# places

source: A
code: 2788
name: Kernu mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Härrastemaja silmapaistvat arhitktuuri toetab ja ilmestab suur (9,5ha) mitmeosaline suurele (5ha) paisjärvele baseeruv park. Järve  lähedus tingib ka esiväljaku ebatraditsioonilise kujunduse - kitsa muruväljaku läbiva sõidutee ees. Suulise informatsiooni kohaselt on järve saartel asunud lehtlad ja lustihooned, ühel isegi kabel. Hoone taha jääb keskteega poolitatud regulaarse plaanilahendusega pargiosa. Ääristatud vabakujunduslike puuderühmadega.
Pargi teise osa moodustab järve taga ja külgedel paiknev looduslik parkmets, kuhu suundub peahoone eest alleega ääristatud sõidutee. Pargi kõrvale jääb aiaga piiratud õunapuuaed.
Puistus domineerivad kodumaised liigid vaher, saar, põlispuudest ka pärn ja tamm. Suhteliselt palju esineb ka lehiseid. Intodutsentidest väärivad tähelepanu nulud, hõberemmelgad, har. vahtra v. `Schwedleri`
(Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mitmeosaline park on välja kujunenud erinevatel ehitusetappidel, põhiosas siiski 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2789
name: Laitse mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 12-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vasalemma paekivist (marmorist) ehitatud liigendatud krohvimata hoone on palju elemente laenanud tuudorstiililt, mõjudes üldmuljelt aga keskaegse linnusena. Hoone tagaküljel on lahtine kaaristu, selle parempoolses osas aga kaks torni, üks neljatahuline, teine kaheksatahuline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laitse mõis (saksa k Laitz) eraldati iseseisva mõisana Ruila mõisast 1637. aastal. 17.-19. sajandil kuulus mõis paljudele valdajatele, pikemaid perioode oli ta von Ullrichide ja von Mohrenschildtide omanduses. 1883. aastal omandas mõisa Woldemar von Uexküll. Üsna varsti peale omandamist lasi ta sinna püstitada väljapaistva kahekorruselise neogooti stiilis hoone. Uus peahoone valmis 1892. aastal.  Ullrich von Bremenilt 1919. aastal võõrandatud mõisahoones on asunud nii noortekoloonia kui ka lähedal asuva raadiojaama kontoriruumid ja korterid. Alates 1996. aastast on mõis eraomanduses.</span>


source: A
code: 2790
name: Laitse mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 12-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõige vanemast pargiplaneeringust on säilinudainult fragmente, teede kohad on aimatavad kasvavate põlispuude (tammed, vahtrad, lehised) järgi. Suhteliselt hästi on säilinud tiik ja kuivenduskraavid. Peahooneesine planeering on ainult kujutletav. Hoone kesktelg on kujundatud põõsasrindeliselt. Avarad vaated tiigile ja pargiaasale on kinni kasvanud ja metsapark hooldamata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasema peahoone ümber oli rajatud regulaarse kujundusega park. Praegune vabakujunduslik park on ümber planeeritud ilmselt pärast uue, historitsistliku härrastemaja valmimist. Arvatavasti kujundati regulaarpargist just sel perioodil puuvilja- ja marjaaed, mis nüüdseks on hävinud. Tarbeaeda piiras puidust horisontaalne tara.</span>


source: A
code: 2791
name: Tuhala kirik, 1873.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 29-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirik on lihtsa saalruumi, polügonaalse koorilõpmiku ja W-torniga  väike hoone. Torni tipus on tuulteroos. Fassaadi kaunistavad baroksed 18-ruuduga aknad. 
Sisustuses on unikaalne,  siin on renessansskantsel-altar (u. 1600, Berendt  Geistmann), oreli valmistas  G. Normann ja paigaldati 1843. 
Kiriku katusekatteks on kuusest saetud  kimmid. Kimmi mõõtmed on laius 10 cm, pikkus 70 cm, paksus 1,5 cm. Naelteks on kasutatud kuumtsingitud naelu. Katus on löödud kolmekordselt. Katusekate on tõrvatud  lõuna poolt kaks korda ja põhja poolt üks kord.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Tuhala kirik on ehitatud mõisniku Karl  v. Mellini tellimusel 1775 -1777. Viimase mälestuseks kannab kirik nimetust Kaarli. Pühitsemine toimus  3.09.1777.a. Kose õpetaja praost Johann Heinrich Schwabe poolt.  1863. a. ehitati hoone osaliselt ümber, peasissepääs kujundati Lõuna-Harjumaale iseloomulikus laadis neogooti portaalina. 
Tuhala kirik oli mõisa omanduses kuni ta 1913 ühes surnuaiaga kingiti Kose kogudusele.</span>


source: A
code: 2792
name: Kose kirik, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 265
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskaegse hoonekehandiga kirikuhoone, kiriku läänenurgas kõrgub historitsistliku kujundusega torn.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose kirik asub Kosel kõrgel künkal Pirita jõe vasakul kaldal, kohal, kus jõgi moodustab kirde-edelasuunalise silmuse. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kose kirik puust hoonena rajati 13.sajandi I poolel. Vanimast puukirikust andmed puuduvad.  
Praeguse kiriku 1370. aastatel valminud algkavatise moodustas üks ruum -  nüüdne pikihoone. Iseseisev kooriruum ja läänetorn puudusid. Koori funktsiooni täitis algkiriku idapoolseim võlvik, mille lõunaseinas on osaliselt säilinud segmentkaarega sillatud avar isteniśś kiriku patroonidele ja kõrgematele vaimulikele. Võimalik, et ka praeguse võidukaare ja põhjaseina kohal paiknesid isteniśśid. Pikihoone lääneküljelt eendub kahele konsoolile ning neid ühendavale kandekaarele toetuv viilutorn Torn on ligikaudu 2 m lai ja toetub siseküljel  lääneseinast eenduvale müüripaksendusele. Ristkülikukujuline koor on ehitatud  vastu pikihoone idaseina. Mõlema ruumi ühendamiseks murti idaseinast  läbi võidukaar, mis on kõrgem kui  kooriruumi  kattev võlvlagi. Nähtavasti oli koor esialgu võlvimata. Hiljem koor võlviti.

Kirikuhoone järgmiseks juurdeehituseks, oletatavasti 15. sajandi lõpukümnendeil, sai viiekorruseline võimas läänetorn. Kas tingis torniehituse kaitsevajadus, ei ole teada, sõjalisele eesmärgile viitavad laskeavataolised aknaavad laiade isteniššide kõrval ning kamina olemasolu kahel korrusel tõendab samuti, et torni kasutati  külmalgi aastaajal.
Katolikuaegne kirik hävitati  Liivi sõjas.
Kirik taastati  Rootsi aja algul. Müüridesse jäeti alles endised katolikuaegsed istenišid. 
Ulatusliku ümberehituse aastad 1856-1858 tõid kaasa vana käärkambri lammutamise, mille asemele ehitati avar leerisaal (nn. uus kirik).
Läänetorni, teine teisele poole portaali on sissemüüritud kaks 16. sajandi lõpust või 17. sajandi esimesest veerandist pärit ratasristi. 

Kirikus on  maal "Jeesuse haudapanek", 12. aprillist 1859, maalis C. T. von Neffi järgi Otto Zoege von Manteuffel - pilt ripub nüüd kiriku lõunaseinal. Ka altarisein on Manteuffelite annetus kodukirikule (selle kinkis kirikueestseisja Carl Zoege von Manteuffel 1774). Pisut kulunud värvigammaga algne altarimaal "Kristus ristil" oli vahepealsetel aastakümnetel kinni kaetud Carl Sigismund Waltheri samasüžeelise maaliga (1855). 

Kiriku sisustusest väärivad esiletoomist 15. sajandist pärinev hauaplaat, hilisrenessanss-kantsel (1630. aastad, T. Heintze), hilisbarokne altar (1774) altarimaaliga “Kristus ristil” (1855, K.S. Walther), barokne laelühter (17. saj.).   </span>


source: A
code: 2793
name: Kose kirikuaia piirdemüür väravaga, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 265
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kose kirikuaia piirdemüür on laotud  maakivist 90-150 cm kõrgune. Piirdemüür on kaetud kaldu asetseva sindelkattega, millele on  peale pandud eterniit. Pastoraadi poolses küljes on säilinud mõned meetrid  sindelkatet, sealt edasi on müür kaetud tsemendiga.  Lääneküljel on silikaattellistest krohvitud väravapostid ja sepisväravad. Kiriku piirdemüüris asub väljaulatuv   täiskelpkatusega kivikabel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose kirikuaia piirdemüür asub Kosel kõrgel künkal Pirita jõe vasakul kaldal, kohal, kus jõgi moodustab kirde-edelasuunalise silmuse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaia piirdemüür 14.-19.sajandist. 1845.a. kirikumaade plaanil on on kirikuaed märgitud samades piirides  kui käesoleval ajal.</span>


source: A
code: 2794
name: Kose kirikuaia kabel 1, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 265
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kose kirikuaias  lõunaküljel lõpeb raudkivimüür vana kabeliga. Kummalgi pool ust on kaarsillustega niššides luukidega aknaavad. Sepahinged on säilinud. Ajastut iseloomustav detail on nurgarustika motiiv. Kelpkatus on kaetud eterniidiga. Lubjatud paeseinad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaia kabel on 18.sajandist.</span>


source: A
code: 2795
name: Kose kirikuaia kabel 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 265
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on romatilis-historistliku arhitektuuriga. Maakividest puhta vuugiga laotud hoone. Katus on kaetud plekiga. Kabelis on kolm mälestustahvlit:  Paul von Kotzebuele ja tema abikaasale, Peter von  Mannteuffeli tütrele Elise von Kotzebuele ja Theodor von Kotzebuele ja Pilar von Pilchaule.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kotzebue ja Mannteuffelite perekondade poolt on 19.sajandil püstitatud  uus kabel.   Kabeli kinkis  Alexandrine von Kotzebue kirikule. Selle kohta vormistati kinkeleping.</span>


source: A
code: 2796
name: Kose pastoraadi peahoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone üldseisukord on hea. Pastoraat on suur massiivsete proportsioonidega keldri- ja katusekorrusega kivihoone. Kõrge sokliosaga. Katusekonstruktsioonid on heas korras. Hoone on plekk-katusega, heas korras vihmaveesüsteemi ja lumetõketega.  Aknapiidad  on puidust pruuni värvi. Hoonesse pääseb esiküljelt  mööda laia kivitreppi. Esiküljel on kõrgete klaasakendega veranda. Verandat katab viilkatus, selle aknad on kujundatud ruutude ja rombide ruudustikuga. Hoone tagaküljel on säilinud kõrge podest sealt alla laskuva trepiga. Keldrisse viib kaks kivitreppi. Kelder on võlvitud, seinad on lubivärviga kaetud, keldris on kaks ruumi, mida kasutatakse üritusteks, katlaruum ja  õli hoiustamiseks ruum. I korrusel asuvad 4 koridori, suur ja väike saal ühisüritusteks, neljatoaline ametikorter koguduse õpetajale, kaks kööki, kaks tualettruumi, üks vannituba. Eraldi sissepääsuga on saun, kus asuvad tualettruum, leili-, pesu- ja riietusruum. Esimeselt korruselt teisele viib puutrepp. II korrusel on koridor, viis tuba, tualett- ja dušširuum. Ülemise korruse ruumid on tapeeditud. Alumise korrusel on kiviseinad valgeks värvitud. Hoones on üks ajalooline uks I korrusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kose kirikumõis kujunes 1720.aastatel õpetaja Hermann Johann Heitzigi ajal (1710-1740).  Kose pastoraadi peahoone pärineb 19.sajandi I poolest. 1940.aastal võõrandati koguduse maad ja hooned. Pastoraat läks Punaarmee Eesti väeosade käsutusse. Pärast 1941.aasta lahinguid sai Kose asulas 25 hoonet kannatada ja ilma peavarjuta jäänud inimesed asusid   pastoraati elama. Saksa okupatsiooni ajal  anti kogudusele nende varad tagasi.  1944 tuli Nõukogude armee Kosele ja kehtestati  nõukogude võim ning kiriku maad ja varad natsionaliseeriti. Nõukogude ajal kasutati pastoraati  rahvamaja, raamatukogu ja  spordiseltsi"Jõud" klubiruumidena. Osades ruumides olid korterid.
Taasiseseisvumise järel tagastati  pastoraat kogudusele.  1997 pühitses peapiiskop  Jaan Kiivit pastoraadi  koguduse hooneks.</span>


source: A
code: 2797
name: Kose-Uuemõisa mõisa peahoone, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Liigendatud siluetiga, 2-korruselise keskosa ning tiibehitiste ja neid ühendavate algselt ühekorruseliste galeriiosadega kivihoone. Hilisklassitsistlikult sümmetrilisi fassaade ilmestavad kõrged neorenessanssümarkaaraknad, katuse jõuline hammaskarniis esiküljel, peasissepääsu-esine eeskoda, aiaküljel vabatrepp. II korruse keskel asuvat akent kaunistas varem vapikilbiga frontoon. Peaaegu kõik anfilaadsed esindusruumid olid kaunistatud ornamentaalsete laemaalingutega (säilinud vaid ühes saalis) (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimest korda on Kose-Uuemõisat kirjalikult mainitud 1341. aastal Nova Curia nime all. Arndti kroonika andmetel põletati siinne vasallielamu Liivi sõja ajal 1560. Mõis taastati alles 17. sajandil peale Rootsi-Poola sõdade lõppu. 1622. a. müüs R. von Taube Kose-Uuemõisa oma sugulasele Johann von Rechenbergile, kellelt mõis läks naisliini pidi päranduse teel ligemale kaheks sajandiks Tiesenhausenite valdusse. Talupoegade kohtlemisel ja nende rõhumisel ületasid Tiesenhausenid jõhkruse ja julmuse poolest teisi ümberkaudseid mõisnikke. 1805 toimus Kose-Uuesmõisas üks suuremaid talupoegade vastuhakke – Kose-Uuemõisa sõda.
1834 müüsid Tiesenhausenid Kose-Uuemõisa Wilhelm von Straelbornile ja see omakorda 1850. aastal Peterburi sakslasele Natalie-Caroline Uexküllile.  Tema ajal ehitati Kose-Uuemõisa eeskujulikult välja. Uexküllid olid eestisõbralikud ja suured kunstihuvilised. Woldemar Uexkülli raamatukogu oli üks suuremaid Eestimaa mõisates, selles oli 9500 köidet.
1905. aasta revolutsiooni ajal purustas ligi 100-pealine talupoja salk mõisa viinavabriku seadmed ja härrastemajas lõhuti parunite mööblit. Tulekahju ssuutsid teenijad ära kustutada.
1911  suri Natalie Uexküll ja mõisaomanikuks sai tema poeg Woldemar.
Pärast mõisate võõrandamist jagati Kose-Uuemõisa maad talupoegade vahel. Mõisaomaniku Woldemari volinikust poeg Heinrich sai osa mõisat rendile aastail 1920-1923.  Mõisa peahoones  asus  lühikest aega Kuivajõe algkool. 
1933 moodustati Kose-Uuemõisa vanemliku hoolduseta jäänud tütarlaste kodu, mis tegutses 1940. aastani, mil nõukogude võim keelas Sisemisjoni Seltsi tegevuse. Vahepeal seisis suur härrastemaja tühjana, siit käisid läbi sõjaväeosad ja maja lõhkusid kohalikud elanikud. 1943. a. kevadel asutati Kose-Uuemõisas vaimse alaarenguga laste õpetamiseks Kosejõe Koolkodu. Selle asutajaks oli Eesti üks esimesi tunnustatud defektolooge Hugo Valma. Lagunenud ja lõhutud maja kordategemine võttis aega. Tänaseks on saanud sellest euroopalik õppeasutus erivajadustega laste õpetamiseks – Kosejõe Kool.</span>


