannajooneni. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haapsalu linn kuulub Eesti vanemate linnade hulka. Praeguste andmete põhjal võib väita, et Haapsalu piirkond oli enne 1200ndaid aastaid alalise asustuseta. 1260ndail valiti nimetatud seljandik kohaks, kuhu hakati rajama Saare-Lääne piiskopkonna uut keskust. Paralleelselt linnuse ehitusega tekkis linnusest kirdesse asula, mis paiknes praeguste Kooli, Jaani, Väike-Mere ja Linda tänava piirkonnas. Kivist piiskopilinnuse südamik koos toomkirikuga valmis 1279. aastaks. Sel aastal andis Saare-Lääne piiskop Hermann I (Buxhövden) tekkinud asulale Riia linnaõiguse. 
Peaaegu muutumatuna on tänaseni säilinud keskaegne tänavavõrk. Vanim hoonestus on aga aegade ja sõdade käigus kadunud. Praeguseks säilinud hoonetest on vanimad, peale linnuse, Jaani kirik (16. saj. algus), 18. sajandi teisest poolest pärinevad endised tollihoone, raekoda ja vana apteek.. Mitmete allikate põhjal võib väita, et ilmselt piiskop Winrich von Kniprode valitsusajal (1385-1419) rajati linnamüür, mis on hiljem hävinud. Oletatavasti kulges müür piki praegust Wiedemanni ja Rüütli tänavat. Vanalinna iseloomustavad väärtuslikud puitasumid.</span>


source: A
code: 27014
name: Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala hõlmab piiskopilinnuse ala 40--60 m väljaspool endist veega täidetud vallikraavi, erinevas ulatuses hoonestust piki Tallinna maantee kagukülge kuni endise frantsiskaanide kloostrini ning ala Penijõe ja Tallinna maantee nurgal vastavalt plaanile.</span>


source: A
code: 27015
name: Rebala muinsuskaitseala
type: muinsuskaitseala
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinsuskaitseala hõlmab järgmised Jõelähtme valla külad: Kallavere, Ülgase, Kostiranna, Manniva, Rebala, Võerdla, Koila, osaliselt Koogi, Jõelähtme, Parasmäe, Kostivere, Loo, Vandjala, osaliselt Maardu ja osaliselt Saha küla. Muinsuskaitseala piir kulgeb põhjas mööda Soome lahe lõunarannikut Uusküla ja Kallavere küla vahelisest piirist kuni Jägala jõe suudmeni. Idas kulgeb piir mööda Jägala jõe paremkallast kuni jõesaareni, sealt edasi kagu suunas Linnamäe veehoidla põhjanurgani, haarates kaasa paremkalda jõekäärus asuva linnuse. Edasi kulgeb piir mööda Jägala jõe paremkallast kuni jalakäijate (end. raudtee-) sillani ülalpool juga, sealt Joa--Koogi teed pidi Narva maanteeni, kust pöördub piki maanteed lääne poole kuni Jõelähtme küla idapiirini. Sealt kulgeb piir lõunasse mööda Jõelähtme ja Parasmäe külade vahelist idapiiri, edasi piki Parasmäe raba põhjapiiril olevaid kraave Jõelähtme jõeni. Lõunas jätkub piir mööda Jõelähtme jõge Kostivere aleviku lõunaserval Kasemetsa aiandini, sealt Kostivere--Lagedi teed pidi lääne poole kuni Saha küla piirini. Saha küla piirilt Raja kaupluse juurest pöördub piir teelt otse kirde-edela suunas Saha ja Kopli külade vahelise piirini. Kaitseala läänepiir kulgeb piki Saha-Loo peakraavi loodesse ja Saha-Loo harukraavi kirdesse kuni Maardu järve lõunatipuni. Edasi kulgeb piir mööda Jõelähtme valla ja Maardu linna vahelist piiri kuni Kallavere ja Uusküla külade vahelise piirini Maardu linna põhjatipus, jätkudes sealt piki puhastusseadmete kollektori trassi põhja suunas Soome laheni. </span>


source: A
code: 27016
name: Elamu, Süda tn. 8
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rangelt sümmeetriline fassaad esindab juugendi geometriseerivat suunda. Algselt oli kummalgi korrusel kaks korterit. Suurtel korteritel oli kaks väljapääsu. Nii paraad-, kui ka tagatrepp on valmistatud puidust ja varustatud treitud pulkadest balustraadiga.  Hoone säilitanud oma esialgse mulje, mida ei suuda rikkuda ka võõrkehana mõjuv veinikeldri sissepääs.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esinduslik L-tähe kujulise põhiplaaniga juugendlik, kahekorruseline palkelamu. Ehitatud 1911.aastal insener E.Boustedti projekti järgi. 1960.aastatel tehtud remondi käigus muudeti veidi korterite planeeringut ja asendati osa seniseid küttekoldeid uutega.</span>


source: A
code: 27017
name: Elamu, Allika tn. 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegu on kahekorruselise rõhtpalkidest krohvitud paekivisoklil historitsistliku puitelamuga.  Osa esialgsel fassaadikavandil ettenähtud saelõikedekoorist on hiljem eemaldatud või seda ei viidudki ellu. Fassaadi ilmestavad kujunduselemendid, nagu profileeritud vahekarniis ja esimese korruse akende all kulgev kitsaliistulisest püstlaudisest ehisvöönd, on omased paljudele sel ajastul valminud puumajadele. Siin avaldub ilmekalt historitsismile omane hierarhiseerimine – külg- ja tagafassaad on märksa lihtsama kujundusega, praktiliselt dekoorivabad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud Konstantin Wilckeni projekti järgi 1903. aastal.</span>


source: A
code: 27018
name: Elamu, Allika tn. 8
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on rikkaliku dekooriga kahekorruselise puithoonega. Hoone asetseb krohvitud kivisoklil. Hoone fassaadid on kesktelje suhtes sümmeetrilised. Fassaadidel, mis on hiljuti eeskujulikult restaureeritud, on säilinud esinduslik puitdekoor (erikujuline laudvooder, aknaraamistused, karniisid). Elamu esimese ja teise korruse korterid olid algselt ühesuguse planeeringuga. Katusekorruse ruumid on kaasajal võetud kasutusele elupinnana.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1903. aastal, projekt on koostatud arhitekt Erwin Bernhardi poolt.</span>


source: A
code: 27019
name: Elamu Tatari tn . 21A
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamutüüpi iseloomustab kahe korteri välisukse olemasolu. Üks esinduslikum uks suundus otse eluruumidesse ning teine nn must uks viis kööki. Hoone säilivus on hea: pandud on uus plekk-katus, uus varikatus tagauksel ja tehtud värvitöid. Algsed on elamu välisvooder, karniisid, aknad – koos raamide, ehisdekoori ja kremoonidega, välis-ja siseuksed, üks kahest varikatusest (tänavapoolne).  Fassaadid on säilinud algupärasena, uus on vaid õuepoolne välisukse varikatus ning kadunud kunagine puit-trepp veranda esiselt. Trepid mõlemas trepikojas on terviklikult ja hästi säilinud. Peatrepikojas on kahel II korruse kahe poolega korteriuksel säilinud aaderdus. Mujal on aaderdus kaetud valge värviga. Suured korterid on jagatud küll jagatud eri leibkondade vahel, kuid ümberehitusi on tehtud minimaalselt – on vaid suletud uksi ja ehitud mõned kergvaheseinad. Heas olukorras näivad olevat ka hoone põhikonstruktsioonid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on ehitatud 1910. aasta V. Treimanni projekti järgi. Elamus olid algselt esinduslikud korterid – neid oli neli, millel igal oli ka pääs tagatrepikotta.
Enne 1940. aastat kuulus Tatari 21a Marie Pinkovskyle. Krundil oli ka laudseinte ja ühepoolse katusega garaaž.
Tatari 21a majaga on seotud mitmed Eesti kultuurilugu rikastanud isikud nagu näiteks arhitekt Waldemar Lemm (1881–1965), kaitseliidu üks juhtidest Johann Tedersoo (1904–1946), politsei üks juhtivatest tegelastest Hugo Mölder (1916–?) jpt. Selles majas on asunud nt Õpetajate Koda, Eesti Kutsekooli Õpetajate Ühing, Eesti Keskkooli Õpetajate Kogu ja Eesti Kutsekooli Õpilaste Ühing.</span>


source: A
code: 27021
name: Elamu, Tatari tn. 26
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline keldrikorrusega puitelamu. Hoone tänavafassaad on rikkaliku puitdekooriga ning õuefassaad tagasihoidlikuma kujundusega. Väliseinad on liigendatud laudvoodriga, sokkel on paekivist. Osaliselt on säilinud nii algsed puidust profiildetailid kui ka laudvooder. Elamul on madala kaldega plekist viilkatus. Hoonel on paekivivundament ning punastest tellistest õuepoolsete trepikodade sokkel. Ristkülikukujulise põhiplaaniga hoone keskel on koridor-trepikoda, millest mõlemal pool kummalgi korrusel on algselt olnud üks korter, mis on hilisemal ajal uste kinniehitamise teel aga kaheks jaotatud. Korteritest on pääs tagatrepile. Hoones on puittrepid. Säilinud on algne välisuks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu ehitusprojekti on 1901. aastal allkirjastanud arhitekt K. Wilcken. Hoone valmis 1902. aastal. Hoone kuulus Gustav Sispolile, kes pärandas selle Tallinna Kaarli kogudusele. Olemasolev hoone on algsest projektist veidi erinev, fassaad on keskel tagasiastega, katus on teistsugune, pööninguaknaid on rohkem jms, kuid hoone üldkuju, põhiplaan ja laad on projektiga siiski sarnased.</span>


source: A
code: 27022
name: Elamu, Tatari 28
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise kivielamu peafassaadil on nii historitsistlikke kui juugendlikke jooni. Historitsismile viitavad muuhulgas faassaadi liigendavad klassikalisele arhitektuurile omased rustikat immiteerivad krohv-pilastrid. Välisukse kujundus kuulub aga juba täielikult juugendi ajastusse. Maja sisemuses on säilinud hulk hilisjuugendlikke detaile – erakordselt kaunis peatrepikoda väärispuidust trepi ja trepikäsipuuga, dekoratiivsetest kahlitest ahjud, mõned tahveluksed jm. Moodustab tervikmälestise koos hoovipoolse majaga, mille kohta on eraldi väljastatud kaitsekohustuse teatis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba 19. sajandi keskel asus Tatari tn 28 krundil kivist elumaja. Ka krundi hoovipoolsed osad olid juba siis hoonestatud. Praegune hoovipoolne maja, historitsistliku üldvormiga väikesemahuline kahekorruseline kivihoone, on põhiosas ehitatud 1891. aastal. 1923. aastal ehitati nii tänavapoolne, kui ka hoovipoolne hoone insener F. Petersoni projekti järgi põhjalikult ümber. Ilmselt siis rajati ka kahe maja vahel asuv unikaalne katuseaed. Enne nõukogude ajal tehtud ümberehitusi asus Tatari tn 28 hoovimaja kummalgi korrusel üks suur korter. Moodustab tervikmälestise koos tänavaäärse majaga, mille kohta on eraldi väljastatud kaitsekohustuse teatis.</span>


source: A
code: 27025
name: Elamu, Tatari 32
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline, madalal soklil, neorenessanss-stiilne puitelamu, mille fassaadi lõpetab ülevalt efektne parapett. Algselt oli kummalgi korrusel üks suur korter.  Endised suured korterid on 20. sajandi keskpaiku tükeldatud väiksemateks. Remondi käigus on välja vahetatud ka katus ja kaduma läinud hulk esialgseid fassaadi detaile. Üldilme siiski rahuldav. Interjööris on säilinud hulk vanu detaile, sealhulgas mitmesuguseid kahhelahje.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud C.Wilckeni projekti järgi 1889. Kuulus enne 1940.aastat Läti Vabariigile ja siin asusid saatkonna korterid.</span>


source: A
code: 27026
name: Elamu, Tatari 34
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on nn segaehitisega - klombitud paekivisoklil asetseva kahekorruselise elamu alumine korrus on laotud punasest tellisest ja krohvitud, ülemine ehitatud rõhtpalkehitisena. Algselt oli kummalgi korrusel üks suur korter. Hoone on põhiliselt säilitanud endise mahu, v.a. väiksem pealeehitus hoone tagaosas. Väga väärtuslikud on mitmed siseruumides säilinud detailid, eriti kahhelahjud (ühed uhkeimad Tallinna eeslinnade majades).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune hilishistoritsistlik hoone on ehitatud 1905.aastal arhitekt O.Schotti projekti järgi varasema puumaja kohale. Enne 1940.aastat kuulus hoone Läti Vabariigile.</span>


source: A
code: 27031
name: Elamu, J. Poska tn. 15, I maja
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline puitmaja on ehitatud historitsistlikus stiilis. Rõhtpalkidest hoone toetub paekivist vundamendile ja klombitud paekivist rustikaalsele soklile. Õuepoolselt kahekorruseliselt verandalt pääseb puidust lahtisele terrassile, mis on uusehitis. Säilinud on peasissepääsu uks, klassikalises stiilis tuulekoda, juugendlik peatrepp, dekoratiivsete taladega kassettidena vormistatud puitlaed. Keldri lae punasest tellisest laotud lamevõlve kannavad I talad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kinnistu kohta on esimesed kirjalikud andmed 1891. aastast, kui omanik N. Kriech soovis ait-kuuri ümber ehitada suvemajaks. Uue hoone ehitust alustati 1902. aastal. Kahekorruselise puidust elamu projekti autoriks oli insener-arhitekt Erwin Bernhardt (1852-1914). Suvemajana seda kastutada ei jõutud. Heino Gustavsoni (1923-2005) andmetel rajati hoonesse 1903. aastal närviarst Edgar Weissi ja psühhiaater Hugo Hirschi poolt Kadrioru sanatoorium halvatuste ja muude närvihaiguste all kannatajatele. Asutus kandis H.Hirschi nime, alates 1940. aastast Kadrioru Haigla nime. 1956. aastal asus majja 75 kohaga Laste Tuberkuloosihaigla, mis hiljem nimetati Tallinna Linna Tuberkuloositõrje Dispanseri Laste Sanatoorne osakonnaks. 1987. aastal asutus likvideeriti. 1996. aastal renoveeriti hoone arhitekt Irina Raud ja sisekujundaja Maia Laul-Oselein (1921-2009) projekti järgi. Alates 1996. aastast tegutseb majas vanurite päevakeskus.</span>


source: A
code: 27032
name: Elamu, J. Poska tn. 20 (kivist peahoone)
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline uusbarokkstiilis juugenlike sugemetega mansardkorrusega kivimaja fassaadil on toskaana orderi sambad,  mille kohal asub kivist rinnatisega rõdu. Välisseinad on liigendatud krohvile kvaadertatud liseendida. Põhjapoolse sissekäigu esise trepi külgedel on dekoratiivsed betoonist vaasid. Hoonel on mansardkatus, mis on kaetud punaste katusekividega. Igal küljel on hoone siseplaneeringust tulenevalt erinev akende paigutus ja rütm. Arhitektuurselt väärtuslikke detaile on säilinud hulgaliselt; välis- ja siseuksed, trepikoja käsipuud, trepivõre ja astmed, keraamilistest plaatidest podestide põrandad, omapärane kahe liigendi ja haagiga kokku pandav pööningu trepp, peegelvõlvid, laerosetid ja karniis, juugendlike vormidega rohelistest või pruunidest kahhelkividest vanad ahjud. Krundil paikneb veel puidust ühekorruseline viilkatusega historitsistlik väikeelamu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnavillaks ehitatud maja projekteeris arhitekt Boris Krümmer (sünd. 1884). Mitmest projektivariandist valiti välja viimane, mille järgi ehitatud hoone valmis 1924. aastal.</span>


source: A
code: 27033
name: Elamu, J. Poska tn. 24
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ajastule tüüpiline kuue erinevas suuruses korteriga, kõrge sokli ja kivitrepikojaga puumaja. I korruse akende all on kitsast püstlaudisest friis. Esimese ja teise korruse akende vahel on kalasaba-mustrilised paneelid. Interjööride osas on tehtud ümberehitusi minimaalselt (säilinud enamik algseid detaile).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1935 aastal arhitekt N. Golitsõni projekti järgi. Varem krundil olnud hooned lammutati.</span>


source: A
code: 27034
name: Elamu, J. Poska tn. 33
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on historitsistliku kujundusega hoonega, mis on põhimahus kahekorruseline ja sellele liitub kolmekorruseline hoonemaht, mida võib lugeda ka küljetorniks. Välisdekoori originaaldetaile on säilinud peafassaadi ülaosas. Fassaadi ilmestavad vahelduvad horisontaal- ja vertikaallaudised ja teised puitdekoori elemendid. Siseruumides on säilinud väärtuslikke ehitusdetaile (uksed, laudpõrandad, trepid jm). Krundil paikneb sissevarisenud jääkelder ja muid eriilmelisi kõrvalhooneid</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Krundi esialgne hoonestus pärines 18. sajandi esimesest veerandist, praeguseks seda säilinud ei ole. Kaitse all olev hoone koosneb klassitsistlikust õuetiivast (19.saj keskpaik/ II pool) ja historitsistlikust tänavapoolsest mahust (19.saj. lõpukümnendid), mis omavahel liituvad. Hoovipoolne maht on järele jäänud osa hoonest, mis rajati millalgi peale 1834. aasta tulekahjut, ja ulatus algselt arvatavasti kuni tänavafrondini. Osa vanemast hoonest ilmselt lammutati, kui rajati praegune tänavapoolne kahekordne hooneosa.  1960. aastatel toimunud remondiga muutus hoone välisilme (puitdekoor vaesemaks; vahetati aknad) ja muudeti oluliselt hoone siseplaneeringut, mis tõi kaasa kaootilise ruumijaotuse ja takistab siiani maja toimimist normaalse elukeskkonnana (liialt palju väikeseid kortereid, millega kaasnes tehnovõrkude rajamine, mille juures ei arvestanud hoone arhitektuuriga; trassid on praeguseks vananenud, osaliselt välja vahetatud).</span>