source: A
code: 2798
name: Kose-Uuemõisa mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur, hõlmates 26, 7 ha. Suurem osa sellest on hõlmatud metsapargilaadse, looduslikust metsast väljakujunenud Pirita jõeäärse puistuga, mis seetõttu on vabakujuline, paiknedes jõe looklevatel kaldaterrassidel ning omades suuri ja väikesemaid jõeäärseid või kaldapealseid pargilagendikke. Peahoone ümbrus oli aga kujundatud regulaarsemalt. Peahoone ette jääb suur avatud väljak, mis on raamitud ringteega ja liigendatud puudega külgedelt. Peahoone taguselt keskteljelt viib tee pargisügavusse, millega korrapäraselt ristuvad üksikud ristteed. Mõisahoonest lõunas paikneb tiik, mille taha jääb kunagise palmimaja varemed. Siia on hilisemal ajal kujundatud kiviktaimla. Metsapargi tagaossa on rajatud kooli staadion ja lauluväljak.
Park on keskmise liigirikkusega (47  liiki) Peahoone ümbruses on pargipuistu kunstlikult rajatud, domineerivad tamm, jalakas, saar, vaher. Esiväljakul kasvavad võimas hõbehaab, suured lehised ja pärnad. Mõisa tagaosa metsapargis on domineerivaks suured tammed. Siin on ka omapärased lehistest (ringis algselt 8 tk) moodustatud ringid. Valdavalt on metsapargis tegemist siiski kase ja kuuse segapuistuga.  Tiigis kasvab juba sajandijagu täidisõieline vesiroos, mille sinna toonud mõisaproua. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s II poolel. Suured ümbekujundused 20.s. algul</span>


source: A
code: 2799
name: Kose-Uuemõisa mõisa kabel, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega, väga rikkaliku neogooti kujundusega punasest tellisest, puhta vuugiga kivihoone, paekivist soklil.  Vertikaalse orientatsiooniga, mille kõrgus ületab pikkuse. Fassaadid liigendatud vertikaalselt kontraforssidega ja vahekarniisiga, ülalt laia ehisvöö ja räästakarniisiga. Esifassaadi keskel tõuseb ukse kohal paiknevalt raidkonsoolilt sale ja sihvakas tellistest viilutorn. Torni ülaosa oli vormistatud paekiviplokkidest püramiidiga. Torni esifassaadi pööratud pinnal, ehisviilus on meisterlikus dolomiiditöötluses omanikuvapp. Avad kõik tagasiastega ja pealt gootipäraselt tervkaarsed. Uks ise ei ole teravkaarne, vaid asub palestikku lõikuva horisontaalse simsi all ja on kaetud lameda kaarega.  Kabel olnud võlvitud kahe võlvikuga, mida eraldab lai vöödekaar. Põrandad kaetud mosaiikplaatidega. Kabeli all oli soklikorrus kuhu pääses väljast.
(mõisate esialgne ülevaade, 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1886.a. 
 Esimene kabelisse maetu oli mõisaomaniku Natalie von Uexkülli Saksamaal 1885. aastal surnud abikaasa Jakob Johann von Uexküll, kelle põrm toodi hiljem kodumaale.</span>


source: A
code: 2800
name: Kose-Uuemõisa mõisa väravapostid, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahel pool sissesõiduteed paiknevad kõrged, graniitpostid, kaks tükki. Kõrgel laiemal  soklil, otsast lõpetus algselt astmeliselt laienev ja siis ahenev.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. ilmselt 19-20.s. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 2801
name: Kose-Uuemõisa mõisa kivimüür, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest madal kivimüür.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ilmselt 19-20.sajandi vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 2802
name: Kose-Uuemõisa mõisa malmlaternapost, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Stiilne, h~2,5m keeruka figuratsiooniga post, tüüpilise laternaga selle otsas (foto 1976), tänaseks säilinud ainult alus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Säilimise tagamiseks ladustatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tööstuslikult toodetud, ilmselt 19-20s. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 2803
name: Kose-Uuemõisa mõisa teenijatemaja 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teenijatemaja 1 on ühekorruseline, katusekorruse ruumidega ja ilma keldrita, krohvitud kivihoone. Kuueruuduliste akende kohal asetseb murtud frontoon. Hoone välisarhitektuuri ilmestavad ka figuurse saelõikega sarikaotsad. Hoone siseplaneering on lihtne, keskosas asub mantelkorstent meenutav suur köögikorsten ja sellest mõlemale poole jäävad eluruumid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinn-Tartu maantee Kuivajõe teeristilt umbes 3 km ida suunas, Kose-Uuemõisa mõisa territooriumil, mõisa peahoonest mõnikümmend meetrit lõuna poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1678. aastast alates kuulus Kose-Uuemõisa ühe suurema valdusena Eestis von Tiesenhausenite perekonnale. 1852. aastal omandas mõisa paruniproua Natalie von Üexküll. Ei ole täpselt teada, milline oli mõisaansambel enne 1850. aastate ulatuslikke ümberehitusi. Kose-Uuemõisa mõisa teenijatemaja 1 täpne ehitusaeg ei ole teada, kuid seda võib dateerida ajaliselt ühte ajajärku peahoonega, s.o 1850. aastate jooksul.</span>


source: A
code: 2804
name: Kose-Uuemõisa mõisa teenijatemaja 2, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>
Väike, krohvitud kivihoone, viilkatus kaetud katusekividega. Katuse keskosas vintskapid. Ümberehitatud akende kohal murtud frontoon. Siseruumid ümber ehitatud, säilinud 2 vanemat ust.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud mõisa teenijatemajana 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 2805
name: Kose-Uuemõisa mõisa jääkelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümara põhiplaaniga, galeriiga, paekivivõlvidega muldkehandis kelder. Sissepääs algselt suur ümarkaarne, hiljem konstruktiivselt tugevdatud ja ümberehitatud tellistega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose-Uuemõisa mõisa pargis jõepoolsel küljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud  19.sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 2806
name: Kose-Uuemõisa mõisa kelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline ümarkaarselt võlvitud paekivikelder, pealt muldes. Sissepääs hiljem ümberehitatud (eterniitkatus ja puidust sissepääsuehitis).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub asulasisese tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kelder on ehitatud 19. sajandi lõpul või 20. sajandi algul.</span>


source: A
code: 2807
name: Ravila mõisa peahoone, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur kahekordne soklikorrusega ehitus. Kaetud  viilkatusega.  Nii esi- kui tagafassaadile  on tehtud ebatavaliselt kõrge kolmnurkfrontooniga keskrisaliit. Katus on läbi lõigatud esi-ja tagafassaadi keskteljel paikneva risaliitehitisega, mille katuse hari on põhikorpusega risti ja tema katuseharjast kõrgem. Räästakarniisid ja ots ning risaliidiviilude karniisid on tugevalt eenduvad.  Viiluväljas on ümaraken. Teise korruse aknad on kergelt ümarkaarsed.  Aknad on  ääristatud lamedate ja üsna laiade krohviääristega. Aknad on suured,  korrapärased.  Hoone sokkel on laotud puhta vuugiga suurtest graniitplokkidest ning ääristatud seina allservas kitsa krohvivööga. Hoone fassaad on sümmeetriline, esifassaadis on palkon, mis on külgedelt kaetud klaasakendega.  Palkoni katust kannavad  puitsambad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Ravilas Kose vallas. Tallinn-Tartu maanteest 3 kilomeetrit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18.sajandi keskpaigas valminud härrastemaja oli vanimaid Harjumaal. 1905.aasta  põlemise järel taastati hoone praegusel kujul.</span>


source: A
code: 2808
name: Ravila mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>13,4 ha suurune park. 
Ravila parki iseloomustab  kolmeosaline struktuur - regulaarne esiväljak, pargiala peahoone taga ning seda tagaküljel piirav pargimets. Esiväljaku moodustab ringteega haaratud peaaegu lage muruala, kus on varem asunud üksikud sümmeetriliselt paigutatud puud, millest paljud on tänaseks hävinud. Ringtee ääres, peahoone vastas on kunagi paiknenud kõrgel postamendil naisfiguur. Maapind peaukse ees on veidi tõstetud ning sissesõidutee on ääristatud madalate ümarate graniittulpadega. Pargi Pirita jõe poolne osa on mõõduka langusega.  Siin on varem paiknenud treppidega seotud ringtee, mille keskel asus suur vaas. Väljaku keskteljel on asunud ovaalne tiik, millest tõstetud mullast on kõrval asunud ümmargune küngas, millel on tõenäoliselt asunud paviljoni. Maanteelt mõisa suunas on säilunud lühikesed alleelõigud. Parki piirab idast graniitkividest müür ja kraav
Park on liigirikas- ca 70 liiki, kusjuures neid on kasutatud kontrastselt- pärn-kask-hõbepaju, kuusk-tamm-kask. Palju on eksoote-palsaminulg, euroopa lehis /suurtes rühmades/, hall pähklipuu /üksikult/, alpi seedermänd, harilik elupuu. Pargis domineerivad jalakad, palju on ka pärnasid, tammesid. Parkmetsas kasvab lausaliselt pihlenelat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ravila mõisa park on rajatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2809
name: Ravila mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, suurejooneline, väga suure sisehooviga suletud hooneterühm. Seinad  krohvimata, dekoratiivselt laotud maakivist. Kaetud viilkatustega.  Pealt ümarkaarsed avad ja nurgad markeeritud punaste tellistega.  Maanteelt viib sisehoovi  kõrgendatud väravapostidega imposantne punasest telliskivist kaaravaga värav. Selle kõrval väikese samasuguse kaarega jalgvärav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb XIX /XX sajandivahetusest.</span>


source: A
code: 2810
name: Ravila mõisa valitsejamaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valitsejamaja on suur kahekorruseline krohvitud kivihoone. Kaetud viilkatusega, kolme korstnaga. Katusekonstruktsioonid on heas korras. Hoonel on  laiad profileeritud räästakarniisid, mis ulatuvad   ka külgseintele.  Seintel esineb kohati krohvikahjustusi. Keskteljel asuv  uks on pealt kõrge ümarkaarega ja kaarja varikatusega.  Avatäited on heas ja rahuldavas korras.  Vihmaveesüsteemid puuduvad. Valitsejamajast on  osa ruume kasutusel kontoritena, osa ruume on kasutuseta.  Kasutatakse ahi- ja elektrikütet. Siseviimistlus on teostatud nõukogude ajal. Sisetrepid ja põrandad on tehniliselt korras.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ravila mõisa valitsejamaja asub peahoonest mõnisada meetrit eemal Ravilast Tartu maanteele suunduva tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valitsejamaja on ehitatud 19. sajandi  IV veerandil.

Ravila mõisat (saksa k Meks) on esmamainitud 1469. aastal. Enamiku 16. sajandist kuulus mõis von Rosenitele. 1592. aastal läks mõis Johann von Uexkülli omandusse, kelle suguvõsa kätte  jäi mõis kuni Põhjasõjani. 18. sajandil kuulus mõis alguses Detloffidele. 1768. aastal omandas mõisa Karl von Manteuffel. Alates 1849. aastast oli mõis von Kotzebuede aadliperekonna omanduses. Mõisa viimane 1919. aasta võõrandamise eelne omanik oli Alexandrine Pilar von Pilchau (sünd. von Kotzebue).

Mõisa peahoone püstitati  von Manteuffelite ajal 1770tel aastatel. 1905. aasta ülestõusu ajal mõisahoone põletati. Hoone taastati umbes 1910. aastaks muudetud kujul ning täiskahekorruslisena.
Mõisa peahoone lähedale ehitati  arvukalt  kõrvalhooneid, mis enamjaolt paiknevad mõisasüdant läbivate maanteede ääres.</span>


source: A
code: 2811
name: Ravila mõisa töölistemaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike  ehitus. Kaetud viilkatusega. Kutsutakse  kavaleride majaks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone  pärineb XIX sajandi IV veerandist.</span>


source: A
code: 2812
name: Ravila mõisa meierei, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur kahekorruseline historitsistlik  viilkatusega majandushoone. Katus puudub. Esimene korrus  dekoratiivselt laotud maakividest, alates teisest korrusest punane  tellis. Viiluväljas on kolm ümarakent. Nurgad ja pealt ümarkaarsed avad on markeeritud historitsismile omaselt punasest tellisest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb  XIX sajandi viimasest veerandist. Hoone põles 1990.aastatel.</span>


source: A
code: 2813
name: Ravila mõisa viinavabrik, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ravila mõisa viinavabrik  on suur kahekordne kivihoone.  Hoone  üleulatuvate räästastega viilkatus on kaetud eterniidiga, seinad on krohvitud. Osa avasid on nelinurksed,  osa  on madala  kaarsillusega. Avad on markeeritud laia krohviraamistusega. Sissepääs hoonesse on nii esi- kui tagaküljelt. 
</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ravila mõisa viinavabrik asub Ravilast Tallinn-Tartu maanteele  suunduva  tee ääres mõisapargi servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Ravila mõisat (saksa k Meks) on esmamainitud 1469. aastal. Enamiku 16. sajandist kuulus mõis von Rosenitele. 1592. aastal läks mõis Johann von Uexkülli omandusse, kelle suguvõsa kätte  jäi mõis kuni Põhjasõjani. 18. sajandil kuulus mõis alguses Detloffidele. 1768. aastal omandas mõisa Karl von Manteuffel. Alates 1849. aastast oli mõis von Kotzebuede aadliperekonna omanduses. Mõisa viimane 1919. aasta võõrandamise eelne omanik oli Alexandrine Pilar von Pilchau (sünd. von Kotzebue).

Mõisa peahoone püstitati  von Manteuffelite ajal 1770tel aastatel. 1905. aasta ülestõusu ajal mõisahoone põletati. Hoone taastati umbes 1910. aastaks muudetud kujul ning täiskahekorruslisena.

Mõisa ehitati  arvukalt  kõrvalhooneid, mis enamjaolt paiknevad mõisasüdant läbivate maanteede ääres.
Viinavabrikuhoone pärineb XIX sajandi lõpuaastaist.</span>


source: A
code: 2814
name: Ravila mõisa nuumhärgade tall, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ravila mõisa nuumhärgade tall  on suur maakividest ristkülikukujuline kelpkatusega hoone.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ravila mõisa nuumhärgade tall  asub Tallinn-Tartu maanteele suunduva tee ääres</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ravila mõisat (saksa k Meks) on esmamainitud 1469. aastal. Enamiku 16. sajandist kuulus mõis von Rosenitele. 1592. aastal läks mõis Johann von Uexkülli omandusse, kelle suguvõsa kätte see jäi kuni Põhjasõjani. 18. sajandi I poolel  kuulus mõis  Detloffidele, 1768. aastal omandas mõisa Karl von Manteuffel. Alates 1849. aastast oli mõis von Kotzebuede aadliperekonna omanduses. Mõisa viimane 1919. aasta võõrandamise eelne omanik oli Alexandrine Pilar von Pilchau (sünd. von Kotzebue).
Mõisa peahoone püstitati  von Manteuffelite ajal 1770tel aastatel. Mõisas oli  arvukalt  kõrvalhooneid, mis enamjaolt paiknesid mõisasüdant läbivate maanteede ääres.
Mõisas on säilinud rida majandushooneid, sealhulgas mõisa nuumhärgade tall, mis on ehitatud 19. sajandi lõpul/20. sajandi algul.</span>


source: A
code: 2815
name: Ravila mõisa kasvuhoone, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone koosneb kahest osast: kõrge maakivist aednikumaja, mille kividevahed on laialt krohvitud ja dekoreeritud kivikildudega. Hoone nurkades on nurgaliseenid. Ehitust katab viilkatus.
Viiluväljas on ümaraken. Teine osa on pikk ühepoolse kaldega kasvuhoone, mille krohvimata seinad on laotud maakividest ja tellistest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb XIX sajandi II poolest</span>


source: A
code: 2816
name: Habaja mõisa peahoone18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekordse kelpkatusega barokse puithoonega. Peauks asub hoone keskteljel, selle kõrval asetsevad paarina paigutatud aknad. Hoone seinapinda katab horisontaal- ja vertikaallaudis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa peahoone asub Kose-Kuimetsa maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis asub samanimelises külas, mida on esmakordselt mainitud aastal 1419 Appa nime all. Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Habaja mõisa härrastemaja on üks väheseid Eestis säilinud Põhjasõja järgseil aastail ehitatuist, hoone pärineb 18.sajandi algusest ja kujutab endast ühekorruselist arhailist vanabalti planeeringuga puitehitist. Puidust häärber ühendab eesti taluelamu ja ehitusajal kõrgarhitektuuris valitsenud barokkstiili elemente. Rõhutatud keskteljega hoone on ühekorruseline, kõrge täiskelpkatusega. Rõhutatud keskteljega sümmeetriline hoone on ühekorruseline, kõrge täiskelpkatuse, kahe mantelkorstnapiibu ja paarikaupa paigutatud akendega.


Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemaja, viinavabrik jms - paiknes peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Veelgi rohkem lõunas, Kuimetsa suunduva tee lähedal asub hollandi stiilis tuulik. 
Mõisasüdant läbis (ja läbib praegugi) Kose-Kuimetsa-Rapla maantee, mis peahoone juures kulgeb selle esise auringi läänepoolset serva pidi. </span>


source: A
code: 2817
name: Habaja mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänapäeval on pargikujunduse elemendid vaevumärgatavad. Pargis asub kaks mälestuskivi: Habaja veresaunale-abiteost keeldunud talupoegade peksmisele 1858. aasta juunis ja Teises maailmasõjas langenutele.  Pargi puittaimestiku liigirikkus  on väike, võõrliike on  17. Esiväljak ja peahoone tagune pargiala on hooldamata: võsastunud ja rohtunud. Pargi maakividest piirdemüüri  on säilinud ainult mõned meetrid, see on halvas korras:  kivid on kohati välja kukkunud, katteplaadid puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa park asub mõisasüdant läbiva Kose-Kuimetsa-Rapla maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated Habaja kohta pärinevad 1419.aastast, mil asustus oli tuntud Appa külana.17. sajandil külamaad mõisastati.  Habaja mõis (saksa k Habbat) rajati  1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni.  Nõukogude perioodil kuulus mõisakompleks Habaja sovhoosile. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemaja, viinavabrik jms - paiknes peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Veelgi rohkem lõunas, Kuimetsa suunduva tee lähedal asub hollandi stiilis tuulik. 
Tõenäoliselt asus park  mõisamaja taga, millest tänapäeval annavad tunnistust astangulised terrassid.  Peahoone ees olev esiväljak on suur, esiväljakult avaneb vaade tiigile.  Esiväljaku muru oli esialgu liigendatud vabakujulise teedevõrguga ning kõrgete pügatud hekkide ja üksikpõõsastega. Väljakut ääristavad lehtpuu rühmad. Peahoone taga asus samuti hekkide ja pügatud põõsastega  avar aed, mida ääristasid  lehtpuud ning liigendasid  looklevad jalgteed.</span>


source: A
code: 2818
name: Habaja mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Habaja mõisa karjakastell on mitmest hoone osast  koosnev L-kujuline kividest laotud kompleks. Karjakastelli  mahult suurem ja kõrgem  ristkülikukujuline osa on paralleelne läbi mõisa kulgeva teega,  see on kõrge viilkatusega ja  maakividest laotud. Eterniitkatus on sammaldunud,  mõni plaat on katki.  Katuseharjal  on kolm suurt  tuulutusava, need on amortiseerunud.  Otsaseinast on maakivid välja kukkunud,  sama seina on silikaattellistega parandatud.  Hoone suured kahepoolsed uksed  suletud. Aknaavad on kaarjalt laotud, paekivist ääristusega. Puidust aknaraamid on halvas seisukorras, osa klaase puudub, osa aknaavasid on plokkidega kinni laotud. 
Kastelli madalam piklik paekividest osa asetseb  teega risti. Hoone viilkatus on kaetud eterniidiga, avad on suletud. Kaks hoonemahtu on ühendatud silikaatkividest laotud  madala osaga. Vundament on vajunud, välisseintes on praod, hoonega rööbiti kulgeb pinnasetee tee, mis asub hoonest kõrgemal ja pinnasevesi voolab hoone alla,  kahjustades vundamenti. Seintel on  viimistluse osaline kahjustus. Avad- uksed on ees, uksed  suletud.. Ümbrus on heakorrastamata. Karjakastelli harjalauad on lahtised, kohati puuduvad üldse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa karjakastell asub Kose-Kuimetsa maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - riistakuur, töölistemaja, viinavabrik ja karjakastell,  paiknevad peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. 
Habaja mõisa karjakastell pärineb  19.sajandi lõpust 20. sajandi algusest.</span>


source: A
code: 2819
name: Habaja mõisa viinaait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur krohvitud seintega kivihoone. Viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18.sajandi lõpust pärit hoone.</span>


source: A
code: 2820
name: Habaja mõisa viinavabrik, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub maanteeäärses hooneterühmas. Hoone vasakpoolne osa on ühekordne ja masinaruumi osa on kahekordne. Hoone on  pae- ja maakivist, krohvitud seintega. Katus on kaetud viilkatusega. Algselt oli hoonel laastkatus. Ukseavad on erineva suurusega.  Osadel avadel lamedad kaarsillused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja viinavabriku projekti koostas insener Krasnov. Enne ehitusplaanide kinnitamist nõuti puutrepi asemele malmist või kivist treppi ja katlaruumi laiendamist nii, et katla nõutud kaugus seinast oli 6 ja pool jalga ja seina paksus 3 jalga.  Uksed ja aknad pidid avanema väljapoole.  
Ehitustöödega alustati 1891. </span>


source: A
code: 2821
name: Habaja mõisa tuuleveski, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esimesed tuuleveskid Eestis pärinevad 14. sajandist. Tuuleveskite ehitamisel võeti eeskuju Lääne-Euroopast, kus valmistati kogu kerega pööratavaid pukktuulikuid. Selliseid tuulikuid oli eriti rohkelt Lääne-Eestis. Ühtlasi olid tuulikud sealkandis ka talu iseolemise sümboliks. Mujal Eestis kerkisid mõisate juurde suured peast pööratavad hollandi tüüpi tuulikud. Nende ehitamine hoogustus eriti 19.–20. sajandil, sest siis laienes taoliste tuulikute ehitamise õigus ka talupoegadele.  Habaja mõisa  tuuleveski  on tüübilt hollandi tuulik ehk hollandlane, see  on tüvikoonuselise kujuga, mitmekorruseline ning paekivist ehitatud tuuleveski. Hoone küljele on ehitatud 20. sajandi I poolel  väike ühekordne viilkatusega juurdeehitus eluruumiks. Tuuleveskisse  pääseb hoone vastu ehitatud väikese eeskoja kaudu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa tuuleveski asub  mõisasüdamest lõunas, Kuimetsa suunduva tee ääres kõrgema koha peal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - riistakuur, töölistemaja, viinavabrik ja karjakastell,  paiknevad peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool.  Mõisasüdamest eemal asub  tuuleveski  19. sajandist. 
</span>


source: A
code: 2822
name: Habaja mõisa värkstuba, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne kivihoone. Viilkatusega. Katus on kaetud  eterniidiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit  19.sajandist.</span>


source: A
code: 2823
name: Habaja mõisa kivist töölistemaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Habaja mõisa  töölistemaja on suuremahuline kivihoone. Hoone on põhiplaanilt  ristkülikukujuline,  ühekordne,  kõrge põllukivisokliga, krohvitud seintega.  Otsaviilud on kalasabamustris  laudvoodriga kujundatud. Akna- ja ukseavad on ääristatud hambuvalt tellistega. Aknad on kuue ruuduga. Hoone viilkatus on kaetud 1/2 osas eterniidiga ja 1/2 osas kivikattega. Pööningulagi toetub puidust taladele. Sisemised kandeseinad on puidust. Ehitise kaguosas on täiskelder, lääneosa all on keldriaugud. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa kivist töölistemaja asub Kose-Kuimetsa maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habajat on esmakordselt mainitud külana 1419. aastal (Appa). Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemajad, viinavabrik jms - paiknevad  peahoonest ja väikesest pargist  lõuna pool. Habaja mõisa kivist töölistemaja  on ehitatud  19. sajandi IV veerandil.</span>


source: A
code: 2824
name: Habaja mõisa puust töölistemaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Habaja mõisa puust töölistemaja on väike viilkatusega puithoone. Katusekatteks on eterniit. Ühe korstnaga. Hoone välisviimistluses on kasutatud horisontaallaudist, see on värvitud roheliseks. Töölistemaja otsakülge ja esifassaadile on ehitatud varjualused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa puust töölistemaja asub Kose-Kuimetsa-Rapla  maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemajad, viinavabrik   paiknevad  peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Habaja mõisa puust töölistemaja asub mõisasüdant läbiva maantee ääres. Hoone on ehitatud sajandivahetusel.</span>


source: A
code: 2825
name: Habaja mõisa riistakuur, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Endine mõisa kõrvalhoone on madal paekivist ning krohvitud hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni.   Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - riistakuur, töölistemaja, viinavabrik ja karjakastell,  paiknevad peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Habaja mõisa riistakuur on tõenäoliselt 19.sajandist.</span>


source: A
code: 2826
name: Habaja mõisa tõllakuur, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõllakuur on viilkatusega  ristkülikukujulise põhiplaaniga majandushoone. Viilkatus on kaetud eterniidiga, seinad on paekivist, krohvitud, viimistletud valgeks. Esiküljel on kolm kahepoolset kalasabamustrilist plankust. Otsaseinas ja viilul on aknaavad.  Otsaviil on laotud silikaattellistest ja on  värvitud roosaks. Hoone siseõue piirab võrkaed.
Hoone seina juures kasvab võsa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisasüdant läbiva  Kose-Kuimetsa-Rapla maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis asub samanimelises külas, mida on esmakordselt mainitud aastal 1419 Appa nime all. Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni.   Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemajad, viinavabrik värkstuba - paiknesid peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Tõllakuur asub peahoone juures nii, et esikülg avaneb peahoone auhoovile.  Tõllakuur on ehitatud  19. sajandil.</span>


source: A
code: 2827
name: Habaja mõisa aitkuivati, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on massiivne paekivist ehitus, krohvitud seintega, kus nurgad on silutud nurgaliseenidena.
Eterniitkattega poolkelpkatus, millesse on ehitatud hilisem puidust pealisehitus viilkatuse all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb XVIII sajandi lõpust, kuid teda on XIX sajandi lõpus XX sajandi alguses korduvalt ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 2828
name: Habaja mõisa tall, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tall on suuremahuline ristkülikukujulise põhiplaaniga kivist majandushoone.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa tall asub mõisasüdant läbiva Kose-Kuimetsa-Rapla maantee  ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis asub samanimelises külas, mida on esmakordselt mainitud aastal 1419 Appa nime all. Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - karjakastell, riistakuur, töölistemajad, viinavabrik värkstuba - paiknesid peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool.</span>


source: A
code: 2829
name: Habaja mõisa kelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Habaja mõisa kelder on pikliku kujuga paekivist laotud võlvitud ehitis. Keldri maapealne osa on  kaetud mullakihiga.  Keldri sissepääs on poolenisti pinnases, sissepääsu ava  on  võlvitud, avatäide puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Habaja mõisa kelder asub mõisa peahoone esise väljaku ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Habaja mõis (saksa k Habbat) loodi 1646. aastal, mil ta eraldati Vana-Harmi mõisast. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Ungern-Sternbergidele, viimase käest läks valdus  Moritz Wilhelm von Pistohlkorsi kätte. 1790. aastal omandas mõisa Bernhard Heinrich von zur Mühlen. Suure osa 19. sajandist oli mõis Hunniuste perekonna valduses, kelle kätte ta jäi kuni 1939. aasta võõrandamiseni. 
Mõisa peahoone on ühekorruseline arhailise vanabalti planeeringuga puitehitis. Peahoone esist piklikku väljakut ääristasid ühest küljest ait ja kuivati, teisest küljest aga tall ning valitsejamaja. Suur osa majandushooneid - riistakuur, töölistemaja, viinavabrik ja karjakastell,  paiknevad peahoonest ja väikesest pargist lõuna pool. Mõisa kelder asub peahoone juures esiväljaku ääres.</span>


source: A
code: 2830
name: Kõue-Triigi mõisa peahoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 273
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2- korruseline, S-tiivalt 1-korruseline vormikas täiskelpkatusega paekiviehitis (algselt keskse mantelkorstnaga), kus on nii baroki kui klassitsismi ehituselemente. Fassaadid on kaunistatud suure  veneetsia aknaga peasissepääsu kohal, põhikorrusel kõrgete 8-ruuduliste akende ja krohvirustikaga. Fassaadi dominandiks on lai kolmnurkfrontooni ja nelja toskaana sambaga portikus. Siseruumide planeering on ebasümmeetriline. Saal jt. esindusruumid asuvad I, elutoad II korrusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmakordselt mainitud 1379. Praeguses peahoones on ehitusosi 17. ja 18. s. 
Hoone vanim osa on, arvat. 18.s. keskpaiku, krahv P.A.Mellini ajal ehitatud S-tiib. 
Klassitsismiperioodil 1817 ehitati hoone osal. 2-korruseliseks. 
19.s. lõpul lisati hoonele 2-korruseline juurdeehitus.
Mõisas on elanud maadeavastaja ja ümbermaailmasõitja Otto von Kotzebue. Peale II maailmasõda kasutati mõisahoonet koolimajana, 1975. aastast oli kasutusel Ardu sovhoosi abihoonena</span>


source: A
code: 2831
name: Kõue-Triigi mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 273
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks tagasihoidlik keskmise suurusega vabakujunduslik mõisapark.  Peale kinnikasvavate tiikide mõisahoone tagaosas, on praeguseks siiski aimatavad veel ka mitmed pargikujundus elemendid –  traditsiooniline ringteega piiratud muruväljak, sissesõiduallee ja mõned põlispuuderühmad kõrvalhoonete ümbruses. Mõisa rohtaed, mis asus peahoonest edelas ja mida ümbritses paekivist müür on peaaegu hävinud. 
Pargi taimestik on liigivaene. Valdavalt kasvavad siin harilikud vahtrad, saared, pärnad, jalakad ja mõned üksikud suured hõberemmelgad. Pargi tagaosas on võimust võtnud katkujuur, mille suuremad eksemplarid on ligi 2 meetri kõrgused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisansambli ringteega barokne klassikaline auhoov on väljakujunenud juba 18.s. I poolel Umbes samal ajal istutati tavaliselt ka puiestee. Rohtaed rajati veidi hiljem.  Suuremad istutused ja pargirajatised pärinevad siiski  19  saj. esimesest poolest, klassitismiaja  ümberehitusperioodist. Sellele võib leida kinnitust ka 1837 aasta jooniselt, kus on kujutatud mitmeid pargiarhitektuurile iseloomulikke elemente nagu dekoratiivsed puit- ja maakiviaiad. Peahoone ümber kasvasid üksikud suuremad puud, jättes vaated hoonele avatuks. Kaevu kohal asuv  paviljon ja kellatorn on tänaseks hävinud. Praegu  kõrvalhooneid ümbritsevad puud ja põõsarühmad on istutatud veelgi hiljem.</span>


source: A
code: 2832
name: Kõue-Triigi mõisa valitsejamaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, barokne, ühekordne, krohvitud paekivihoone, kaetud poolkelpkatusega.  Räästa all katusekarniis. Hoone säilinud suhteliselt ümberehitamata kujul.
Hoone moodustab koos ait-kuivatiga ja tall-tõllakuuriga härrrastemajale klassikalise auhoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 18.s. keskpaiku.</span>


source: A
code: 2833
name: Kõue-Triigi mõisa ait-kuivati, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, barokne, krohvitud paekivihoone, kaetud  poolkelpkatusega. Esikülg võimsa kaaristuga, mis tänaseks küll osaliselt kinniehitatud. Katuse all räästakarniis.  Hoone moodustab koos tall-tõllakuuriga härrrastemajale klassikalise auhoovi</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul, hiljem korduvalt ümberehitatud.</span>