source: A
code: 27036
name: Tamula II asulakoht (keskmine kiviaeg ja noorem rauaaeg)
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis sisaldab (peamiselt leidude põhjal jälgitav) kahte eriaegset kultuurkihti, millest varasem mesoliitiline on väga nõrgalt jälgitav ja sisaldab mesoliitikumi dateeritavat leiumaterjali: kaheharjalisi tulekivi laaste, võõrapärasest tulekivist kilde, kvartsilaaste ja kilde. Hilisem pealmine kultuurkiht on intensiivsem ja sisaldab muinasaja lõppu (12.–13. sajand) dateeritavat leiumaterjali: hoburaudsõlg, keraamika, tuleraud, põlenud kive jne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Tamula järve loodeotsas oleval neemikul. Tamula I asulakohast u 300-400 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid 12. mail 2000. aastal Arvis Kiristaja, Mauri Kiudsoo ja Peeter Kattai olles teel Meremäe Savipäevadele ja inspekteerisid Roosisaare muistiseid. Leiti käsitsi ja kedrakeraamikat, tulekivi. Asulakohta on uuritud 2001. aastal väikesemahulistel proovipäästekaevamistel Mirja Otsa juhtimisel ühtekokku 24 m² ulatuses.</span>


source: A
code: 27039
name: Sindi-Lodja I kiviaja asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pärnu jõe vasakkaldal Reiu jõe suudmest kirdesse jääv Sindi Lodja I kiviaja asulakoha kaevamistel aastatel 2000.-2002. selgus, et kaevataval alal oli tegemist loodusliku põhja-lõuna suunalise nõlvakuga, kus Balti jääpaisjärve põhjasavile oli ladestunud mesoliitiline kultuurkiht, jütja, turvas ja liivad. Uurimisala peamised kihid sisaldasid valdavalt uusaegseid, kuid ka kiviaegseid leide (Kriiska, Saluäär 2003).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pärnu jõe vasakkallas Reiu jõe suudmest ülesvoolu 100 m laiuse ja 300 m pikkuse vööndina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reiu jõe suudmealalt on arheoloogilisi leide kogutud alates 20. sajandi algusest. Kinnismuistis Sindi Lodja I asulakoht avastati 2000. aastal. Arheoloogilisi uuringuid on asulakohal läbi viidud aastatel 2000.-2002 (aruanded MKA arhiivis).</span>


source: A
code: 27040
name: Sindi-Lodja II kiviaja asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sindi-Lodja II asulakoha uurimisel 2000. ja 2001. aastal selgus, et asulakoha kultuurkiht paikneb järsul jõekaldal u 6 m madalamal kui mättakiht ning 5,5 m kõrgusel veepinnast. Asula kiht asub suhteliselt horisontaalselt ja on 30-35 cm paksune. Vahetult kultuurkihil lasub õhuke turbaviirg, sellel erinevad liivakihid. Leiuaineses moodustasid peamise osa tulekivi töötlemisjäägid, kuid leidus ka teisese töötlusega esemeid, peamiselt kõõvitsaid. Radiosüsinikproovid dateerisid asulakoha sarnaselt Sindi-Lodja I asulakohaga mesoliitikumi, ajavahemikku 7300.-6650. a eKr (Kriiska, Saluäär, Hanni, Johanson 2001).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pärnu jõe vasakkallas 300 m Reiu jõe suudmest ülesvoolu 100 m laiuse ja 450 m pikkuse vööndina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sindi-Lodja II asulakoht avastati 2000. aastal Aivar Kriiska ja Lauri Mikkelsaare poolt. Arheoloogilised välitööd on asulakohal toimunud aastatel 2000 ja 2001 (aruanded MKA arhiivis).</span>


source: A
code: 27041
name: Sindi-Lodja III kiviaja asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Leide sisaldav kultuurkiht on säilinud suhteliselt hästi üsna laialdasel alal (vt lisa nr 2). 2002. aastal toimunud pinnaseire käigus kogutud ja proovikaevandist saadud leiumaterjal dateerub umbes vahemikku 4000-1800. a eKr ning seda võib siduda tüüpilise kammkeraamika ja nöörkeraamika kultuuridega. Asulakoht paikneb ühes vööndis Sindi-Lodja I ja II asulakohaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pärnu jõe vasakkallas 100 m laiuse ja 250 m pikkuse vööndina Sindi-Lodja II asulakohast kuni Paikuse alevikuni. Metsastunud ala metsateega. Kirdepoolses otsas uusehitised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sindi-Lodja arheoloogilise ekspeditsiooni raames toimunud Pärnu jõe kallaste inspekteerimise käigus leiti 2002. aastal Pärnu jõe kaldalt kiviaegseid esemeid ning tuvastati neoliitilise asulakoha olemasolu.</span>


source: A
code: 27042
name: Kärde mõisa valitsejamaja fassaadid ja hoone gabariidid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline puithoone, millega risti asetseb tiibhoone. Hoonet katab laastukattega viilkatus, millel on eklektilise kujundusega puidust räästapits. Tiibhoone asetseb kõrgel tellistest soklil. Peaukseni tõuseb kõrge kivitrepp,mille ülemine podest on lahtine avar rõdu.
 Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonel on arvatavasti 2 ehitusjärku. Esimene on ebaselge, kuid teine pärineb ilmselt 19.saj. lõpu historitsimsist. 
Viide Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Jõgeva rajoon.</span>


source: A
code: 27043
name: Elamugrupi Viiralti 3-9/Gonsiori 14 tänavapoolsed fassaadid
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikas kortermajade plokis on väga suur hulk hea planeeringuga kortereid. Vanemas osas on need 3-toalised, teenijatoaga, uuemas osas suures osas kahetoalised ja sisekujunduselt tagasihoidlikumad. Kolmetoaliste korterite põhiplaan meenutab maju Raua 4 ja Faehlmanni 2. Detailid korterites on esinduslikkust rõhutavad ja tolle aja kontekstis isegi pisut vanamoodsad – laia liistuga tammeparketid, kahepoolsed tahveluksed, väikeseruudulise klaasist ülaosaga uksed, kaminahjud, väga kõrged ruumid, pidulike trepivõredega trepikojad jne. Elulaadi moderniseerumisest räägib aga eraldi köögitrepikojast loobumine, elutoa söögitoa funktsiooni ühendamine ja ühte keskmisesse trepikotta kavandatud puudelift. Gonsiori tänava poolne ülakorruse ateljee oli üks esimesi algusest peale elumajja sisse projekteeritud kunstnikuateljeesid. Eksterjööris rikkalikult stiliseeritult neoklassitsistlikke ja neobarokseid detaile — pilastrid, konsoolidele toetuv jõuline karniis, rikkalikult kujundatud valgmikuga uksed ja portaalid jne. Pronksi tn. nurgal oleva hilisema hooneosa sissekäigu kujunduses aimub funktsionalismi. Tänavafassaadi on monotoonsuse vältimiseks püütud võimalikult elavalt liigendada, seda ilmestavad tõusev ja langev katusejoon, kangialuste avaused, välja- ja tagasiasted. Hoovikülje kujundus seevastu väga lihtne ja lakooniline. Krundil säilinud ka endine abihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Silmapaistvalt ilus ja terviklikult säilinud eestiaegne majadegrupp Tallinna kesklinnas, nn. ‘Oma kodu’ elamud. Pärast kaitserežiimi muutmist on jäänud otseselt kaitse alla ainult fassaadid. Monumentaalne hoone kaardub tänavajoone järgi. Projekteeris 1928-30 arhitekt H. Johanson, ehitasid posti- ja omavalitsusametnike ehitusühingud järgnevate aastate jooksul, ehitamine algas Tartu mnt. poolsest otsast.</span>


source: A
code: 27046
type: ajaloomälestis
name:
Friedrich Georg Wilhelm Struwe poolt teostatud meridiaanikaare mõõtmise Simuna-Võivere baasijoone Võivere otspunkt aastast 1827

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Baasjoone Võivere otspunkt on looduses tähistamata ning see arvati olevat hävinud. 2001.a. leiti see mõõtmistulemuste käigus üles. Tsentrimärgiks on paekivist laotud vundament mõõtmetega 204x204 cm, millel asetseb suur graniitkivi sissepuuritud tsentriauguga. Punkt asub ~ 20 cm sügavusel mullakihi all, Tuuleveski talu õuel keset sirelihekki. Vundament avati novembris 2002.a. Enne kaeveaugu sulgemist lepiti kokku punkti tähistamises, kuhu asetati mõned paekivid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu meridiaani kaarelõik mõõdeti maastikul aastail 1816-1852. Mõõtmistulemusi kasutasid tuntud Euroopa astronoomia-matemaatika teadlased planeet Maa suuruse ja geomeetrilise kuju mõõtmise täpsustamiseks ning maa- ja merekaartide täiendamiseks. Selle teaduse suurürituse algatajateks olid eesti soost Vene tsaariarmee kindral Carl Tenner ning baltisaksa päritoluga Tartu Ülikooli teadusmees Wilhelm Struve. See üritus andis ka olulise tõuke geodeesia arengule kogu Euroopas. 
Balti kaarelõik Jekabpilsist Daugava ääres kuni Soome laheni sisaldab 33 punkti, Eesti haldusala piiresse jääb neist 22, millest on säilinud ka siinmainitud Simuna-Võivere Võivere otspunkt. 
Simuna-Võivere baasijoon mõõdeti üks kord ja see toimus 1.-15. septembril 1827.a. Baasjoon asus Avanduse ja Võivere mõisa tasastel, ühtlase kaldega põldudel, kus puudusid mõõtmist segavad pinnavormid. Baasjoone otspunktid paiknevad vastavalt: SO poolne punkt paikneb Simuna lähistel ning on tähistatud graniitsambaga; NW punkt paikneb Võivere külas samanimelise tuuleveski lähedal.
15.07.2005. aastast kuuluvad Simuna-Võivere baasijoone Simuna ja Võivere otspunktid ka UNESCO Maailma Kultuuripärandi nimekirja.</span>