source: A
code: 2834
name: Kõue-Triigi mõisa tall-tõllakuur, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, barokne hoone, krohvitud paekivihoone, kaetud  poolkelpkatusega. Esikülg ilusa, suures osas ümberehitamata, võimsa kaaristuga. Katuseääre all räästakarniis. Hoone moodustab koos ait-kuivatiga härrrastemajale klassikalise auhoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2835
name: Kõue-Triigi mõisa tööhobuste tall, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tall on keldrita 9,2x49,5 m ristküliku plaaniga ühe ruumiga pööninguta ehitis.  Hoone on  kaetud viilkatusega (varem poolkelpkatusega). Puitlaastust katusekate on osaliselt hävinud ning puidust katusekonstruktsioonil on niiskuskahjustused. Katusekonstruktsioonist on lae talad likvideeritud ja asendatud surveelementidega. konstruktsioonist on puudu ka penne, sarikaid ja survetugesid. Osadel sarikatel on niiskuskahjustused nii räästas kui harjal. Sarikad ja pennid on liidetud puitnaaglitega.  Räästakarniisidel on kohalikud kahjustused. Seinad on paekivist, hoone idakülje sein on tugevasti pöördunud välja, keskosas kuni 7 kraadi.  Algsed avatäited on hävinud. Seinaavad on kinni müüritud. Põhjapoolses otsaseinas olev väravava  on muudetud algsest suuremaks: laiemaks ja kõrgemaks. Väravasillus on hävitatud. 
Põrandakatteks on betoonvalu, mis on deformeerunud. 
Ümberehitustes kannatada saanud hoonel on säilinud mitmeid ilusaid detaile (kalasabamustris sissepääsuväravd, sepised jms.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.sajandi  lõpul. Hiljem korduvalt ümberehitatud.</span>


source: A
code: 2836
name: Kõue-Triigi mõisa kelder, 18.-20. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pool-maaalune kelder,  kaetud laast viilkatusega. Otsasein krohvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul või 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2837
name: Kõue-Triigi mõisa rehi, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud kivihoone.  Hoone vundament on pinnases, sideaine on välja kukkunud. Hoone on kellerdamata.  Hoone viilkatus on kaetud etrniidiga, katus ja katusekonstruktsioonid on tehniliselt  korras. Avatäited on  rahuldavas korras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Triigi mõis (saksa k Kau) on vanimaid mõisaid Harjumaal, esmamainitud 1379. aastal. Esialgu asus mõisa praeguses asukohas vasallilinnus. Mõis on erinevatel aegadel kuulunud paljudele aadliperekondadele. 17. sajandil oli ta von Saltzade valduses. Peale Põhjasõda 18. sajandi alguses kuulus mõis esimesed kümnendid von Strykide aadliperekonnale, kust tuleneb ka paikkonna eestikeelne nimi. Hiljem on mõis olnud lühikest aega nii von Mellinite kui ka von Reuternite valduses. 1779. aastal omandas mõisa Hermann von Brevern. Alates 1832. aastast kuulus mõis enam kui seitse aastakümmet von Kotzebuedele. 1906. aastal sai temast aga von Hegemeistritele kuulunud Paunküla mõisa kõrvalmõis, milleks ta jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni. 
Mõisakompleksi kuulub arvukalt  majandushooneid: hoone esist  väljakut ääristavad  ait ja tall-tõllakuur,  ülejäänud majandushooned paiknevad peahoonest enamasti ida ja lõuna pool, sealhulgas Kõue-Triigi rehi, mis  on ehitatud 19. sajandi algul ja hiljem korduvalt ümberehitatud.</span>


source: A
code: 2838
name: Kõue-Triigi mõisa ait, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on varemeis. Püsti on  krohvitud paekivihoone seinad,  varemete vahel  kasvavad puud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Triigi mõis (saksa keeles Kau) on vanimaid mõisaid Harjumaal, esmamainitud 1379. aastal. Esialgu asus mõisa praeguses asukohas vasallilinnus. Mõis on erinevatel aegadel kuulunud paljudele aadliperekondadele. 17. sajandil oli ta von Saltzade valduses. Peale Põhjasõda 18. sajandi alguses kuulus mõis esimesed kümnendid von Strykide aadliperekonnale, kust tuleneb ka paikkonna eestikeelne nimi. Hiljem on mõis olnud lühikest aega nii von Mellinite kui ka von Reuternite valduses. 1779. aastal omandas mõisa Hermann von Brevern. Alates 1832. aastast kuulus mõis enam kui seitse aastakümmet von Kotzebuedele. 1906. aastal sai temast aga von Hegemeistritele kuulunud Paunküla mõisa kõrvalmõis, milleks ta jäi kuni 1919.aasta võõrandamiseni. Mõisakompleksi kuulub arvukalt  majandushooneid: sealhulgas Kõue-Triigi mõisa ait. Ait on  ehitatud 19. sajandi algul.</span>


source: A
code: 2839
name: Kõue-Triigi mõisa saun, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>
Väike viilkatusega kivihoone, krohvitud seintega, kellerdamata. Esiküljel on hilistekkeline puidust koda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Kõue-Triigi mõisa suunduva kruusatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Triigi mõis (saksa k Kau) on vanimaid mõisaid Harjumaal, esmamainitud 1379. aastal. Esialgu asus mõisa praeguses asukohas vasallilinnus. Mõis on erinevatel aegadel kuulunud paljudele aadliperekondadele. 17. sajandil oli ta von Saltzade valduses. Peale Põhjasõda 18. sajandi alguses kuulus mõis esimesed kümnendid von Strykide aadliperekonnale, kust tuleneb ka paikkonna eestikeelne nimi. Hiljem on mõis olnud lühikest aega nii von Mellinite kui ka von Reuternite valduses. 1779. aastal omandas mõisa Hermann von Brevern. Alates 1832. aastast kuulus mõis enam kui seitse aastakümmet von Kotzebuedele. 1906. aastal sai temast aga von Hegemeistritele kuulunud Paunküla mõisa kõrvalmõis, milleks ta jäi kuni 1919.aasta võõrandamiseni. Mõisakompleksi kuulub arvukalt  majandushooneid: sealhulgas Kõue-Triigi saun, mis on  ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2840
name: Kiiu tornlinnus, 16.saj.
type: Linnus
alt_id: 266
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiplaanilt  ringilähedane, paekivist, nelja ligikaudselt võrdse pindalaga korrusega. Torni kõrgus koos kiivriga on 18m. Riivpalgiga suletuv ainus uks paikneb SW-küljel, mis suunatud majandushoovi. Ukse peal oli omaniku vapitahvel. Korrustevahelised müüritrepid on silmapaistvalt laiad (0,9m). Torni NW-küljel on kolmel alumisel korrusel konsoolidele toetuvad ärkelkäimlad, mis koos seinamüüriga tugevalt eenduvatena tingivad põhiplaani kergelt väljavenitatud kuju. Igal korrusel on seinamüüris O-küljel kitsas, kõrge, põrandani ulatuv kamin. Eluruumiks oli traditsiooniliselt II korrus, mis on servjoonvõlviga kaetud ja kus on N-seinas ka voodinišš. Kõigil ülejäänud korrustel oli vaid kaitseülesanne. I korrus on elukorrusest ristvõlviga eraldatud. Seitse  pilutaolist laskeava paiknevad seinas poolpõiki ja olid kavandatud kergetele tulirelvadele. II ja III korrusel on  4 laskeava. Põhiplaanilt 4-nurksed, segmentkaarsed ja välisseinas raidraamistusega. III korrust, kus võlvi asendab talalagi, ümbritseb Vana-Liivimaale erandlik seina müüritud konsooltaladele toetuv puust kaitsekäik- urdaaz. Looduslikult kaitsva jõe kaldale ehitatud tornelamut kasutati vaid sõjalise ohu korral.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Püstitati  tõen. F. v. Tiesenhauseni algatusel, 1520.a-te paiku. Purustati arvat. Liivi sõjas. Hiljem on torni kasutatud majandushoonena. 1973 restaureeriti ja kohandati noorteklubiks (ajal. V.Raam, arh. E.-J. Sedman, sisekujund. A. Maasik). Praegu kasutusel kohvikuna.(EA)</span>


source: A
code: 2841
name: Kodasoo mõisa peahoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kodasoo mõisa peahoone on suuremahuline kivikatusega paekivist ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

1770. aastatel püstitasid  Stael v. Holsteinid mõisa peahoone, kõrge soklikorrusega, peamiselt ühekorruselise põhiosas kahekorruselise murdkelpkatusega krohvitud paekiviehitise, mis kannab barokilt varaklassitsismile ülemineku stiili tunnuseid. Põhikorpuse külgedele on liidetud kaks tugevasti eenduvat täiskelpkatusega tiibhoonet. 
Hoone nurgad on rusteeritud, seinapindu liigendavad liseenid. Peahoone keskosa kaunistab nii fassaadil kui ka tagaküljel kolme akna laiune kolmnurkfrontooniga pealeehitus. 

18. sajandile iseloomuliku siseruumide planeeringu määravad keskteljel vestibüül ja saal, kust hargnevad anfilaadsüsteemis toad. Säilinud on varaklassitsistlikud tahveluksed. Soklikorrus on võlvitud. Keldriruumidest tähelepandavamad on pandusealune pikk võlvkäik ning massiivse piilarite ja servjoonvõlvidega ruum hoone keskteljel.

Meieni on säilinud ka 18. sajandi esimesest poolest pärinev keskse mantelkorstnaga vana peahoone, millest hiljem sai mõisa valitsejamaja. </span>


source: A
code: 2842
name: Kodasoo mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Häärberi ette rajati ringteega ääristatud muruplats, millest vasakule ja paremale jäid majandushooned.  Barokne pargilahendus järgis regulaarstiili elementidega  peahoone varasemat ehitusjärku. Sissesõidu teed ääristas korrapärane lehtpuuallee.  Peahoone ees on säilinud  ringteega piiratud muruplats. Hävinud on  peahoone taha rajatud  regulaarstiilis iluaed. Vabakujulisest pargistiilist  on säilinud peahoone taga regulaarpargi jätkuna laiuv puisniit. 20.sajandi algul oli härrastemaja ümbrus kaunistatud lillegruppidega. Kodasoo pargi puittaimestik ei ole liigirikas. Käesoleval ajal on park hooldamata, maapinnal on puuoksad ja lehesodi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid, ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a. oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Stahl von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisa peahoones  6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo kool. Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.
Kodasoo mõisa peahoone on ehitatud 1770.aastatel ja kannab barokilt varaklassitsismile ülemineku stiilitunnuseid.</span>


source: A
code: 2843
name: Kodasoo mõisa valitsejamaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on arhailise mantelkorstnaga ja lihtsa põhiplaaniga hoonega. Hoone esifassaadil asub klaasitud eenduv sissepääsuosa. Hoonel on massiivne, poolkelpkatus, lihtsad kuuese ruudujaotusega aknad. Hoone on krohvitud, asub madalal maakivisoklil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.
Meieni on säilinud ka 18. sajandi esimesest poolest pärinev keskse mantelkorstnaga vana peahoone, millest hiljem sai mõisa valitsejamaja.</span>


source: A
code: 2844
name: Kodasoo mõisa kelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kodasoo mõisa kelder on paekivist laotud pikliku kujuga hoone, kaetud pealt muldkehandiga. Keldrisse viib paekivist trepp. Keldrile on paigaldatud sobimatu kaasaegne uks, see on haagis.  Kelder on võlvitud, käesoleval ajal on kelder kasutuses hoidiste ja muu panipaigana. Keldri peal kasvavad suured puud, viimased kahjustavad  juurestikuga ehitust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

1770. aastatel püstitasid  Stael v. Holsteinid mõisa peahoone, kõrge soklikorrusega, peamiselt ühekorruselise põhiosas kahekorruselise murdkelpkatusega krohvitud paekiviehitise, mis kannab barokilt varaklassitsismile ülemineku stiili tunnuseid. Põhikorpuse külgedele on liidetud kaks tugevasti eenduvat täiskelpkatusega tiibhoonet. 
Hoone nurgad on rusteeritud, seinapindu liigendavad liseenid. Peahoone keskosa kaunistab nii fassaadil kui ka tagaküljel kolme akna laiune kolmnurkfrontooniga pealeehitus. 

18. sajandile iseloomuliku siseruumide planeeringu määravad keskteljel vestibüül ja saal, kust hargnevad anfilaadsüsteemis toad. Säilinud on varaklassitsistlikud tahveluksed. Soklikorrus on võlvitud. Keldriruumidest tähelepandavamad on pandusealune pikk võlvkäik ning massiivse piilarite ja servjoonvõlvidega ruum hoone keskteljel.

Meieni on säilinud ka 18. sajandi esimesest poolest pärinev keskse mantelkorstnaga vana peahoone, millest hiljem sai mõisa valitsejamaja. Püstitati ka hulk kõrvalhooneid. Valitsejamaja ja peahoone vahel asub mõisa kelder.</span>


source: A
code: 2845
name: Kodasoo mõisa küün, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Küün on suur ristkülikukujuline paekivist hoone, hoone on viilkatus on kaetud eterniidiga. Käesoleval ajal on hoone kasutuses panipaigana, avatäited on suletud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

Mõisakompleksi kuulub hulk kõrvalhooneid. Peahoone juures auringi ääres on ait,  tall-tõllakuur ja küün.
</span>


source: A
code: 2846
name: Kodasoo mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait on väikesemahuline viilkatusega paekiviehitis. Ümbrus on heakorrastatud. Hoone on tehniline seisukord on hea.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisat (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

Mõisakompleksi kuulub hulk kõrvalhooneid. Peahoone juures auringi ääres on ait,  tall-tõllakuur ja küün.</span>


source: A
code: 2847
name: Kodasoo mõisa teenijatemaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kodasoo mõisa teenijatemaja on ühekorruseline kellerdamata kiviehitis. Hoone vundamendid on laotud murtud paekividest, ka seinad on murtud paekividest ja seest- ning väljastpoolt krohvitud. Hoonet ilmestavad võlvitud ruumid ning mitmeid ajalooliselt väärtuslikud detailid – peauks oma kõigi metalldetailidega, mõned siseuksed koos metallmanustega, esifassaadi aknad. Hoone on säilinud esialgses mahus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Kodasoo külas, Kodasoo mõisa territooriumil, peahoone vastas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõis on asutatud 1480. aasta paiku samanimelise küla kohale. Mõisal on aegade jooksul olnud mitmeid omanikke. 1769. aastal omandas selle Ernst Stael von Holstein, kes alustas mõisansambli rajamist. Mõisa teenijatemaja võib pärineda 18. sajandi lõpust. Detailid sellel hoonel võib aga dateerida 19. sajandi teise poolde ja 20. sajandi algusesse. 1880. aastate loendis on teenijatemaja juba olemas kui kivikatusega hoone. Pärast mõisa võõrandamist oli kasutati endist teenijatemaja meiereina, vaid kolm esikülje ruumi jäid eluruumideks.</span>


source: A
code: 2848
name: Kodasoo mõisa sepikoda, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kodasoo mõisa sepikoda on väiksemahuline paekivist hoone, katus ja katusekonstruktsioonid on hoonesse sisse kukkunud. Osa puitosi on rippes toetudes seintele, osa on hoone sees maapinnal hunnikus. Avatäiteid pole,  otsaviilus oleva ava ees on puidust latthingedega väike uks.  Hoone paekivist laotud seinad on  väga halvas olukorras, vuugivahed on tühjad, nurgad varisenud, otsaviilud on veel püsti, kuid esineb palju mõrasid.  Vundament on halvas olukorras, pinnasesse vajunud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisa (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisas 6-klassiline algkool. Hoones tegutses ka rahvamaja, siin asusid postkontori ruumid. 1975 suleti Kodasoo 8-klassiline kool.  Hoone valdajaks jäi Kuusalu kolhoos. Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

Mõisakompleksi kuulub rida   kõrvalhooneid. Peahoone juures auringi ääres on ait,  tall-tõllakuur ja küün, veidi eemal asuvad kuivati ja sepikoda.</span>


source: A
code: 2849
name: Kodasoo mõisa kuivati, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuivati on ristkülikukujuline viilkatusega paekivist hoone. Kuivati esiküljele on ehitatud hilisem pultkatusega kaetud puidust juurdeehitus. Hoone katusekatteks on  eterniit, harjalauad on olemas. Hoone tagaküljel  vastu seina on maakividest laotud kaarjas kaldtee, seda kõrgendust kasutati, et kuivati katusealusesse heina ladustada. Avatäited on halvas seisukorras või puuduvad üldse. Puidust juurdeehitusel on kaks kaks kahepoolset latthingedega  puitust.  Otsaviiludes ja esiküljel on avad hoone valgustamiseks ja puituksed.   Hoone tagaküljel olevat heinaava sulgeb kahepoolne puituks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisa (saksa k Kotzum) on esmamainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele, selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati, sama aasta sügisel avati Kodasoo mõisa peahoones  6-klassiline algkool.  Eesti Vabariigi taasiseseisvumise järel  oli mõis Kuusalu Vallavalitsuse omandis kuni see eraomandusse müüdi.

Mõisakompleksi kuulub rida   kõrvalhooneid. Peahoone juures auringi ääres on ait,  tall-tõllakuur ja küün, veidi eemal asuvad kuivati ja sepikoda. Kuivatit kasutati peale võõrandamist ja nõukogude ajal ehitusotstarbeliselt. 1980. aastatel  lõpetas kuivati töö,  hoonet hakati kasutama loomalaudana. Käesoleval ajal seisab hoone kasutuseta.</span>


source: A
code: 2850
name: Kodasoo mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurfarmide ehitamise järel kasutati hoonet osaliselt ja remonttöid ei teostatud, ajapikku kukkusid katused sisse. Kodasoo mõisa karjakastell ei ole oma endisaegset ilmet ja otstarvet säilitanud. Käesoleval ajal  on paekivist karjakastell lõiguti lagunenud, lõiguti avariiline, lõiguti ümberehitatud. Perekond Kikkas kasutab karjakastelli osasid abihoonetena, küttepuude ladustamiseks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodasoo mõisa (saksa k Kotzum) on esimest korda mainitud 1485. aastal. Hermann Zoege järeltulijate valduses oli Kodasoo mõis paarsada aastat. 1694 müüs Otto Zoege mõisa oma võõrasema vennale, uus omanik   ei olnud kuigi edukas valitseja ja nii renditi mõis välja paarikümneks aastaks. Mõis püsis siiski suguvõsas. Pöhjasõda laastas Kodasoo mõisa ja külasid,  ellu jäi vaid 5 inimest. 1716.a.  oli külas juba 11 inimest. Mõis käis kaua käest kätte. 1749. aastal omandas mõisa Adam Johann von Tiesenhausen. 
Alates 1769. aastast oli mõis Sta?l von Holsteinide aadliperekonna valduses. 1857. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Rehbinderitele; selle viimane võõrandamiseelne omanik oli Alexander von Rehbinder. 
1920 mõis sundvõõrandati. 
Mõisakompleksi kuulub rida   kõrvalhooneid. Peahoone juures auringi ääres on ait,  tall-tõllakuur, küün, kuivati  ja sepikoda, mõisasüdamest eemal asub karjakastell.
Mõisa karjakastelli omandas Johannes Võlumägi  iseseisvunud Eestis   teenete eest Vabadussõjas . 20.sajandi I poolel olid hooned talumajapidamise kasutuses ja katustatud. Siin oli rehi, aganaküün, laut. Nõukogude perioodil alates 1948.aastast peeti hoones lehmi, hiljem  vasikaid ja sigu.  
Käesoleval ajal on hoone perekond Kikkase kasutuses abihoonetena ja küttepuude ladustamiseks.</span>


source: A
code: 2851
name: Kolga mõisa peahoone, 1768-1820.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 267
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline hilisbarokse põhiosaga, tiibadel ja keskel tugevalt eenduvad kõrge portikusega 3-korruselised risaliidid . Kolmnurkfrontooniga suurejooneline keskrisaliit  on kujundatud arkaadidele toetuva  terrassrõduga ja läbi kahe korruse ulatuvate joonia sammastega. Kolmnurkfrontoonil Stenbockide vapp. Peahoone siseplaneering on säilinud. I korrusel asusid majapidamisruumid. 4- tahuline piilar jaotab peegellae ja kiviparkettpõrandaga keskse vestibüüli kaheks, tagumisest osast viib II korrusele Azuursete väljalõigetega paraadtrepp. Säilinud on mitmeid sisekujunduselemente: ukse baroksed piirdelauad, uksi jne. Hoone N-tiivas on klassitsistlike seinamaalingutega kodukabel. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1230. aastatest kuni 1519. aastani kuulusid Kolga maad Gotlandi Roma tsistertslaste kloostrile. 1581. a läänistas Rootsi kuningas Johan III Kolga ulatuslikud ja maavaldused läksid De la Gardie´dele. 17. saj II poolel sai mõisa omanikuks krahv Gustav Otto Stenbock, kelle järglaste käes püsis mõis 20. sajandini. Tänapäeval kuulub Kolga mõis taas Stenbockidele. 
Härrastemaja keldriruumid on ehitatud 1642. 1765-68 ehitati maja 2-korruseliseks, 1820 lisati tiibadele tugevalt eenduvad risaliidid  ja kõrge portikus.
Kolga oli oma ca 50 000 hektariga Eesti suurim mõis</span>


source: A
code: 2852
name: Kolga mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 267
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega pargi (5,6ha)esiväljak oli kujundatud ringteega, mille mõlemal pool väljakut paiknevad paralleelsed majapidamishooned. Kaugemas osas oli park vabakujuline. Pargi regulaarse kujundusega esiväljaku lõpetavad neljakandilised tõllapesukanalid, millede vahelt läheb sild loodusparki.
Kolgas on suurt tähelepanu pööratud kohaliku maastiku omapära ärakasutamisele haljastuse rajamisel. Peahoone esiküljele jääv pargi osa oli suhteliselt kõrgem- kuni tõllakuuride vahel oleva kanalini. Kanalist viis üle kõrge kaarsild. Edasi maapind langes, astanguliselt (jäljed kunagistest terrassidest), et siis uuesti tõusta. Sellel kõrgendiku osal asuvad kunstvaremed (ühel teljel mõisa peahoonega). Vahepealne madalam ala oli tükeldatud kraavidega. Allikas voolas välja loodes oleva tõllakuuri müüri alt ja selle vett kasutati tiikide süsteemi kujundamisel. Tiikidesüsteem koosnes väiksemast ülemisest ja suuremast alumisest (reljeefi madalamal osal). Ülemise tiigi juures asus kaevu koht ja pumbamaja. Tänapäeval on alumine tiik umbekasvanud ja see soodustab ümbritseva ala maapinna soostumist. 
Kolga mõisal oli ka rohu- ja puuviljaaed, mis jääb pargi lõunaküljele kasvuhoonete kõrvale.
Pargipuistu oli mitmekesine ja liigirikas. Valdavalt on tegemist siiski kodumaiste liikidega: haavad, vahtrad, tammed, jalakad, sanglepad, pihlakad, kuused. Vähesel määral on ka pärnasid ja hobukastaneid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud juba 18.s. II poolel. 1667 aastal oli seal juba  kaks lehtlat, ilupõõsastest labürindid, elavatest lilledest istutatud päikesekell, kolm kalatiiki, mustsõstrapõõsaid, umbes 200 õunapuud ja ligi 400 kirsipuud. Siin oli ka kolm kalatiiki, millest ühes kasvatati kokri, teises hoiti elusana püütud ahvenaid ja särgi. 
19 sajandil ehitati siia kaks kasvuhoonet. Nende rajajaks oli majoraathärra Michael Stenbock, kes tegi 1830-ndatel ulatuslikke korrastustöid, mille käigus ehitati ka pikk müür  kirsside ja ploomide spaleeri jaoks. Paekivist müür on ka tänaseni osaliselt säilinud. Sel ajal kujundati tagumine pargiosa ümber  vabakujunduslikuks looklevate teedega pargiks. Istutati mitmeid võõrpuuliike ja põõsarühmi.</span>


source: A
code: 2853
name: Kolga mõisa valitsejamaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel soklil kivihoone, kaetud viilkatusega. Fassaad sümmeetriline. Sissepääs keskelt soklikorrusele. Avad markeeritud laiade krohviraamistustega. 
Taastatud 1985-87, arh. P.Püssim.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2854
name: Kolga mõisa teenijatemaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, kõrgel soklil kivihoone, kaetud poolkelpkatusega. Fassaad sümmeetriline. Avad markeeritud laiade krohviraamistustega. 
Keskel läbipääs kaaravaga kangialusest. Sissepääsud kahel pool, esimesele korrusele. Katuseräästa all laiad karniisid. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2855
name: Kolga mõisa ait, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, 10 kaaristuga kivihoone.  Oli kaetud kelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul 19.s. algul. Hävis tulekahjus 1990 alguses.</span>


source: A
code: 2856
name: Kolga mõisa karjakastell, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ringlaut - karjaõu on kastellitüüpi ehitus, kus kelpkatustega ehitised piirasid ruudukujulist sisehoovi. Paekivist välisseinad krohvimata, mitmed varasemad väravaavad kinni laotud. Räästa all oli astmeline dekoratiivkarniis( säilinud osaliselt) . Härjatalli otsasein imposantse historitsistliku kujundusega. Lauda lääneküljel on eenduv hooneosa, kus paiknesid ilmselt lauda abiruumid. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul , 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2857
name: Kolga mõisa pikk rehi, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, pikk kitsas  krohvitud kivihoone. Kaetud viilkatusega (varem kelpkatusega). Viilul näha paekivist katusekarniisi vöö)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I p.</span>


source: A
code: 2858
name: Kolga mõisa teohoov, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ringlaut - karjaõu on kastellitüüpi ehitus, kus viilkatustega ehitised piirasid ruudukujulist sisehoovi.  Paekivist välisseinad krohvitud, mitmed varasemad väravaavad kinni laotud.  Sissepääs oli keskosas asuvast suurest kaaravaga peaväravast. Räästa all oli astmeline dekoratiivkarniis( säilinud osaliselt)  Lauda lääneküljel on eenduv hooneosa, kus paiknesid ilmselt lauda abiruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 18. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 2859
name: Kolga mõisa laut-linnasekelder, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, ühekorruseline, krohvitud paekivihoone, kaetud kelpkatusega. Räästa all katusekarniis.
Fassaad ebasümeetriline, sissepääsuga vasakpoolsest osast. 
Hoone restaureeritud 17-kohaseliseks hotelliks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 18. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 2860
name: Kolga mõisa sõiduhobuste tall, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, kitsas, krohvitud paekivihoone, kaetud kelpkatusega. Tall asub kaldel, mistõttu hoone ühe poole soklikorrus paljandub mitme meetri kõrguselt. Sümmeetrilise fassaadi aknad on pealt kergelt ümarkaarsed. Keskosa sissepääs markeeritud suurejooneliselt kolmfrontooniga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi lõpul, hiljem põhjalikult ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 2861
name: Kolga mõisa lõunapoolne tõllakuur, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega krohvitud paekivihoonest säilinud lõunapoolne otsasein, milles ümarkaarne ava; lääne- ja põhjaseinast alles vaid madal vare; idasein ei ole säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 18. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 2862
name: Kolga mõisa põhjapoolne tõllakuur, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega krohvitud paekivihoonest säilinud välisseinad, katustamata.  Fassaad säilinud vaid külgedel, sissepääsuavad ei ole säilinud. Maakivist viiluväli vaid osaliselt säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 18. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 2863
name: Kolga mõisa idapoolne kasvuhoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk peakivihoone, olnud kaetud puidust viilkatusega, mille keskosas asus kõrge korsten. Erinevalt suuremast oli väikesel triiphoonel (kasvuhoonel) mõlemad pooled kaetud klaasiga, abiruumid puudusid. Üks sissepääsudest asus hoone paremal küljel väikese tagasiastmega. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi I poolel.</span>


source: A
code: 2864
name: Kolga mõisa läänepoolne kasvuhoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, ühekorruseline krohvitud paekivihoone. Kasvuhoonet kattis viilkatus, mille lõuna osa oli klaasitud. Hoone põhjaküljes paiknesid abiruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi I poolel.</span>


source: A
code: 2865
name: Kolga mõisa kaevumaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi keskteljel asuv väike hoone. Hoone nurkades paekivist laotud postid, seinad nende vahel punastest tellistest. Tellisseinad tgevasti lagunenud ja varisenud. Katus puudub.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul</span>


source: A
code: 2866
name: Kolga mõisa viinavabrik, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistliku üldilmega, suur, ühekordne, krohvitud kivihoone, kaetud viilkatusega. Keskosa kahekorruseline, kaetud frontooniga, mille viiluväljas on olnud kaks segmentakent. Avad historitsismile omaselt eri suuruse ja kujuga. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viinaköögi olemasolu mõisas on teada juba 18. sajandist, kuid praegune hoone pärineb 19. sajandist. Praeguse mahu suurus 20. sajandi algusest.</span>


source: A
code: 2867
name: Kolga mõisa nuumhärgade tall, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujuline paekivist härjatall. Väiksed segmentkaarsed aknaavad paiknevad seina ülaosas. Otsaseinas kõrge kaaravaga sissepääs, viil avadega liigendatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul , historitsistliku kujundusega  ümberehitused 19.s. II p.</span>


source: A
code: 2868
name: Kolga mõisa sepikoda, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt väike, hästi proportsioneeritud krohvitud kivihoone. Oli kaetud poolkelpkatusega. Hoone ees on olnud sammastik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2869
name: Kolga mõisa läänepoolne väravamaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, väike, ühekorruseline krohvitud paekivist hoone, kaetud lameda kelpkatusega, mille räästa all lai katusekarniis. Fassaadi kaunistavad vahekarniis ja laiad nurgaliseenid. Suured avad on markeeritud uhkete dekoratiivsete krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitatud 18. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 2871
name: Kolga kloostri säilmed, 14.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 269
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõenäoliselt kloostri kompleksi kuulunud neljakandilise põhiplaaniga  paekivivare, mis säilinud ca 1m kõrguselt. Maapinna kõrgusel osaliselt pinnasesse vajunud segmentkaarega sillutatud aknaavad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Gotlandi Roma kloostrile Taani kuninga poolt kingitud maa-alade keskele rajatud kloostrimõis. Paekivist müüritud kindluslik peahoone purustati Liivi sõjas. Kloostriasulana likvideerus juba 1519. Kloostrimõisa peahoonestus asus ilmselt praeguse mõisahoone kohal, mille ehitamisel kasutati  varemeid ehitusmaterjalina. 
Säilinud varemed kuuluvad majandushoonele. Oletatav ehitusaeg 14-15.s.</span>


source: A
code: 2872
name: Kuusalu kirik, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 270
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuhoone on oma algkavatiselt keskaegne, läbi sajandite on hoone põhiplaani muudetud. Hoonel on barokse kiivriga torniosa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirik asub Kuusalu alevikus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuusalu kirikut arvatakse Põhja-Eesti üheks kõige vanemaks kivist pühakojaks. Patronaadiõigus kiriku üle kuulus Gotlandi Roma kloostri Kolgal asuvale majandusmõisale. Seda kinnitab kiriku pühitsemine Pühale Laurentsiusele. Roma kloostri Kolgas paiknenud abikloostri tsistertslastest mungad Gotlandilt, võisid   13. sajandi lõpul asuda  ehitama jumalakoda. See, kahe haritorniga, alguses madal võlvimata kirik oli nii suur, kui praegused koor, pikihoone ja vana käärkamber. Tõenäoliselt 15. sajandi II veerandil kutsuti Tallinnast kohale ehitusmeistrid pühakoda võlvima. Mõnevõrra kõrgendati seinamüüre, ühtlasi kindlustati need varem puudunud tugipiilaritega.  Liivi sõja ajal  (1564) purustati nii võlvid kui ka haritornid. 
Kirik kannatas ka Põhjasõjas, siis viidi ära  kirikukellad. 
Kirikutorn ehitati 1760 ja teda parandati aastail 1823 ja 1867. Tallinnas Gottwerth Koerneri poolt on 1759 valatud tornikell, mis olla Kolga krahv Stenbocki kingitus. 
Viimane  ehitusjärk  oli 1889-1890. Ümberehituse projekteeris Friedrich Axel von Howen. Nurgakivipanek oli 1889. aastal. Ehitustöö  ei muutnud torni ilmet ja säilitas keskaegse kiriku müürid, kuid neogootistas võlvid ning lisas pikihoonele põikitiivad ja koori idaküljele lõpmiku avara uue käärkambri-ristimiskabeli näol. Põhiplaan muutus kreeka risti kujuliseks. Uuendatud Kuusalu kirik pühitseti 16. septembril 1890. 
Vanema kunstipärandi hulka kuuluvad Kuusalu  kirikus   kantsel, altar, tornikell,  kroonlühtrid, küünlajalad ja kohrutatud messingbraa 17. sajandist, tinast armulauanõud, paest ristimiskivijalg, nikerdatud vappepitaaf. 
1861. aastal Saksamaal surnud krahv Erich Friedrich Magnus Dietrich Stenbocki süda on müüritud koori lõunaseina. </span>