source: A
code: 27424
name: Elamu Purje tn 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Seesuguseid ohtralt kaunistatud puithooneid kerkis rohkem Narva-Jõesuus, Haapsalus, ka Tallinnas Kadriorus ja Nõmmel, Pirital vaid harvade eranditena. Hiljem on tsaariaegne kuurortlik hoonestus Pirital suurelt jaolt sootuks lammutatud, seda enam on väärtuslikud üksikud säilinud näited.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pirita mereäärne piirkond omandas varem suvituskohana  populaarse Kadrioru kõrval 20. sajandi algul nn. supelsakste seas  üha parema maine. Sellega seoses hakkasid siin varasemate suvemõisate kõrvale kerkima uued uhked villalikud elamud, mis algul olid mõeldud eelkõige suvitamiseks, peagi aga kohaldati alaliseks elamiseks. Säilinud hoonete hulgas on arhitektuuriliselt tasemelt üks silmapaistvamaid villa Purje 4.</span>


source: A
code: 27425
name: Ruhnu pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekordse puidust, plekiga kaetud madala viilkatusega rõhtpalkhoonega. Peasissepääsu ehib lõunaküljel Ruhnu uuemale arhitektuurile iseloomulik valgeks värvitud veranda. Hoone on väljast kaetud horisontaalse puitvoodriga, mis on värvitud tumepruuniks. Säilinud on algseid kuueruudulise jaotusega aknaid, mida raamib profileeritud piirdelaud ning räästaalune lihtsa kujundusega puitkarniis. Osa aknaid on ehitatud suuremaks. Hoone katuseharjal on kaks punasest tellisest korstnat. Majas sees on säilinud ilmselt algne ruumijaotus: peasissepääs avaneb hoonet läbivasse koridori, millest mõlemal pool on ruumid. Säilinud on algsed laudpõrandad, tahvel- ja põõnuksed. Seinad ja laed on kaetud uuema viimistlusega, mistõttu nende algset kujundust ei näe. Direktori kabineti nurgas on haruldane kaarjate ustega nurgakapp.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pastoraadi peahoone paikneb Ruhnu küla lõnapoolses osas, otsaga küla peatee poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pastoraadi peahoone on ehitatud 1875. a, peale seda kui vana kirikla 1865. a maha põles. Kool on asunud selles majas üle saja aasta. Õppetöö toimus koolis kuni 1944. aastani rootsi keeles. 
Esimesed andmed eestikeelse kooli kohta pärinevad 1944. aastast. Esialgu tööötas kool Ruhnu Mittetäieliku Keskkooli nime all. Hiljem on toimunud rida nimemuutusi. 1991. aastast kannab koolimaja Ruhnu Põhikooli nime. </span>


source: A
code: 27428
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultuurkiht katab kogu neemiku ala ca 17000 ruutmeetrit. Kõige intensiivsem ala on aga vahetult jõe kõrgema muinaskalda terrassi serv neemiku kõige lammipoolsemal nõlval. Suhteliselt leiuvaesemad on vahetult Hipodroomi tänava äärde jäävad alad. Asulakoha ala ulatub ka põhja poole jääva parkmetsa alale. Osa asulakohta on lõhutud siin paiknevate liivaaukude rajamisel.</span>


source: A
code: 27429
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohal tõuseb maapind kirde, endise Peetri-Kindlusküla, praeguse Kiia küla suunas. Antud piirkonnas on tehtud maaparandust, enne seda jäi  asulast edelasse liigniiske ala, mida läbis jõgi, praegune  Vanamõisa peakraav. Põllu kuivendamiseks on paigaldatud drenaaži võrk. Asulakoha keskel on madalam lohk, tõenäoliselt  kunagine allika koht. Antud alal on täheldatav intensiivne 2O – 25  cm paksune kultuurkiht, mis on suures osas  põllutööde käigus segatud. Asulakohast saadud leiud viitavad  14. sajandil aset leidnud elutegevusele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Kiia küla ja Vanamõis peakraavi vahele jääval alal, külast 750 m edela, kraavist 300 m kirde pool, Tallinn–Keila maanteest 500 m loode poole. Mälestise juurde pääseb mööda kruusakattega põlluteed. Kaitsealune asulakoht paikneb Andrese talu hoonetest otseselt põhja poole jääval põllumassiivil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkihi alal paiknes 1690. aastast pärineva Keila kihelkonna kaardi järgi nn Kaarna küla, mida on esmakordselt mainitud 13. sajandil Taani hindamisraamatus. Ilmselt pärineb küla juba muinasajast. 13. sajandil oli küla suuruseks 6 adramaad, 18. sajandi alguses paiknes seal viis talu. Küla likvideeriti ajavahemikus 1774-1782. 
2004. aasta kevadel leiti asulakohast aardeleid, mida säilitatakse Eesti Ajaloomuuseumis (AM 36609/1 M 446. Vastuvõtuakt 14.03.2006 nr 6881). Numismaatik Ivar Leimuse hinnangul on see aare peidetud 1398/99 aastal.
Eksperthinnangu asulakoha tunnistamiseks riiklikuks kultuurimälestiseks koostas arheoloog Villu Kadakas 2006. aastal.</span>


source: A
code: 27430
name: Elamu Tina t. 26/Fr. R. Kreutzwaldi t. 9 , 1913.a.
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elavalt liigendatud põhiplaaniga kahekorruseline krohvitud puithoone, mis on projekteeritud 1913. aastal arhitektuuribüroos Burmann & Perna. Üldjuhul projekteeriti koos, kuid antud hoone puhul on arhitektuuriajaloolase L. Gensi stiilikriitilise omistuse järgi siiski tegemist eelkõige A. Perna loominguga. Elamu on üldilmelt juugendlik, üksikute Saksa heimat-stiili mõjutustega. Fassaadi arhitektuurikäsitlus on elav ja detailirohke. Tihedaruudulise raamijaotusega aknad, kumerad ja polügonaalsed ärklid, kõrge mansardina lahendatud ülakorrus ning võimas trepp peaukse ees annavad hoonele ajatult idüllilise ilme. Hoone pisiasjadeni stiilipuhtad interjöörid on hästi säilinud. Elamu sisemine ruumijaotus on Eesti kontekstis väga harukordne. Maja jaguneb keskteljel pooleks, kummaski majapooles asus algselt üks suur, läbi kahe korruse ulatuv esinduskorter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elavalt liigendatud põhiplaaniga kahekorruseline krohvitud puithoone, mis on projekteeritud 1913. aastal arhitektuuribüroos Burmann & Perna. Üldjuhul projekteeriti koos, kuid antud hoone puhul on arhitektuuriajaloolase L. Gensi stiilikriitilise omistuse järgi siiski tegemist eelkõige A. Perna loominguga. Elamu on üldilmelt juugendlik, üksikute Saksa heimat-stiili mõjutustega. Fassaadi arhitektuurikäsitlus on elav ja detailirohke. Tihedaruudulise raamijaotusega aknad, kumerad ja polügonaalsed ärklid, kõrge mansardina lahendatud ülakorrus ning võimas trepp peaukse ees annavad hoonele ajatult idüllilise ilme. Hoone pisiasjadeni stiilipuhtad interjöörid on hästi säilinud. Elamu sisemine ruumijaotus on Eesti kontekstis väga harukordne. Maja jaguneb keskteljel pooleks, kummaski majapooles asus algselt üks suur, läbi kahe korruse ulatuv esinduskorter.</span>


source: A
code: 27431
name: Elamu Valgas Sõpruse tn 2 tänavapoolsed fassaadid
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline, historitsistlikus stiilis, osaliselt krohvitud kivist ja puidust fassaad. Paikneb piki Sõpruse tänava telge. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Fassaad on  kolmandiku ulatuses kivist ja ülejäänu osas puidust. Sellega liitus algselt veel ühe kivist hoone fassaad. Erinevate hoonete ja materjalide kokkusobitamise tulemusena on fassaad eklektilise muljega, kuid fassaadi nii kivist kui puidust poolte juures on kasutatud ühtseid stiilielemente, millest kõige silmatorkavamad on algselt kõigi ukseavade kohal olnud kolmnurkfrontoonid ja akende ülal paiknenud ehiskarniisid. Fassaadi keskosas on kolmes järgus eenduv risaliit, mille kohal on historitsistliku ornamendiga astmikfrontoon. Risaliidist kolmandik on valminud kivist ja ülejäänu puidust. Risaliidi puidust keskosa ääristab nurgakvaader. 2000. aastate lõpus lammutati fassaadi kõige parempoolsem kiviosa ning säilinud kaheosalise fassaadi taha ehitati uus kaubanduskeskus. Seoses sellega renoveeriti ka fassaad.  Fassaad paikneb Valga linnatuumiku muinsuskaitseala poole viiva tänava ääres Eesti - Läti piiripunkti vahetus läheduses. Tänavasiht ühendab omavahel Valga Jaani ja Valka Katariina kirikuid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul, mil algselt mitmest eri hoonest koosnenud ehitis viidi ühtse fassaadi taha. Hoone võeti 1999. aastal ehitismälestisena muinsuskaitse alla. 2000. aastate keskpaigaks oli hoone keskmine puitosa põlenud ning kahel pool paiknenud kiviosas halvas seisukorras. 2005. aastal kustutati hoone ehitismälestiste nimekirjast, samaaegselt võeti kaitse alla hoone fassaad. 2000. aastate teisel poolel ehitati fassaadi tagaküljele uue kaubanduskeskuse ruumid.</span>


source: A
code: 27432
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uuringute tulemusena selgus, et künnikihi all säilinud kultuurkiht sisaldab inimtegevuse jälgi: kunagistest ahjudest pärinevaid kerisikivi tükke, keraamika kilde ning loomaluid. Tegemist on Taani hindamisraamatus mainimist leidnud muinasaegse küla asemega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula paikneb Maardust Kostivere suunas viivast teest u. 200- 650 põhja pool, hõlmates ligemale 5 ha suuruse ala. Vahepõllu talu suhtes paikneb asulakoht kagus. Asulakoht on väljavenitaud loode kagu suunas, asudes kunagise jõe, praeguse magistraalkraavi kirde kaldal.</span>


source: A
code: 27433
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalmealme asub kaitse all olevast tarandkalmest (reg nr 18981) 42 m kirde pool ja kujutab endast peaaegu ümara põhiplaaniga ja 7 m (kirde-edela suunas ligi 8 m) läbimõõduga ning 0,9 m kõrgust, kõrgete järskude nõlvadega murukamaraga kaetud küngast. Mõnede murust väljaulatuvate kivide järgi võib arvata, et ilmselt on tegu kivikirstkalmega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub Harku-Vatsla teelt Kodasema külla viivast haruteest loode pool, Kodasema Kainu (Kaina) talust ja Kaasiku elumajast (endine Sepa talu ala) põhja pool, Altsauna talust idas. 
Ala, kus kalme paikneb  on kõrge, lage ja tasane rohumaa, kus kõik kõrgendikud, künkad ja lohud on inimtekkelised. Kalme asub antud ala kõrgeimas osas. Maapind madaldub seal igas suunas: kõige selgemalt lääne ja edela suunas, veidi laugjamalt aga lõuna ja ida suunas. Põhja suunas on langus vaevumärgatav. Mullapind on sellel alal väga õhuke, nii ei mäletatagi, et rohumaa oleks kunagi olnud kasutusel põlluna. Kirdest piirneb rohumaa uuselamute (individuaalmajade) kruntidega, ida-kagust ja lõunast Kodasema külla viiva teega, millest ida kagu pool on kadakatesse kasvav söödiala. Kaugemal loodes piirneb rohumaa Kuke ja Jaagu taludega.</span>


source: A
code: 27434
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>KIvikalme asub kaitse all olevast tarandkalmest (reg nr 18981) 140 m põhja pool, 20 m hiljuti ehitatud individuaalelamute kruntidest läänes, 44 m metsatuka piirist lõuna pool. Seegi kalme on kaetud murukamaraga. Tegu on 13-15 m läbimõõduga (piirid raskesti eristatavad) ja maksimaalselt 1 m kõrguse, hästi laugete nõlvadega kõrgendikuga. Sellegi kõrgendiku puhul näib tegu olevat kivikirstkalmega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub Harku-Vatsla teelt Kodasema külla viivast haruteest loode pool. Ala, kus kalme paikneb  on kõrge, lage ja tasane rohumaa, kus kõik kõrgendikud, künkad ja lohud on inimtekkelised. Mullapind on sellel alal väga õhuke, nii ei mäletatagi, et rohumaa oleks kunagi olnud kasutusel põlluna.</span>


source: A
code: 27435
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rohumaal paikneb  mitmeid kõrgendikke, milledest suuremate läbimõõt ulatub paarikümne meetrini, väiksemad on poole meetrise läbimõõduga. Suuremate puhul on tegemist põlupeenardega, väiksemad on põllukivihunnikud. Osa fossiilsetest põllujäänustest on tõenäoliselt kahjustatud nõukogude ajal ning selle tagajärjel on nende kuju muutunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Harku-Vatsla teelt Kodasema külla viivast haruteest loode ja põhja pool, Kodasema Kainu (Kaina) talust ja Kaasiku elumajast (endine Sepa talu ala) Põhja pool, Altsauna talust idas. Kivikalmete ja põllujäänuste ala hõlmab kirde-edela suunas 330 m pikkuse ja  kagu-loode suunas 300 m laiuse ala, kusjuures ala kagupiiriks on Kodasema külla viiv kruusatee, loodepiir kulgeb sellest 330 m loode poolt, edelapiir kulgeb põllu ja söödiala piirist 50 m kirde pool, kirdepiir sellest 300 m kirde suunas uue elamurajooni piiril. Ala, kus avastati kalmed ja muistsete põldude jäänused on kõrge, lage ja tasane rohumaa, kus kõik kõrgendikud, künkad ja lohud on inimtekkelised. Mullapind on sellel alal väga õhuke. Kirdest piirneb rohumaa uuselamute (individuaalmajade) kruntidega, ida-kagust ja lõunast Kodasema külla viiva teega, millest ida kagu pool on kadakatesse kasvav söödiala. Kaugemal loodes piirneb rohumaa Kuke ja Jaagu taludega</span>


source: A
code: 27436
name: Hoone, kus on paiknenud Eesti riigikaitseasutused ja võõrvõimude julgeolekuorganid
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viiekorruselise, kõrge soklikorrusega hoone kandeseinad on ehitatud tellise-pae segaehitusena. Sokkel on viimistletud klombitud paega, esimene korrus lihvitud paega. II-V korrus on krohvitud. Madala kaldega katus oli algselt kaetud betoonvaltskividega, praegu värvitud terasplekiga. Kahe pidulikult vormistatud sissepääsuga Pagari tänava poolsel peafassaadil on kaks poolümarat ja kaks kandilist kolme korrust läbivat ärklit. 1950. aastatel üle tee Pagari 2 krundile rajatud siseministeeriumi hoone ühendati Pagari 1 hoonega II korruse galerii kaudu, mis katab ühe kandilistest ärklitest. Analoogselt, kuid ilma paraadsissepääsudeta on lahendatud kitsamad Pika ja Laia tänava fassaadid. Tänavafassaade ilmestavad krohvmedaljonid ning akendealused ornamentidega tahvlid, metall- ja kivipiiretega rõdud. Ehitusjärgselt olid hoone II-V korrusel ruumikad elukorterid, I korruse suurtes korterites olid ka avaliku funktsiooniga büroo- või vastuvõturuumid. Soklikorrusel olid kaupluse- või töökojaruumid, ülemiste korterite panipaigad ja 2-4 korterit. Algset plaanilahendust on hiljem muudetud, kohandades seda ametiasutusele sobivaks: ühe korruse ruumid seoti omavahel pikkade koridoridega. I ja soklikorrusele on vastavalt hoone funktsioonile juurde tehtud arhiivi-, kinnipidamis-, söökla- jms. ruume. Eriti väärtuslikuks ja säilitamisväärseks tuleb lugeda keldreid, kus on seni alles KGB-aegne vangla kongidesüsteem. Interjöörides on säilinud mitmeid väärtuslikke detaile: tahveluksed, trepid koos piirete ja käsipuudega, pea- ja köögitrepikodade liftid, betoonplaatidest trepikoja- ja koridoripõrandad, eluruumide parkettpõrandad ja põrandates olevad tuulutusrestid, laerosetid jms.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Tallinna vanalinnas, Laia tänava, Pagari tänava ja Pika tänava vahelisel krundil. Maja peafassaad on suunatud Pagari tänava poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1911. aastal ostis Suurbritannia kodanik William Tulip Pagari, Pika ja Laia tänava vahelises kvartalis kolm kinnistut. Kinnistud liideti, seal asunud varasem kesk- ja vara-uusaegne hoonestus lammutati. Uus suur äri- ja eluhoone valmis 1912. aastal arhitekt Hans Schmidti projekti järgi. Vaatamata oma mõõtmetele on tegemist siiski elegantse ehitisega, mis ei mõju vanalinnas pealetükkivalt ebamastaapsena. Meenutab nii mastaabilt kui arhitektuurilaadilt pigem Riia või Kesk-Euroopa suurlinnade arhitektuuri, Tallinnas sellisena sügavalt erandlik. Tallinnasse Peeter Suure Merekindluse rajamisel otsiti lisaks uute hoonete ehitamisele ka juba olemasolevaid. Tulipi üürimaja leiti olevat sobilik merekindluse juhtkonna elamuks ning osteti 1917.a. jaanuaris Vene riigile. 1920.a. Eesti Vabariigi valdusesse läinud hoone anti üle sõjaministeeriumile. Lisaks ministeeriumile oli hoones ka sõjaväe peastaap ning Vabadussõja Ajaloo Komitee ruumid – kontor, raamatukogu ja soklikorrusel arhiiv. 09.10.1940 anti hoone üle NKVD-le ning seal hakkas tööle Nõukogude repressiivaparaat. Saksa ajal paiknes seal Eesti Omavalitsuse sise-direktsioon. Nõukogude võimu taaskehtestamisel endine tegevus jätkus; enamik 1940.-50. aastatel poliitilistel põhjustel kinnipeetutest toodi “Pagari maja” keldritesse ning saadeti sealt enamasti edasi Patarei eeluurimisvanglasse või Lasnamäe tapivanglasse. Enamik hoones olnud KGB arhiivist jäi Eesti Vabariigi tulekul kadunuks. Tänaseks on hoone restaureeritud ning kasutuses kortermajana.</span>