source: A
code: 2873
name: Kuusalu kirikuaed, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 270
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuusalu kirikuaeda on maetud ümberkaudsete Kolga, Kodasoo, Jägala ja Valkla  mõisate omanikud ja perekonnad. Kirikuaeda piirab kivimüür.  Kirikuaeda saab siseneda väravehitiste kaudu.
Kiriku portaali vastas on kõrgel paekivist soklil kivikabel. Kirikuaias on kolm aadlike  matmisplatsi, mida kirikuaia  muust osast eraldab erikujulistest tellistest ehitatud piirdeaed. Esimesel platsil on hauatähised, mis kannavad Brevernite, Rosenite ja Stael von Holsteinide nimesid. Haudu tähistavad graniidist hauaplaadid 19.sajandist ja malmplaadid. Paul Stael von Holsteini malmplaati kaunistavad klassitsistlikud nurgarosetid. Teine hauaplats kuulub Valkla mõisa omanikele Rammidele. Kolmas matmisplats kuulub Kolga mõisa omanikele Stenbockidele. Kirikuaia lõunaküljel asub paekivist kabel,   selle kõrval  asub praegune õpetaja eluhoone (end. leerimaja), idaküljel piirneb kirikuaed pastoraadi tiigiga. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Kuusalu vallas Kuusalus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matused ja tähised kirikuaias on 19. sajandist ja 20. sajandi esikümnetest. Võimalike varasemate matuste kohta andmed puuduvad. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine IV. ERA.T-76.1.10998.79)</span>


source: A
code: 2874
name: Kuusalu kirikuaia piirdemüür väravaga, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 270
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuusalu kiriku – ja pastoraadiaia ning majandusaia pindala on 2,2 ha. Piire  on   põhja-lõunasuunaline, mördita laotud kiviaed. Ümbritsev maapind on kerkinud nii, et müüri alumised kihid on pinnases. Müürivuugid on paljudes kohtades tühjaks varisenud Kuusalu tee poolses küljes on piirdeaed paremas seisukorras kui  mujal. Maa-alasisesed kiviaiad on  kohati säilinud: majandusõue müür, lõik pastoraadi ja leerimaja vahel,  kolme aadlimatusepaiga paekivist piirded.  Osalt keraamilistest vigurtellistest piirdemüürid on säilinud kuid halvas seisundis, vigurtellistest aialõikude raudplekist katted on roostekahjustusega. 
Väravapostid on laotud  saetud pinnaga Kiiu kivist lubimördil. Postide külge on keevitatud hingetapid. Hingetapid on valmistatud kuumtsingiga kaetuna. Väravapostide külge on kinnitatud raudväravad. Väravast kulgeb tee kiriku ja teiste hoonete suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaia piirdemüür väravaga  14. -19.sajandist</span>


source: A
code: 2875
name: Kuusalu kiriku Benkendorfi kabel, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 270
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väravast sisenedes jääb paremale väike antiiktempli laadis ehitatud matusekabel. Paekivist laotud alusele matusekabelit kaunistavad klassitsistlik karniis, nikerdatud vapiga puituks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kabel asub Kuusalu kirikuaias, väravast sisenedes jääb paremale piirdemüüri äärde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kabel on ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2876
name: Kuusalu kiriku raamihoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 270
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raamihoone on kivikatusega ühekordne ehitus hoonealuse pinnaga 120,75 ruutmeetrit.  Katuse konstruktsioonid on heas korras. Remonttööde käigus on  osa sarikaid, aampalgid ja müüripealsed talad  asendatud. Raamihoonel on savimördil  laotud paekivist seinad, mis on krohvitud 2006.aastal.  Hoone uksed, aknad, uste ja akende piidad on heas korras ja  värvitud. Uksehinged, hingetapid, ukselingid on värvitud mustaks.  Avatäited: esiküljel on üks kahepoolne puituks ja kaks ruudujaotusega akent  (kuus ruutu).
Siseviimistlus: hoone on betoonpõrandaga,  siseseinad  on kivist.  Hoones on surnukülmutus, surnuraamid ja majapidamis- ja ehitustarbed. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Raamihoone asub Kuusalu kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2877
name: Kuusalu pastoraadi peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pastoraat on ühekorruseline, ristkülikukujulise põhiplaaniga, paekivist seintega, kõrge poolkelpkatusega.  Hoone peasissepääsu ees on trepp ja veranda. Uksest vasakul on tahvel tekstiga 1844 JUUNIS PEATUS SIIN /EDUARD AHRENSI KÜLALISENA/ „KALEVALA” KOOSTAJA/ ELIAS LÕNNROT.
Pastoraadi plaanilahendus on olnud peegelsümmeetriline. Mantelkorsten-köök hoone keskel ja sellega ühele teljele paigutatud esikud jagasid hoone kaheks: kummaski tiivas 2 suurt tuba ja otsas 3 väikest.  Ajastule iseloomulikult paiknesid ruumid anfilaadina.
Hoone esialgsed funktsioonid olid järgmised: hoone kirikupoolses tiivas asusid pastori ja tema perekonna eluruumid: saal, söögituba ja magamistoad. Alevipoolses osas  paiknesid pastori töökabinet ja selle eesruum, peretuba, teenijatuba ja  sahver.
Käesoleval ajal on hoonesse sisenedes suur koridor, millest vasakule jääb suur tuba ja kaks väiksemat ruumi arhiivi jaoks,  seejärel on suur ruum kaminaga, millest viib puittrepp II korrusele. Samast ruumist avanevad uksed  kahte külalistetuppa. Siin on  ka  tualettruum ja pesemisnurk.  Edasi viib uks kahest  ruumist koosnevasse  kööki, seejärel on kaks  saali. Saali kõrval asub  kontoriruum.  Pastoraadi läänepoolses osas on võlvitud kelder. Hoones on kaks ajaloolist kahhelahju, käimlakapp. Käesoleval ajal kasutatakse  elektrikütet. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuusalu kiriku pastoraat asub väiksel seljandikul kirikust sadakond meetrit eemal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pastoraat ehk õpetajamaja  on kirikumõisa varasema hooneterohke  ansambli vanim hoone.
Kuusalu pastoraat on ehitatud ajavahemikul 1792-1798.
Hoone esialgsed funktsioonid olid järgmised: hoone kirikupoolses tiivas asusid pastori ja tema perekonna eluruumid: saal, söögituba ja magamistoad. Alevipoolses osas  paiknesid pastori töökabinet ja selle eesruum, peretuba, teenijatuba ja  sahver.
1940.a. koguduse hooned natsionaliseeriti. 1941 paiknes pastoraadihoones Kuusalu jaoskonna rahvakohus, kirikupoolses osas olid õpetaja eluruumid. Edaspidi on hoonet kasutanud  raamatukogu,  koduloomuuseum, osa ruume oli välja üüritud korteriteks. 
1990.aastast on hoone koguduse valduses. </span>


source: A
code: 2878
name: Kuusalu pastoraadi saun, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pastoraadi saun  on ühekordne viilkatusega hoone. Üks osa hoonest on ehitatud palkidest, hiljem juurdeehitatud  osa on kividest laotud.  Katus on kaetud eterniidiga. Katusekonstruktsioonid on rahuldavas seisukorras. Ühes ruumis on  läbisaju koht. 
Hoones on üks esik, millest avanevad uksed tualettruumi, garaaži ja suurde tuppa. Suure toa kõrval asub kontoriruum. Siseseinad on kaetud tapeediga, laes on kipsplaat. Põrandad  on kaetud keraamilise plaadiga ja puiduga. Garaažis on kivipõrand. Avatäited: aknad on nõukogudeaegsed, kaheosalised. Puituks. 
Hoonet on kasutatud varasemal ajal  kauplusena ( jalgrattapood, pürotehnika müügikoht), käesoleval ajal asub siin Pensionäride Ühendus Kuusalu ALMAKESKUS.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuusalu pastoraadi saun asub kirikuaia piirdemüüri ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuusalu pastoraadi saun on ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2879
name: Kuusalu pastoraadi tall-tõllakuur, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldseisukord on hea. Katusekonstruktsioonid on heas tehnilises korras. Hoonel on paekivist laotud seinad ja kivikatus. Hoones on mitu ruumi, millest kahte kasutab Kuusalu kogudus,  kolm ruumi eraldi sissepääsuga on kasutatud riiete müügiks, tööruumid eraldi sissepääsuga on eraisiku kasutuses. 
Otsaseinast sissepääsuga kahes ruumis asub  kalapood. Hoone ümbrus on heakorrastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on 19.sajandist.</span>


source: A
code: 2880
name: Kuusalu pastoraadi puidust ait, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saun asub pastoraadi taga. Ühekordne puithoone. Üldseisukord rahuldav. Hoone katusekonstruktsioonid on rahuldavas korras, katus on kaetud eterniidiga 1984.aastast. Enne oli laastukatus. Hoone esifassaadil on kaks ust. Üks üks viib saunaruumidesse. Saunana kasutatavas hooneosas on kaks ruumi, ühes asub küttekolle, teises on pesemisruum. Teine uks viib ruumi, mida käesoleval ajal kasutatakse panipaigana. Hoone tagaküljel asub ajalooline uks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub pastoraadi peahoone taga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2882
name: Kuusalu pastoraadi kelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kelder on ristkülikukujulise põhiplaaniga kivikatusega madal hoone. Üldseisukord on  hea.  Keldri seinad on laotud paekividest ja üle  krohvitud.. Otsaseinast eendub sissepääsu tarvis väike esik. Puituks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuusalu pastoraadi peahoone on ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2883
name: Kuusalu pastoraadi karjakastell, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuusalu karjakastell asub Kuusalu alevikus. Karjakastelli moodustavad kolm paekivist hoonet, mis paiknevad nelinurkse õue kolmes küljes ja hoonete vahele jääv paekivist piirdemüür. Karjakastelli hoovi sulgeb kõrge puidust värav, väravast paremal ja vasakul on paekivist müür. Karjakastelli hoovi pastoraadipoolses küljes on heas tehnilises korras paekivist ühekordne viilkatusega hoone. Katusekatteks on eterniit, harjalauad on olemas. Hoone esiküljel on neli kalasabamustriga kahepoolset puitust, uksed on värvitud erinevatel aegadel, värvkatte kulumisaste on erinev. Kolme ukse kohale on paigaldatud räästarennid. Teepoolses küljes on L-kujuliselt kokku ehitatud kaks paekivist hoonet. Sissepääsust paremale jääva osa on eterniitkatus on väiksema kaldega ja madalam kui teiste hoonete katused, üks harjalaud on lahtine. Hoone esiküljel on 2 püstlaudadest roheliseks värvitud puitust, ühe ukse kohal on räästarenn, otsaseinas on metalluks. Sissepääsu vastas olev hooneosa on samuti eterniidiga kaetud viilkatusega paekivist hoone. Kohati on vuugivahed tühjaks jooksnud. Hoone esiküljel on neli kahepoolset kalasabamustrilist puitust. Kahe ukse kohal on räästarennid. Kõik uksed on lukustatud, seitsmel uksel on koputid. Hoonete vahelisel alal olev õu on heakorrastatud. Käesoleval ajal on karjakastell garaažiühistu „Sirel“ kasutuses rendilepingu alusel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuusalu kiriku pastoraat asub väiksel seljandikul kirikust sadakond meetrit eemal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuusalu kirikukihelkond asutati 13. sajandi alguspoolel Repeli muinaskihelkonna idapoolsete maade põhjal, mis paiknesid vastu Kõrvemaa põlismetsi.
Pastoraat ehk õpetajamaja on kirikumõisa varasema hooneterohke ansambli vanim hoone.
Kuusalu pastoraat on ehitatud ajavahemikul 1792-1798. Kirikumõisa rajati ka majandushooneid, käesoleval ajal on peale pastoraadi  säilinud tall-tõllakuur,  raamihoone, saun,  ait, kelder, laut ja karjakastell. 
1940.a. koguduse hooned natsionaliseeriti. 1941 paiknes pastoraadihoones Kuusalu jaoskonna rahvakohus, kirikupoolses osas olid õpetaja eluruumid. Edaspidi on pastoraati kasutanud raamatukogu, koduloomuuseum, osa ruume oli välja üüritud korteriteks. Majandushooned on samuti erinevat otstarvet täitnud.  1990.aastast on hooned koguduse valduses.
Karjakastell on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2884
name: Valkla kõrtsihoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 272
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elurehe taoline pikk 54,8 m liigendamata hoone paekivist tallidega keskse puidust eluosaga kõrgel paekivist soklil. Hoonet katab kõrge poolkelpkatus, mis algselt oli õlgkattega. Neljale paekivisambale toetuva lahtise ulualuse talastiku katkestab paekivist seintega eeskoda ainsa sissepääsu ees. Võimsad unikaalse kujuga  ümarpiilarid, mille talumid sarnanevad baasidega, annavad hoonele teatava kroonuliku ilme. Eeskojast pääseb kõrtsituppa, kus asub suur pagariahi. Saksakambrisse pääses vasakpoolsest talli kõrval olevast pikast eeskojast. Letiruum asub saksakambri ja suure kõrtsitoa vahel. Kõrtsmiku eluruumid ja  sahver paiknevad hoone tagaküljel, sahvri taga väljaspool hoone kontuuri on suur poolmaapealne kelder, kuhu pääseb sahvrist. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvat. 18.s.</span>


source: A
code: 2885
name: Valkla kivisild, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 272
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk kahe võlviga (pikkus ~53m,laius koos barjääridega 8m)kohalikust paest sild. Kahel pool kogu ulatuse 0,6m barjäär. Säilinud algkujul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. Varaseimas säilinud loendis 1831, eksisteeris juba kivisillana. 1928 a. on teada suurematest parandustöödest.</span>


source: A
code: 2886
name: Valkla mõisa peahoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kõrge täiskelpkatusega varaklassitsistlik hoone. Esifassaadi keskrisaliidil atikafrontoon ja neli toskaana orderis poolsammast. Galeriidi abil on ühendatud otsafassaadiga 2-korruselised tiibehitised. Algselt  hilisbarokne, osalt varaklassitsistlik sisekujundus (sh. baroksed kahhelahjud) hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul. Klassitsismiperioodil 19.s.  alguses ehitati hoone ümber. Suured ümberehitused toimusid, kui hoonesse kolis invaliididekodu.</span>


source: A
code: 2887
name: Valkla mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Regulaarstiilis park on keskmise suurusega.  Siin olid olemas esifassaadi keskteljele suunatud puiestee, esiväljak, tagaväljak, looduslikel terrassidel pargiteede, alleede ja veekogudega maastikupark ning kaugemal metsapark. 
Regulaarstiilis mõisapark algab juba peahoone keskteljele suunatud noolsirge puiesteega, mis härrastemaja ees moodustab ümmarguse muruplatsi raamiva ringteega. Ringikujuline plats on ääristatud taraenelaga. Maja ees kasvavad sümmeetriliselt elupuud. Esifassaadil asus suur vabakujuline väljak, mis varasemalt oli kujundatud lilleparterite ja põõsaste gruppidega iluaiaks. Tagaaed oli ja on ka praegu astangulise reljeefiga, mis laskub Valkla oja poole. Terrassi läbib kogu selle pikkuses lehtpuu allee, mille omapärasemaks lõiguks on praegu ca 100 m ulatuses hoomatav algselt painutatud pärna allee. Dendroloogide hinnangul on pärnade vanuseks peetud 200 aastat. Osaliselt on pargi ja maantee vahel säilinud paekivist aed. Mõisahoone läheduses oleval reljeefiga alal asub ka kunagine allikakoht, mis ümbritsetud kividega. Ansamblituumikust kaugemal oja kaldal laiub looduslik metsapark. 
Valitsevateks puuliikideks on saar, tamm, pärn, vaher. Esiväljakul loovad aksenti kaks suurt punast tamme. Metsapargi osas domineerivad sanglepad. 
(pargiankeet, 2002)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Regulaarstiilis park rajatud 19.s. algul, metsapargi osa ja vabakujunduslik pargiosa 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2888
name: Valkla mõisa ait, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, krohvitud paekiviehitis on pealt kaetud kõrge murdkelpkatusega. Avad pealt kergelt ümarkaarsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. IV v.</span>