source: A
code: 27437
name: Põltsamaa kino, 1983
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neofunktsionalistik hoone, plaanilahendus on selge ja kompaktne. Põhiplaani nurgad on ümardatud liikumisteede ja treppide kulgemise suunas. Lihtsale põhimahule lisavad dünaamilisust keerdtrepi silindermaht, peasissepääsu katusealune seda toetava ekraanseinaga, trepp ja pandused, barjäärmüürid. Välisviimistlus on tagasihoidlik: halli pritskrohviga puhas sein, kino nimesilt „Edu“. Klaasist peauksed. Interjööris 250-kohaline kinosaal, suur fuajee, kohvik, suitsetamis- ja tualettruumid, administratsioon, tehnilised abiruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhitekt A. Pähn, Eesti Maaehitusprojekti arhitekti A. Pähna aastatel 1972-1974 projekteeritud hoone, mis valmis 1983. aastaks. Hoone on projekteeritud vastavalt Põltsamaa keskosa planeerimiskavale, koos kultuurimajaga pidi see vormistama uue väljaku kaks külge. Sama planeerimiskava järgi oli planeeritud ka kaubanduskeskus.</span>


source: A
code: 27440
name: Kingu talu elamu , 19. saj, II pool
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Horisontaalse laudvooderdisega ja  lamedama viilkatusega palkmaja, mille sissepääs asub põhjapoolel. Maja põhiplaan on ebakorrapärase kujuga. Maja läänepoolne osa moodustab  korrapärase, nelinurgakujulise  (7,41 x 6,50 m) tuumiku, mis keskjoonel jaguneb:  köök- maja esipoolel ja selle taga - tuba. Taoline võis olla algse ehitise põhikavand, millega ilmselt liitus ka koda. Maja on idaküljel  tunduvalt laiem: tuumikule  liituvad mere poolel mitu kergema ehitusega ruumi. Maja külgedel on põhituumikust  eenduvad osad : esiküljel - esik,  tagaküljel-  lai ja pikk veranda , mis hõlmab läänes ukse laiuselt  ka tuba. Selle ukse vastas, veranda lõunaküljel on teepoolse nurga juures maja teine sissepääs, mida kasutati ainult suvel. Verandal keskosas on 5 raamiga lintaken nn. verandaklaasitusega.  
Maja merepoolses viiluseinas (ligi 12 m pikk) asub 4 neljaruuduga väiksemat akent. Teepoolses otsaseinas on 2 , esi-  ja tagaküljel 1 kuueruuduga aken. 
Maja keskjoonel asub 1 korsten. 
Tuulisel mererannal on madal, laia viiluga katus praktiline, praegu on see  kaetud ruberoidiga. Viiluosal püstlaudis; kattelaudade rombikujulised otsad moodustavad rombilise nn. ilurea, mille allosa lõpeb hambulise servana.  Teepoolses viilualuses on 2 tipule asetatud ruudukujulist akent ja nende vahel lakaluuk. Ka katuse servalaud on sakilise äärjoonega. Merepoolne viiluosa on akendeta
Maja praegust väärtust tõstab ajastutruu interjöör. Hoone originaalset mööblit pole säilinud. Sisustuseks valitud mööbel on huvitav. Kodusust lisavad mitmed väga omapärased pisiesemed. 
Peretraditsiooni järgi on suveruum  nn. kaptenikajut, olnud väga omapärase saamisloo ja sisustusega. Praegune sisustus pole originaalne. 
Hoone sisustuselemendid on saadud muuseumi kogumistöö tulemusena ning arvel museaalidena. 
Elekter puudus majas kuni nõukogude ajani. (Eksperthinnang, J.Holst)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitus on toimunud mitmes järgus. Talukoha ostnud Rein Pappel on esialgse maja ehitamisel kasutanud karilejooksnud purjelaeva materjali ja ajupuud. Valminudki väike maja, kus oli ainult köök ja tuba. 
1880.alguses alustas ümber(juurde ?)ehitusi, millega sai  lõpule 1880. lõpul.
1920.a II poolel on ehitatud juurde läänepoolne tiib. 
1930.alguses ehitati uus, kõrgema viiluga katus. Ümberehitusega ühendas endas rannatalu kaheruumilise alge ja sellele  lisanduva  nn. suvitusliku hoonefunktsiooni.
Hoones elati 1970.keskpaigani. 
Hoone restaureeritud 1979/80  originaalfotode ja perepärimuste alusel //asuvad Viimsi muuseumis: edaspidi Vm//
Hoone sisustus museaalidena arvel. </span>


source: A
code: 27441
name: Kingu talu rehielamu 19. saj, I pool
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Küllaltki väike (19,5x 8,2 m) Põhja –Eesti tüüpi rehielamu . Mõlemad otsad on laotud omapäraselt: õhematest paeplaatidest ja tumedatest ümaratest, merekividest segamini. Tegelikult on parempoolne osa - rehealune- domineeriv, selle mõõtmed on ligi poole suuremad merepoolses otsas olevast kivikambrist. Keskne osa on esiseinas palkidest, taga- kivist. Siitkandi ehitistes kasutatud paekivi oli sageli toodud Pirita kloostri 
Sellel põhja-eesti tüübi alla kuuluval rehielamul, kus rehetuba on rehealusest kõrgem, kuid kitsam, puudub aganik. Keskne, esiseinas kõrgemal paekivimüüril  rõhtpalkidest seinaosaga rehetuba on tagasiastuv. Seinaalune- tavalisest veidi kõrgem ja laiem paemüüritis- ei moodusta esiküljel aga mingit räästa- alust kivipinki, küll on aga rehetoa sees akende all veidi esiletungiv. Siiski   moodustab see ranna-äärsetele majadele omane  kõrge seinaalune teatud tõkke meretuultele. Hoonele lisavad omapära rehetoa mõlema nurga kõrval asuvad nurgetise asetusega uksed: vasakul sissepääs ulualusest kivikambri; paremal - rehealusesse. Rehetoa paekivist  tagaseina keskel on uks õue. 
Kivikamber on üsna ruumikas (4,4x 8,2 m) piklik ruum. Kambri seinad on paekivist, vaid esiküljel keskel veidi merekive. Ruumi sees meenutab taga- ja rehetoapoolse seina müüriladu pigem suvekööki; otsa- ja esiseinas on müüritis tihedam. Otsaseina kahel aknal on välisküljel silluskaar, mis ruumi sees pole nähtav. 
Rehetuba on ka tagaküljel tagasiastuv. Suurema osa tagaseinast moodustab koldesein ja selle jätk ukseavani; sellest paremal on lühike müüriosa, mis liitub rehetoast laiema rehealuse müüriga. Välisukse ava on lai ja kõrge – peaks  kuuluma uuemale uksetüübile. Tagauks eeldaks kas mingi kõrvalehitise olemasolu või viitab hoone kesksele asendile õuel. Viimane moodus levinud rannarootslastel ja Hiiumaal, st. rootsilise päritoluga rannarahval.  
Lahtise kerisega (nii küljelt kui eest) suitsuahi asub vastu tagaseina, nii et koldesein ongi tagaseinaks ligi kolmandikus osas. Tavapärasest erinev on ahju  suu asend, see avaneb rehetoa keskele, st rehealuse suunas. Ahju peal on suur paeplaat sädemekatteks.
Rehealuse  moodustab üleni kivimüüritis. Ruumi keskosas nii esi- kui tagaseinas on ukseavad: ees laiem , kahepoolse väravaga suletav, taga – sellest kitsam värav. 
(Eksperthinnang, J.Holst)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanim hoone kogu kompleksis. 1877.a. talukaardil  ida-läänesuunalisena keskne õuehoone, merekaldast veidi kaugemal, tee ääres.
Hoone on dateerimata, kuid puiduanalüüsi andmetel on puit maha võetud 1824.aastate paiku– seega võiks hoone (kõige varasemat) ehitusaega paigutada 19.s. I veerandisse. 
Ehitatud arvatavasti 1820.-30.a.- esindab rannaäärset väiksemat elamu+ majandusfunktsiooni-tüüpi hoonet.
 - Hoones elati 1930. keskpaigani; seejärel kasutati kord laudana, lõpuks    küünina; rehetuba – saunana. 
 - Hoones restaureeritud 1979/80 aastate vaimus rehetoa ahi, kivikambri põrand ja lagi.
</span>


source: A
code: 27442
name: Kingu talu laut 19. saj - rekonstruktsioon
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jämedatest rõhtpalkidest seinaosa toetub paekivist alusmüürile, mis merepoolses osas on kallaku tõttu veidi kõrgem. Laut on ühe-ruumiline. Lauda kahepoolega lai värav avaneb rehielamu poole, merepoolses otsaseinas on kitsam, kõrge  uks. Lauda murd-kelpkatus kaetud rooga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1911. .Rekonstrueeritud 1980 vanade mõõtude (vundamendi-uuringud) ja perepärimuste  järgi  endisele asukohale</span>


source: A
code: 27443
name: Kingu talu ait-küün 19. saj - rekonstruktsioon
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkidest hoone koosneb kolmest ruumist. Elumaja poolel  (e. lõunas) asuval aidal on kaks kahele  poole hoonet avanevat  ust; taoline  harva esinev moodus on vast seletatav sellega, et hoonel on õuel keskne asend  ning niiviisi oli aita kui sageli  kasutatavasse ruumi nii elumaja kui rehielamu poolt kergem pääseda. Keskel asub küün e. kuur. Hoone põhjaosas on  kitsas tall, uksega mere poole. Hoonel rookatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühe katuse all olev hoonekompleks on 1979/80.a.tehtud  rekonstruktsioon vana hoone asukohale  vundamendi-uuringute kui ka peretraditsiooni järgi. Pärimused ning esialgse hoone fotod olemas museaalidena Viimsi muuseumis. Hoone ehitusaega pole  teada.</span>


source: A
code: 27444
name: Tallinna vanausuliste palvela Kibuvitsa tn 6
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline viilkatusega puithoone. Hoonel on plekk-katus ning puitkonstruktsioonid. Hoonel on restaureeritud ehitusaegsed avatäited. Esifassaadil paikneva peaukse kohal on metallkonstruktsioonile toetuv varikatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Palvela on valmis ja õnnistati sisse 1930. aastal. Hoone lasi ehitada luteri usku A. Mäeberg oma vanausulisest abikaasa viimset tahet täites. Palvela on 2009-2010. aastatel restaureeritud, ehitustööde käigus taastati hoone sibulakujuline katusekuppel.</span>


source: A
code: 27449
name: Korsi (Antsu) talu ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud palkehitis originaalse uksega. Kuulub kaitsealuse Korsi talu ansamblisse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu on tõenäoliselt rajatud juba 17. sajandil. Varasemad hooned s.h. pikihoone pärinevad 19. sajandist. Aidahoone on algselt ehitatud 1925. aastal. Tõenäoliselt on hoone Nõukogude ajal taaspüstitatud talukompleksist hilisema elamu abihoonena.</span>


source: A
code: 27450
name: Korsi talu kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkatusega ehitis, millel on säilinud massiivsete kividega ääristatud ukseava ja paekivist otsasein. Kuulub kaitsealuse Korsi talu ansamblisse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 27451
name: Hollingersi (Liisi) talu elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud viilkatusega puitehehitis, mille peaukse ees on ümberehitatud veranda. Säilinud originaalne laudvooderdus, akna- ja ukseavad ning muud fassaadidetailid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1930ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 27800
name: Laevavrakk "Schleswig-Holstein"
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laeva jäänused asetsevad umbes 130 m pikkusel ja 50 m laiusel alal. Väiksemaid detaile võib leida ka kaugemal. Vrakk on tugevasti purunenud, paremini on säilinud ahtriosa. Laevakere tükkide vahel, aurumootoritest 6-10 m kaugusel ahtri suunas, leidub ahtrimagasini mürske. Tänaseks on säilinud laeva kahekordne põhi, tänu millele mootorid ja suuremad detailid oma kohal püsivad. Veel 1990. aastate algul oli võimalik kahekordse põhja ruumidest  läbi ujuda. Tänaseks on need läbikäigud kere detailidega kaetud ja kinni vajunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vrakk paikneb Neugrundi madala lähedal paekivisel põhjal kuni 10 meetri sügavuses vees. Leiukohas on sageli tuntav hoovus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Soomuslaev Schleswig-Holstein ehitati ühena viiest Deutschland-klassi lahingulaevast. Schleswig-Holsteini kiil pandi maha 18. augustil 1905, vette lasti 7. detsembril 1906 ja laevastikku võeti 6. juulil 1908. Schleswig-Holstein osales nii I kui II maailmasõjas ning tulistas 1. septembril 1939 Westerplatte garnisoni Poolas, tehes  esimesed lasud merel. 1945 võeti Kriegsmarine nimekirjast maha ning uputati Gdynia reidil. 1946 tõsteti üles Balti laevastiku päästeteenistuse poolt ning toodi Tallinna. 1947 viidi laev Tallinnast minema ning lasti Neugrundi madalal koordinaatidel N59°19,98&#039; E023°31,97&#039; põhja, kuhu ta jäi kasutusse lennuväe sihtmärgina kuni aastani 1966. 1970-74  lõigati veepealne osa vanarauaks.</span>


source: A
code: 27814
name: Kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb üksikute vanade puude ja võsaga kaetud 3-l kuni 2 m kõrgusel künkal. Kalmistu alale on kaevatud erineva suuruse ja sügavusega kaevikuid ning auke. Küngaste idaküljel vana maakividest karjaaed.
Lõunapoolseimal künkal, maja vundamendi augu kaevamise käigus, paljastusid ca 60-70 cm sügavuses hästisäilinud inimskeletid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Pärnu maakonnas, Takuranna vallas, Tahkuranna külas, Võtsiranna kinnistul. Tallinn-Pärnu-Ikla maantee 151 km-l, 800 m maanteest läänes, vahetult rannikul.</span>


source: A
code: 13220
name: Kolga-Jaani kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 46-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>LEHT 3 - TOPOGRAAFILINE KIRJELDUS

Kolga-Jaani alevik, Kolga-Jaani kiriku all ja kirikuaia ulatuses.

Kolga-Jaani kolhoos leht 4</span>


source: A
code: 29978
name: Elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone tõuseb Kärdla vanemate puumajade hulgas esile oma rikkaliku, saelõike tehnikas valmistatud puitdekooriga ning meile ebatavalise katuse lahendusega. Hoonet katab suhteliselt lame plekk-katus. Hoone tänavapoolsel fassaadil on säilinud algne voodrilaudis, hoovi pool on see vahetatud kitsama ja lihtsama profiiliga laudise vastu.
Hoonel on säilinud kauni profileeringuga korstnapitsid.
Maja kõige silmapaistvamateks osadeks on aknad, mis hoone tänavapoolsetel fassaadidel on algsed, hoovipoolsed aknad on nõukogude ajal vahetatud uute ja lihtsama jaotusega akende vastu. Tänavafassaadi aknad, nende piirlauad ja puitdekoor on algsed ja hästi säilinud. Tähelepanu vääriv on hoone ehitamise ajast pärit trepikoda ülalt valgustav malmist katuseaken. Hoone sisemine ruumide jaotus on säilinud ilmselt algsena.
(T.Padu „Eksperdihinnang”)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärdlas Tiigi tn 21 asuv, algselt elumajaks ehitatud puitmaja pärineb 20. saj algusest.
Maja algusaastatel on siin tegutsenud kauplus. Aastakümneid asus siin Kärdla kohtumaja. Viimased kümmekond aastat on majas tegutsenud MTÜ Ave Vita.</span>


source: A
code: 28354
name: Elmar Kitse suvemaja
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elmar Kitse suvekodu, mis koosneb elamust ja tema enese kujundatud interjööridest, elamu juurde kuuluvast abihoonest ja rajatistest ning kunstniku loodud aiakujundusest, moodustab kompaktse tervikkompleksi. Suvemaja viiluväljad ja ärkliluuk olid algselt kaetud püstlaudisega, hoone hooviküljel paiknes kelpkatusega veranda. Puithoonel olid lihtsad puidust tahveluksed ja sindelkatus. Elmar Kitse ajal sai hoone roomattidel krohvikatte ja 1960. aastatele iseloomulikud horisontaal- ja diagonaallippidest rõdupiirded. Hoone esiküljele ehitati uus maht ateljee tarbeks. Täiesti uue arhitektuurse ilmse sai kirdeküljel asuv abihoone.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlvamaal, Valgemetsa külas, Valgemetsa tee äärsel krundil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elmar Kits (1913-1972) oli silmapaistev eesti kunstnik. Ta sündis Tartus, õppis Koruste külakoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1932. aastal. Aastatel 1935-1939 õppis ta Tartu kõrgemas kunstikoolis „Pallas“. 1940. aastal asus Elmar Kits tööle Riigi Kunstikooli joonistusõpetajana, aastatel 1941-1944 oli ta vabakutseline kunstnik, aastatel 1944-1949 Tartu Riikliku kunstiinstituudi maaliõppejõud ning alates 1949. aastast jälle vabakutseline kunstnik. Suvekodu Valgemetsas omandas Elmar Kits 1950. aastal. Varem oli elamu kuulunud kirjanik Enn Kippelile (1901-1942). Perekondliku pärimuse järgi ehitas Kippel hoone endale suvekoduks 1939. aastal ja Elmar Kits ostis selle Kippeli leselt. Valgemetsa oli kujunenud Tartu linnarahva ja haritlaskonna populaarseks suvituskohaks 1930. aastatel. Valgemetsa periood oli Elmar Kitse aktiivse eneseteostamise aeg, suvemajas katsetas ta erinevaid tehnikaid, mida hiljem kasutas suuremate monumentaalteoste tegemisel (seinapannoo restoranile „Tarvas“ 1965 jt). Suvemajas leiduvad ka Kitse enese kujundatud, 1960. aastatest pärinevad, interjöörielemendid ja seinamaalingud, mis on väga terviklikult säilinud.</span>