source: A
code: 2889
name: Valkla mõisa tall, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tallid on kastelli laadselt paigutatud ümber siseõue. Hoone nurgad on ehitatud välja omaette nelinurkse põhiplaani ning telkkiivriga kaetud paviljonidena.  Tallihoone sissesõidutee suunas pööratud esifassaadilahendus on sümmeetriline. Domineerivad segmentkaarsed aknaavad, kaunistuslikul eesmärgil on kasutatud ümaraid petiknišše. Kastelli idapoolne osa hävinud. Talli kogu säilinud osa on laotud paekivist silindervõlviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. IV v.</span>


source: A
code: 2890
name: Valkla mõisa moonakamaja 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, ühekordne krohvitud paekivihoone, kaetud lameda viilkatusega. Avad lihtsad. Maht säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 2892
name: Valkla mõisa härjatall, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline ristkülikulise põhiplaaniga lameda kelpkatusega majandushoone. Põhiseinad paekivist, tellistest. Fassaadid viimistletud silekrohviga. Dekoratiivseks elemendiks profileeritud räästakarniis. Ukse- ja aknaavasid on hiljem muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 2893
name: Valkla mõisa viinavabrik, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel soklikorrusel, suur massiivne madala viilkatusega  endine tööstushoone. Vanemal hoonemahul aknad ruudukujulised, siseruumid võlvitud. Katusealune karniis profileeritud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel, ümberehitatud katlamajaks 20.s. keskel.</span>


source: A
code: 2894
name: Valkla mõisa kelder 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, poolmaapealne viilkatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 2895
name: Valkla mõisa kelder 2, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, poolmaapealne viilkatusega ehitis. Sees silindervõlvid. Kasutusel olnud jääkeldrina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 2896
name: Valkla mõisa vesiveski, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on massiivse kahekorruselise paekivist vesiveski hoonega. Oma põhiosas on ehitis paekivist, viiluosa puidust ning viilkatus kaetud eterniitkattega. Hoone paekivist osas asuvad kaarja ülaosaga kahepoolsed puidust sissepääsud. Vesiveski teise korruse osas ning puidust viilualusel asuvad väikeseruudulise jaotusega aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valkla küla mainitakse esmakordselt 1241. aastal (Uvalkal) Kuusalu ümbruse, mõnedel andmetel isegi Rävala maakonna suurima külana. Valkla mõis rajati 1627. aastal ning selle esimene omanik oli Herman Wrangel. 1652. aastal ostis mõisa Hans von Fersen. Mõisal oli järgemööda hulk omanikke, muuhulgas Nolckenite ja Schwengelmide suguvõsa. 1785. aastal läks Valkla mõis Hermann Ludwig von Löwensterni valdusse. 1792. aastal läks mõis Brevernidele. 1837. aastal pantis Brevernidelt Valkla mõisa polkovnik Gustav von Nasackin ja sai 1843 omanikuks. 1877. aastal läks Valkla mõis Gustavi tütre Marie Sophie Anna von Nasackini abielu kaudu Leedu kaardiväepolgu lipnik Ernst von Rammiga (1837–1904) Nasackinitelt Rammide suguvõsale. Nende poeg, reservohvitser Jakob von Ramm  perega olid viimased mõisavalitsejad, kelle kätte jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni. Alates 1957. aastast tegutseb mõisa territooriumil Valkla Hooldekodu.</span>


source: A
code: 2897
name: Loksa kirik, 1853.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 27-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagasihoidlik historitsitlik maakirik. Ühelöövilise pikihoonega liitub W-s veidi eenduv 4-nurkne torn, O-s polügonaalne koor. Erandlikult puudub käärkamber. Tagasihoidlikku hoonet ilmestavad profileeritud kautsekarniis, avarad segmentaknad, teemantkvaadertahveldusega uksed ja balustraadid torni luukakendel. Kirikusaal on talalaega. Sisustuses illusionistlik altarisein. Tornialuses Loksa vanast rannakabelist pärinev maal "Püha õhtusöömaaeg". (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1847-53 (pühitsetud 1853)vana rannakabeli asemele, olles teadaolevalt kolmas sakraalhoone sellel kohal. Teadaolevalt oli esimene kirik juba 1629 väga lagunenud. Teine pühitseti 1766.</span>


source: A
code: 2898
name: Loksa kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: 27-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda ümbritseb ca meetrikõrgune sideaineta paemüür. Uuemas osas piirdeta. Kirikuaia ehteks on paekivist kaarsillustega väravad ida- ja põhjaküljel. 
Puitristide (säilinud siiski veel üksikud) iga on lühike ja asendatud nagu mujal hauatahvlite, -kivide ja -sammastega. . 
Arvurikkaima aja- ja kunstiloolise väärtusega tähiste grupi moodustavad 15 külasepa risti, pärit 19.s. lõpust 20.s. algusest.
rohkesti on kalmistul tööstuslikult toodetud malm- ja raudriste, mille hulgas leidub mitu unikaaleksemplari.
vähe on möödunud sajandi paeriste.
mitmed soliidsed poleeritud graniidist hauasambad on valmistatud 20.- 30.-ndatel  Tallinnas.
Kalmistul leiduvad raudaiad (6) on lihtsamat tüüpi.
Kalmistul on 2 kaevu. 
hauaplaati (vanim teadaolev hauaplaat Harjumaa kalmistutel), millest on MKA arhiivis foto aastast 1982, ei leitud enam 16.10.2003. 
 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on vanem praegusest kirkust (ehit. 1853.a.), vähemalt üks matus pärineb 1766.a. ehit. kabeli ajast, olles vanim teadaolev hauaplaat Harjumaa kalmistutel. Ülejäänud vanemad hauatähised on 19.s. teisest poolest.</span>


source: A
code: 2899
name: Loksa kirikuaia piirdemüür väravaga
type: ehitismälestis
alt_id: 27-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda ümbritseb ~0,5m sideaineta paekivimüür. Sissepääs kirikuaeda ida- ja põhjaküljelt paekivist kaarsillustega uhkete väravate kaudu. Väravad pealt kaetud paekiviplaatidega. Sees raud-latt ažuursed sepisväravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 2900
name: Nurme mõisa peahoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Olnud omal ajal Harjumaa kaunimaid väikemõisaid. Oli poolkelpkatusega ühekordne varaklassitsistlik kivihoone. Hästi proportsioneeritud üldkuju.  Keskrisaliidi frontooni viiluväljas meisterlikus stukimodelleeringus küllussarve motiivid valdavalt hävinud.  Ka interjööris peenelt modelleeritud stukkdetailid hävinud. Säilinud on võlvitud keldrid ja  I korr. põhiseinad, milles pudenevaid paekive, telliseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Härrastemaja ehit. 1789. Varemetes pärast 1980 a. põlengut.
Mõis kuulus 18-19.s. v. Mohrenschildtidele.</span>


source: A
code: 2901
name: Nurme mõisa väravaehitus, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väravahoone on lahendatud keskse hobuvärava ja kahele poole jäävate jalgväravatega. Hoone mõlemad fassaadid on sarnased – liigendatud pilastrite ja triglüüfe omava friisiosaga. Ehitis on kaetud eterniitkattega. (arh. mälestise pass)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2902
name: Nurme mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheosaline  park ei ole kuigi suur. Väikese esiväljaku ette suundub idaküljelt  tee, mida ääristab ligi kilomeetri pikkune allee. 
 Allee lõpetab pargi veerele ehitatud väravahoone. Esiväljakut piirab tihe vabas planeeringus puistu. Domineerivateks liikideks on harilik vaher ja harilik saar. Peahoone taga on puistu vabakujuline, kuigi siin on jälgitavad tasapinnaliste terrasside jälgi vanemast, regulaarsest aiast. Kunagi avanes siit avar vaade maastikule, mida tänapäeval varjab hiljem ehitatud elumaja. 
Valitsevad liigid on har.saar, har.tamm, har.vaher. Vähesel määral kasvab siin ka harilikku kuuske, har. hobukastanit, har. jalakat ,Vene lehist. Põõsarindes on domineerivateks harilik lumimari ja taraenelas. (pargiankeet,2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s. slgul ilmselt regulaarsena, laiendatud ja ümberkujundatud hiljem 19.s. jooksul.</span>


source: A
code: 2903
name: Nurme mõisa allee, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ligi kilomeetripikkune sirge lehtpuuallee suundub mõisaansamblisse idast. Alleepuudeks on harilik vaher, harilik saar, vähesel määral harilikku pärna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Istutatud 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2904
name: Nissi kirik, 1873.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuhoone on krohvitud ning koosneb ühelöövilisest pikihoonest, kitsamast hulknurksest koorist, käärkambrist koori põhjaküljel ja nelinurksest läänetornist. Välisfassaad on kujundatud romaani-gooti stiilide kujunduslikest motiividest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nissi Maarja kirikul (1871-1873) on olnud arvukaid eellasi. Esimene neist ehitati 16. saj. 1873. a. projekti autoriks oli Peterburi akadeemik David Ivanovitš Grim. Projekt oli algselt määratud Mustjala kirikule. Seal realiseeriti projekt aga ainult osaliselt. Alles Nissis teostati arhitekti kavatsused täielikult ning loodi Eesti historitsistlik-eklektilise arhitektuuri silmapaistev monument.</span>


source: A
code: 2905
name: Nissi kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ida- ja lõunaküljel 1,5 m kõrgune maakivisidusmüür pealt kaetud paeplaatidega. Põhja- ja lääneküljel maakivimüür ilma katteta, põhjaküljel kohati müür lagunenud, edelanurgas müüritis lagunenud. Lõunaküljel kolmekäiguline värav, paekivipostid, kahepoolsed sepisväravad, kaks sepisjalgväravat. Kirikust otse lounasse tähiseid ei ole. Kagunurgas sepisaed. Edelanurgas sepisaedu, marmor- ja graniitristid, osaliselt katkised. Kirikust läänes Stackelbergide hauaplatsid, olnud eraldatud ülejäänud kirikuaiast 1,2 m kõrguse sepisaiaga, osa aiast veel alles. Selles osas Stackelbergi haualplatsil graniitsammas ja viis graniidist hauaplaati. Parun Nicolaus de Bystram i hauaplatsil uhke dolomiitsammas, postamendil vapi kujutis, ümbritsetud valuaiaga, valupostid. Kirikuportaali vastas viilkatusega kivikabel. kabeli ees neli kuni 2 m kõrgust sepisristi. Kabelist põhjapool kaks ristialust, üks katkine graniitrist, üks graniitrist, katkine valurist, graniidist ristialus, millel olnud marmorrist, üks taastatud rist. Kabelist põhjapool müüri najal valuaia tükid. Kirikust põhja poole ehitatud silikaatttellistest käimla. Kirikust loodes küngas, sellel malmpostament katkise valuristiga. "Siin hingavad Nissi koguduse liikmed". Praegune kirik ehitatid 19. saj. vana kiriku kohale. Ehitustööde käigus väljatulnud luud maeti ümber. Kirikust põhjapool tähiseid ei ole. Kirdenurgas kaks sepisaeda, kolm metallristi. Kirikust idas üks graniidist ristialus, kaks graniidist hauasammast 1930-te lõpust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nissi kirikuaia tekke aeg ei ole teada. Nissi kihelkond on rajatud 13. sajandil, kuid esikiriku kohta andmed puuduvad. Mainitud on kiriku olemasolu 16. sajandil. Praegune kirik valmis 1873. aastal, kuid matused kirikuaias annavad tunnistust, et see pärineb varasemast ajast.</span>


source: A
code: 2906
name: Nissi kirikuaia piirdemüür väravaga
type: ehitismälestis
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kogu kirikuaeda ümbritseb esiküljest, so lõunaküljest, samuti ida- ja lääneküljest kuni 1,5 m kõrgune maakividest müür, mis on ülalt, kaldega väljaspoole, kaetud paeplaatidega. Põhjaküljel asub vähem silmapaistev madalam kividest laotud piire. Kirikuaeda viiv peavärav asub lõunaküljes. 4 väravasammast on valmistatud tahutud dolomiidiblokkidest ning kujundatud arhitektuuriliselt kaunilt, keskmised 2 sammast u 3 m kõrged, äärmised u 2 m kõrgused. Väravapostide vahel asuvad sepisväravad, keskmisel väravaaval kahepoolsed, äärmistel jalgväravatel ühepoolsed. Peale nende asub veel eraldi jalgvärav madalamate dolomiidist külgsammaste ja kahe lihtsama keevitatud raudväravapoolega kirikuaia nurgeti ära lõigatud kaguosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik avatud 1873, hauatähised pärit hilisemast ajast. Varem oli kiriku kohal olnud küll Riisipere mõisnike kabel, kuhu ja mille ümber on maetud ka surnuid.</span>


source: A
code: 2907
name: Nissi kirikuaia kabel
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on paekivist ühekorruseline kõrge viilkatusega ehitis. Ukse- ja aknaavad on lahendatud eklektilisele stiililaadile omaselt - kõrvuti on kasutatud kitsast ava kui ka romaanikale iseloomulikku ümarkaart. Üsna lihtsat fassaadikujundust ilmestab karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaia läänepiiril asetseb väheldane historitsistlik kabel, tõenäoliselt 19. saj. II poolest. J. Naha kogu "Harjumaa II", leht 85 on märge :hauakabel, mis koosneb kahest ruumist".</span>


source: A
code: 2908
name: Riisipere mõisa peahoone, 1820.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 274
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esifassaadi kujundavad kõrge atikaga lõpetatud sammasportikus ja kolmnurkfrontoonidega otsarisaliidid. Fassaadi stukkdekooris leiame perioodile iseloomulikke elemente (korrustevaheline spiraalist ja akantusrosettidest ehisfriis , greifid, festoonid, rosetid). Rotundikujulisest keskvestibüülist, mis on liigendatud kaarniššidega, viib trepp teisele korrusele. Vestibüüli kohal on kasseteeritud laega kuppelsaal-nn esivanemate galerii, kus paiknesid perekonnaportreed. Peosaal, mis on sammastega kolme ossa jaotatud, ja selle kõrval asuv nn sinine saal jäävad hoone parempoolsesse tiiba. Lagede stukkornamentika, kapiteelid ja uksepealsed karniisid on töötluselt Eesti parimaid, kohati kordavad need vorme, mis on tuntud Peterburi ja Moskva silmapaistvamatest ehitistest. Tähelepanu väärivad mitmed ahjud ja kaminad (neist kahjuks mitmed hävinud-varastatud).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1818-1821.</span>


source: A
code: 2909
name: Riisipere mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 274
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskteljel asub jalutustee, mis on kujundatud kahetasapinnalisena ning ääristatud suve- ja püsilillepeenardega. Pargi alumises osas on harilikust elupuust poolkaarekujuline hekk, mille vahel väike avaus vaatega suurele aiavaasile. Pargi tagaossa jääb metsapark. Siin asub väike roostikuga ümbritsetud tiik, mida kasutatakse ka ujumiskohana.
Puittaimestiku liigirikkus on väike, võõrliike on 24. Enamiku liigirikkusest annavad peale II maailmasõda istutatud puittaimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praeguse suurejoonelise mõisahoone ehitas Peter von Stackelberg aastail 1819-21. Koos härrastemaja ehitamisega alustati ka vabakujulise pargi rajamist, mida põhiosas jätkas juba järgmise omaniku Carl Otto von Stackelbergi abikaasa Wilhelmine von Ungern-Sternberg 1830. aastatel. Temale on pühendatud pargis asuv graniidist mälestuskivi. Pargis oli põhirõhk suurel ja keeruka kaldajoonega tiigil, mis praegu on osaliselt taastatud. Paisjörvel libisesid omal ajal gondlid, mida valgustasid värvilised paberlaternad. Ei puudunud ka neogootilikud paviljonid ja paadisillad. Mõisapargi esiväljakule on rajatud suur muruplats ja kaarjas tee. 20. saj. algul kasvasid peahoone ees pügatud pärnad, mis praeguseks on kadunud. Eelmise sajandi algul asusid peahoonetagusel alal looklevad teed. Hiljem on seda planeeringut muudetud ning tagaaed on saanud regulaarsema lahenduse.</span>