source: A
code: 29969
name: Ühepuupaat
type: arheoloogiamälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paat on säilinud 4,3 meetri pikkuselt, laius vööriosas 0,43 meetrit, ahtripoolses osas 0,31 meetrit. Aluse vöör on 0,28 meetrit kõrge, parraste maksimaalne kõrgus 0,18 meetrit. Paadi kere on halvemini säilinud ahtripoolses osas. Paat oli ehitatud männipuidust.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paat asub Kiruvere järve idapoolses osas, umbes 2 meetri sügavuses vees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Avastatud 2007. aasta kevadel arheoloog Kristin Ilvese poolt juhitud arheoloogiliste välitööde käigus Kiruvere järve idakaldalt (vt Ilves K., Heamägi, C. 2007. En insjö av många – om pålkonstruktioner och tillhörande traditioner i Estland. Marinarkeologisk Tidskrift 2-3: 8-10; Ilves, K. 2009. Aruanne arheoloogilistest töödest Kiruvere järvel 2007-2008. Uppsala. (Käsikiri Muinsuskaitseameti arhiivis).
Paat paiknes kalda ääres kaldajoonega enam vähem risti, osaliselt veest väljas. 2007. aasta juunis dokumenteeriti alus in situ ja võeti dateerimise eesmärgil ühepuupaadist puiduproov. Paat dateeriti radiosüsiniku meetodil 1400-1450 AD.
Säilimise tagamiseks uputati paat Muinsuskaitseameti tellimusel Tuukritööde OÜ poolt 2008. aasta lõpus.</span>


source: A
code: 29970
name: Ühepuupaat
type: arheoloogiamälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on pooliku ruhega, mille setetest välja ulatuval otsal on kivi ning põiki üle paadi ja paralleelselt kaldajoonega asetseb puutüvi. Paadist u 1 meetri kaugusel, kaldaga samal joonel leiti katkine, tõenäoliselt ühepuupaadi keskkohast pärinev detail. 
Ühepuupaadi pikkus on 3,47 meetrit ja laius keskkohast 33,5 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühepuupaat asub Kisejärve maastikukaitsealal samanimelise järve idakaldast umbes 2 meetri kaugusel, pooleldi liiva/muda sisse mattununa ligikaudu 1,5 meetri sügavuses vees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Leiti 2005. aastal Maili Roio poolt juhitud allveearheoloogilise inspektsiooni käigus järve kirdeosa idakalda lähedalt (vt Konsa, M., Roio, M. 2006. Archaeological investigations in the surroundings of Kisejärv and Tsiistre. Archaeological field works in Estonia 2005: 91-100). Sama aasta oktoobris võeti ühepuupaadi eraldi paiknevatest osadest C14 analüüside tegemiseks puiduproovid, mis andsid tulemuseks 16.–17. sajandi.</span>


source: A
code: 29968
name: Laevavrakk
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laevavrakk on 32 meetrit pikk ja 6,92 meetrit lai. Vrakist pisut eemal lebab mere põhjas ankur. Laevajäänuste kõrgus merepõhjast ulatub poole meetrini.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Purjelaeva vrakk paikneb Suurupi poolsaare ja Naissaare vahel ligikaudu 42 meetri sügavusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laevavraki leidsid ja dokumenteerisid Kaido Peremees ja Avo Jüris Tuukritööde OÜ-st 2004. aastal. Leitud esemete põhjal on vrakk dateeritud 18. sajandi I poolde.</span>


source: A
code: 27837
name: Pikavere vennastekoguduse palvemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viilkatusega ühekordne palkhoone. Mõõdud: pikkus 20m ja laius 10m. Hoonel on pennsarikaskonstruktsioonis katusekadmik. Katuse kaguosast ulatub välja punastest telliskividest lubikrohvitud korstnapits. Seinad on tahutud palkidest, palgivahed tihendatud samblaga. Edelaseinal profileeritud poolpunnlaudadest rõhtlaudis. viimistlus ookerkollane linaõlivärv. Seina loodeosas väike uks, keskosas aken ja kaguosas avatud eeskoda, kust pääseb kahe eraldi ukse kaudu mõlemasse saali. Eeskoja viilkatus toetub neljale profileeritud nurgapostile. Hammaslõikelis viilu keskosas puidust rist. Eeskoja alaosas rinnatis. Põrand ja trepiaste valatud betoonist.Loodeseinal hööveldamata ja servamata vertikaallaudadest külg-külje kõrval laudis. Viimistlus pruunikaskollane värv. Seina keskosas aken. Kirdeseinal vana, sekundaarses kasutuses profileeritud vertikaallaudadest kaaslaudis, milles leidub sepanaelu. ülemised palgikorrad ei ole laudisega kaetud. Viimistlus puudub. Seinas 2 akent ja uks. Kaguseinal profileeritud poolpunnlaudadest rõhtlaudis. Kuus alumist lauda kitsamad (välja vahetatud). Viimistlus ookerkollane linaõlivärv. Seinas 2 akent. Edelafassaadil hoone suurim ja pidulikeim 9-ruuduline aken, suletav väljast 2 luugiga. Akna kohal teemantlõikeline ehislaud. Ülejäänud aknad 6-ruudulised.Kirdefassaadi aknad suletavad luukidega. Mehed pääsesid kesksesse palavesaali eeskoja vasakpoolsest tahveluksest, naised aga eraldi väiksemast, loode poole jäävast uksest. Naisteuks on vertikaallaudadest, puitpõõnadel, väliskülg kaetud horisontaalse laudisega. Hoone vundament on paekividest lubimördil. Kohati parandaud tsementmördiga.
Hoones on kaks ruumi. Suurel saalil (mõõdud 1934.a kootatud akti järgi 14,40x8,90m, kõrgus 2,60 m) viiele talale toetuv viimistluseta kaaslaudisega lagi. Pikisuunal toetab lage ematala, ida hoiavad üleval 5 tugikäppadega tugiposti. Seinad tahutud palkidest, viimistlemata. Seinu on kindlustatud vertikaalsete tugipostidega. Põrand erineva pikkusega viimistlemata laudadest. Saalis on säilinud ajalooline sisutus - pingistik, lühtrid, korjanduskastid, mütsinagid jpm. Kahte saali eraldab tahutud palkidest vahesein, milles 2-tiivaga tahveluks ja väiksem vertikaallaudadest puitpõõnadel uks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1830. aastal ning osaliselt ümber ehitatud 1887-1891.a.</span>


source: A
code: 30154
name: Aadlielamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on esinduslik, keskosas kahekorruseline, ühekorruseliste tiibehitustega klassitsistlik kiviehitis.  Tänavapoolset fassaadi ilmestab peasissepääsu esise trepimademe kohal asuv puidust välisseintega, neljakandilistele sammastele toetuv, avarate akendega veranda. Algselt oli verandaakende klaasijaotus rombikujulise mustriga. Tagafassaadi keskosas asuv kahekorruseline veranda on hilisemat päritolu, algselt oli sellel kohal lahtine rõdu. Maja katab katusekivist kattega kelpkatus. Esifassaadi liigendavad dekoratiivsed sambad, pilastrid ja tiibadel kaarja ülaosaga nišid. Lisaks kahele põhikorrusele on hoone keskosas kasutusele võetud ka pööningukorrus. Omaaegse krahvilossi ajalooliselt üheks hinnatavamaks osaks on hoone keskosa all asuv viiest silindervõlviga ja kahest ristvõlviga ruumist koosnev kelder. Arvatavalt on neis ruumes paiknenud lossi köök.
Erinevalt hoone välisilmest, mis on üldjoontes säilinud algupärasena, kaotasid hoone interjöörid oma esinduslikkuse I maailmasõja aegu, mil maja kasutati sõdurite majutamiseks ning lõplikult 1920dail haiglaks ümberehitamise käigus. Ainsa De la Gardie aegse interjöörielemendina on säilinud trepihalli esimese korruse maleruuduline, mustadest ja valgetest marmorplaatidest põrand. Samas on ehituslooliselt väärtuslik ka arhitekt A. Perna poolt projekteeritud ning umbes seitsekümmend aastat järjepidevalt kasutuses olnud haigla siselahendus. Ilmselt on arh Perna poolt kavandatud hoone keskosas asuv, kolme korrust ühendav esinduslik, tumedaks peitsitud puidust keerdastmetega trepp ja trepihalli avanevad, samuti tumedatoonilisest puidust tahveluksed.
(T.Padu "Eksperdihinnang")</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Haapsalu piiskopilinnuse SO nurgast u 60m kaugusel kagus, linnust ümbritseva vallikraavi veeres kulgeva Vaba tn lõunapoolses servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajaloolise aadlielamu näol on tegemist ühe Haapsalu vanima hoonega, mis praegu kuulub SA Läänemaa Haigla hoonetekompleksi. Aastatuhande vahetusel viidi kõik meditsiiniteenused vanast hoonest üle samas kõrval asuvasse uude haiglakorpusesse ning vana haiglahoone konserveeriti selle edasimüümiseks eravaldusesse. Nüüdseks on sõlmitud uued kokkulepped ning ajalooline hoone läheb tagasi  SA Lääne Maakonnahaigla valdusesse. Hoone kohandatakse õendus - ja hooldusravi tarbeks. 
Aadlielamu näol on tegemist Haapsalu kui 19.sajandi ühe Eesti omanäolisema kuurordilinna silmapaistva ajaloolise esindushoonega, mis on tuntud kui De la Gardie krahviloss. Pidulik-sümmeetrilise välisilmega hoone on valminud 19. sajandi algupoolel 1830-1833, Karl Magnus Claus De la Gardie tellimusel. 
Krahvi majanduslikul toel ehitati Haapsalusse linna  ka esimene mudaravila. 
Aadlielamus on 19.sajandil arvukalt tollase vene kõrgaadli esindajaid oma suvepuhkust veetnud s.h. vene keiserlik perekond.
Lääne maavalitsus ostis krahvi järeltulijalt aadlielamu 1925 haigemaja tarbeks. Aadlielamu siseruumid kohandati arhitekt  A. Perna projekti järgi 1926-1927 ümber maakonnahaigla jaoks.</span>