source: A
code: 2910
name: Riisipere mõisa ait-kuivati, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Endise mõisa ait kuivati seinad on laotud suuresti maakividest, vähesel määral esinevad ka paekivist seinad. Hoone avad on raamitud punaste tellistega. Hoone keskel kõrgub ka punastest tellistest laotud korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärist 19. sajandist, lisaks ait kuivati funktsioonile oli eeldatavasti kasutusel ka viinavabrikuna, mille viitab korsten.</span>


source: A
code: 2911
name: Riisipere mõisa palmimaja, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>19. sajand oli botaanikavallas väga rikas, kaugetelt maadelt kaasa toodud taimede huvi kasvas ja seda ka mõisnike seas. Mitmel pool hakati välismaiste taimede kasvatamiseks ehitama kasvuhooneid ja muid selliseid rajatisi. Ka Riisipere mõisa kompleksi ehitati toona palmimaja. Praeguseks on sellest hoonest säilinud vaid osa paekivimüürist, mis on katustatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit 19. sajandi II poolest.</span>


source: A
code: 2912
name: Riisipere mõisa tall-tõllakuur, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tall-tõllakuuri ei meenuta hoone seest ega väljast. Akende raamijaotust ja uksi on muudetud. Siseruumides  on arhitektuuriajalooliselt väärtuslikuks detailiks puittrepp balustritega ja uste puidust piirdelauad. Algselt eeldatavsti olnud ristküliku kujuline nelinurkne ehitis, hiljem lisandunud loodepoolsed 2 juurdeehitist. Eterniitkatus on enam-vähem sadevetekindel, kuid vajab pidevat hooldust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit 19. sajandi I poolest, ümber ehitatud u 1920ndatel.</span>


source: A
code: 2913
name: Riisipere mõisa töökoda, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurkne ristkülikukujuline maakividest majadushoone, kasutusel puidutöökojana. Katus kaetud eterniidiga, enam-vähem sadevetekindel, vajab hooldusremonti. Hoone nurgad ning avade juurde kasutatud punast tellist, sellest on tehtud ka 2 korstent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit 19. sajandist.</span>


source: A
code: 2914
name: Riisipere mõisa abihoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurkne ristküliku kujuline majandushoone, ehitatud paekivist ja vähesel määral tellistest. Viilkatus kaetud eterniidiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 2915
name: Riisipere mõisa kelder, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on mõisa jääkeldriga, millel on kolm sissepääsu: kaks läänes, üks idas. Jääkelder on võlvitud ning koosneb mitmetest erinevatest ruumidest. Jääkeldri ehituses on kasutatud suuri maakive, nende vahel paekivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit 19. sajandist.</span>


source: A
code: 2916
name: Möldre tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 278
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Möldre tuuleveski on hollandi tüüpi, kaheksakandilise põhiplaaniga ning tüvipüramiidikujuline. Ehitise üldkõrgus on umbes 14,3 m, millest 2,3 m on maa sees. Möldre tuulik koosneb kerest, pööratavast peast ja jahvatusmehhanismist. Puitkere koosneb keresõrestikust, mis on kaetud voodrilaudadega. Tuulik on vahelagedega jaotatud kolmeks korruseks, millest igaühel on olenevalt jahvatusprotsessist oma kindel funktsioon ja sellele vastav sisustus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Harju maakonnas, Audevälja külas, Keila-Haapsalu maantee ääres, lagedal, tuultele avatud kõrgemal künkal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Möldre tuuleveski on ehitatud ilmselt 1885. aastal, kuna see aastaarv on raiutud ühele graniitkividest hoone alusmüüris. Antud paigas olevat varem paiknenud pukk-tuulik, mis siis hollandi tüüpi tuuleveskiks ümber ehitati. Algselt kuulus veski Nõmme talule. Möldri maja veski lähedal on viimasest mõnevõrra hiljem ehitatud.</span>


source: A
code: 2917
name: Harju-Madise kirik, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 277
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harju-Madise kirik on üks väheseid 18. sajandil püstitatud kirikuhooneid Eestis. Kirik on ühelööviline, lõppeb idas pikihoonest kitsama 3-tahulise kooriruumiga, läänes 4-tahulise torniga. Koori põhjaküljel asub käärkamber, lõunaküljel väike juurdeehitus - matusekabel. Koori eksterjööris domineerib liseenraamistikus mänglev roosa lintdekoor, kompositsioonilisteks sõlmpunktideks on daatumi- ja stroofikilbid. Koori ruumipilti valitsevad lamedad võlvisiilud ja ümarkaarne silindervõlv. 1767 lõpetatud torni ülakorruse ümarkaarsed kellaluugid on suguluses koori akendega. Pikihoone (valmis 1773) astmelised tugipiilarid ja terav võidukaar osutavad neogootikale. Aknasillused ja vööndkaared on püsinud barokselt ümaratena. Sisustuses - altari barokne tripühhonsein (1631), hilisbarokk-kantsel (1784, J. W. rabe), unikaalne autahvel kantsli hankimist toetanute nimedega; orel (1859, G. Normann). Kirikuaias müüritud alusega paeplaat sarkade paigutamiseks (18. saj. lõpp).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oletatavalt 13.sajandil ehitatud puust esikiriku kohale rajas esimese kivikiriku 15.sajandi lõpupoole Padise klooster. Esimene kiviehitis oli ühelööviline ning kahevõlvikuline kabelkirik, millel puudus iseseisev kooriruum. Algne ehitis vastas praegusele pikihoonele, kuid oli sellest kitsam, nüüdse koori laiune. Tollest kabelkirikust on säilinud raidportaal praeguse torni lääneseinas. 16.sajandi algul ehitati lääneportaali ette võlvitud eesruum, millel oli relva- ja hiljem nn sandikoja funktsioon. Pärast 1622. aastat kujunesid Harju-Madise kabel ja kirikuaed Thomas Rammi suguvõsa liikmete perekonnakirikuks ja matusepaigaks. 1679 kõrgendati eeskoda 4-korruseliseks torniks. Telliti ka torni uus kell, mis valati ümber torni viimasel kõrgendmisel 1767. Antud kell on ainuke tõend kiriku olemasolust 17. saj. Kiriku kapitaalne rekonstrueerimine algas 1765. 1767 lõpetati torni ülakorrus. 1773 valmis vana kabelkiriku kohal nüüdne pikihoone. 1968 põlenud tornikiiver ja katus on taastatud.</span>


source: A
code: 2918
name: Harju-Madise kirikuaia piirdemüür väravatega, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 277
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harju-Madise kirikut ja kirikuaeda ümbritsev ovaalja üldkujuga kirikuaed on üsna väike ja piki kaldakõrgendikku kulgevat külge ääristatud tahutud paekivist müüriga, maapoolsest küljest piiratud madalama kiviaiaga. Põhja- ja lõunakülgedel on gootipäraselt tahutud tugipostidega väravad (19.sajandi lõpp).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Gootipäraselt tahutud tugipostidega väravad pärinevad 19.sajandi lõpust. Lõunapoolne neist on väravapostile raiutud teksti kohaselt püstitatud Rammide perekonna poolt - otseselt Thomas von Rammi (1804-95) ja Anna von Rammi (1850-1905) poolt. Põhjapoolne väravaist valmis aastal 1884, lõunapoolne 1894.</span>


source: A
code: 2919
name: Harju-Madise kirikuaed, 14.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 277
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed asetseb klindi serval. Lõuna- ja lääneküljel paekivimüür, pealt kaetud paeplaatidega. Idaküljel maakivilaotise põhi. Põhjaküljel ning ida-ja lääneküljel müür kohati võsas. Kirikuaia lõunaküljel dolomiitplokkidest väravapostid, nendel valatud tornike, millel valuristid, ees kahepoolsed sepisväravad, uued. Samasugune värav põhjaküljel. Kirikuaia lõunaküljel poolkelpkatusega kivikabel. Kabelist u 20 m N poole kulgeb O-W suunaline kraav. Kraavi ja kabeli vahel matuseid ei ole täheldada. Kirikust edelas dolomiidist hauaehitis, peal paeplaat. Tähiste poolest rikkalik kirikuaed. Sepisaedu, kiviriste, mõned sepisristid, mõned valuristid, mõned marmorristid. Kirikust lõunas viis krüpthauda, peal paeplaadid, plaadid katki. Kirikust põhjas seitse krüpthauda. Kirikuaed väga heas korras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärast 1622. aastat kujunesid Harju-Madise kirik ja kirikuaed Thomas Rammi suguvõsa liikmete perekonnakirikuks ja matusepaigaks.</span>


source: A
code: 2920
name: Harju-Madise kirikuaia kabel, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 277
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kabel, paekivist ja krohvitud, poolkelpkatus kaetud katusekiviga, asub kirikuaia lõunaotsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil, täpne aeg teadmata.</span>


source: A
code: 2921
name: Padise kloostri varemed vallikraaviga, 13.-16.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 279
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algkavatis oli väliselt kuubina suletud tervik, neli 2-korruselist tiiba, ümber trapetsikujulise sisehoovi, millest eendus vaid vana kabel. N-tiivas kirik (1-lööviline, 4 traveega), O-tiivas kapiitlisaal ja dormitoorium, S-tiivas köök ja refektoorium, W-tiivas konversid. Võimalik, et juba siis valmis  langevõrega topeltvärav. Teisel suurel ehitusperioodil (u 1375-1425) viidi klausuuri ehitustööd lõpule. Võlviti kiriku all ainuesinev kelderkabel. Paigaldati kiriku N-seina võlvkonsoolid, mida katavad sümboolse tähendusega figuraalsed reljeefid. Valmisid põhimüürid, ešogett NO-nurgas ja konsooltorn W-viilul. Kolmandal ehitusperioodil (1425-48) algas S-tiivas 2-löövilise refektooriumi ja köögi ehitamisega ja lõppes suure, kahe otsatorniga eeshoovikompleksi (nn zwingeri) püstitamisega klausuuri värava ette. Eeshoovi N-otsas väravatorn langesildadega üle kraavi. Liivi sõjas oli klooster venelaste valduses, kes ehitasid eesvärava ette ja elutorni ümarad 2-korruselised haakpüssirohutornid, suur kaev ja laskeavade ette suurtükipesad jne. (EA; arh. mälestise pass, 1982)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1250 paiku ehitas Dünamünde klooster Padisele 2-taveelise roidvõlvidega varagooti stiilis paekabeli (säilinud alumine seinatsoon ansambli S-küljel ja raiddekoori 4 fragmenti). 1305 kolis kogu klooster sinna. 1317 saadi luba klausuuri ehitamiseks. Ehitati vaheaegadega üle 200 aasta. Põhihoonestik pühitseti 1448. Sekulariseeriti Liivi sõja algul 1559. Purustati piiramisel 1580. Säilisid kirik, zwinger tornidega ja osa välismüüre. 1622 anti Padise bürgermeister Th. Rammile kes kasutas 150 a. kloostriruume eluruumidena. Alates 1921-st riiklikult kaistud varemetepark. Konserveeritud 1936-39; 1955-69.(EA)</span>


source: A
code: 2922
name: Padise mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 280
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsismi sugemetega, 2-kordne, krohvitud, madala valtsitud plekist kelpkatusega paekivihoone. Suhteliselt tagasihoidlikku fassaadi ilmestavad lamedad liseenid, vahekarniisid ja krohviraamistused. Pärast 1860.aastat ehitati hoonele peale II korrus ja lisati väike eeskoda, mille seina müüriti varem linnuse peavärava kohal asunud tahvel Rammide suguvõsa vappidega ja kivitrepp-terrass. Põhikorruseks on alumine; siin paiknesid söögi ja peosaal, nn roheline tuba (salong) jt esindusruumid. Teist korrust kasutati elamisotstarbel. Siseruumides säilinud lihtsakujulised stukk-karniisid ja -rosetid, klassitsistlikud siseuksed, peatrepi 19.sajandi II poolest pärinevad balustrid, klaasitsistlik välisuks, dooria eeskujudest lähtuvad sambad. (Arh. mälestise pass, 1983).
Praeguseks ajaks on valmimas peahoone kõrvalhoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1622 anti Padise bürgermeister Th. von Rammile, kuulus tema järglastele kuni mõisate võõrandamiseni 1919. Ligi 150 a. kasutati elamiseks kohandatud kloostriruume. Praegune peahoone valmis 18.sajandi IV.veerandil; see oli ühekorruseline, esifassaadil liseenliigendusega. Pärast 1860 ehitati hoonele peale II korrus ja tehti olulisi muudatusi fassaadikujunduses.(EA)</span>


source: A
code: 2923
name: Padise mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 280
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ~5,0ha vabakujunduslik park. 
Mõisa park ja aed rajati (arvat. juba 18.s. lõpul, uue peahoone valmimisel) munkade aegse aia kohale ja oli geomeetriliselt kujundatud muru- ja lilleparteritega, roosi- ja viljapuuaed. Munkade ajastust  pärinevad kloostri ümbruse kalapüügi ja kaitseotstarbeliste tiikide ja kanalite süsteem, mis tänapäevalgi on olulises ulatuses jälgitav. Teisel pool maanteed on kolmest kalatiigist alles kaks. Härrastemaja taga on suur tiik, millel vanasti korraldati paadisõite. Härrastemaja ümbrus kujundati  19 s.  lõpul  looduslikus stiilis segapuistuga pargiks. Tiigi ümber lookles jalutustee. Vanad alleed ja aednikumaja (ümberehitatult) on säilunud. Alles on ka kivimüür aia ääres ja härrastemaja esine graniitpostide külge kinnitatud kettidega sild. 
Pargi taimmaterjal on valdavalt kodumaine: vahtrad, jalakad, saared, tammed, sanglepad, männid, kuused. Siin on ka üksikud võimsad ebatsuugad ja suurte dimensioonidega vene lehis. (pargiankeet 2002)
 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud juba 18.s. lõpul, pärast peahoone valmimist, endise kloostri aia kohale. Planeeriti ümber vabakujunduslikuks 19.s. lõpul pärast peahoone ümberehitust. Säilinud ka südamikuplaanid a-st 1856-1861 ja kaart aastast 1905.</span>


source: A
code: 2924
name: Padise mõisa valitsejamaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on lihtsa ristkülikulise põhiplaaniga, ühekorruseline paekivist ja lubikrohvitud seintega hoone. Hoone põhiplaan on (va algse mantelkorstna kohal) jagatud pikiti pooleks. Jaotus põikseintega eraldi ruumideks ei ole sümmeetriline. Peasissepääs hoonesse on keskteljelt, ülejäänud sissepääse on praegu veel kolm, kuid need ei ole kõik algsed. Aknad fassaadidel paiknevad üsna ebakorrapäraselt ja on 20.sajandil laiemaks raiutud (algseid pole säilinud). Valgmikuga peauks ja üks vanadest siseustest on õnneks säilinud. Esikülje puittaladel pööningu vahelaed on olnud alt kaetud lubikrohviga. Tagakülje laed on aga tõenäoliselt kõik pealt poola laudisega talalaed. Kahjuks pole kõik neist praegu nähtavad ja paiknevad hilisemate plaatidest lagede taga. Hoone on olnud algselt kaetud täiskelpkatusega, mida näitab nii otsakarniiside olemasolu kui ka pööningul olevate sarikate olukord. Pööning ei ole kasutusel. Katus on varem olnud kaetud keraamiliste S-katusekividega, see järel laastudega ja praegu eterniitplaatidega. Aknad nõuk. perioodil vahetatud, peauks koos lukusildi ja valgmikuga säilinud. Rekonstrueeritud, rahuldavas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.s. osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.s. lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega va. mõned kõrvalhooned nagu ka vaadeldav valitsejamaja, mis eristub hajaplaneeringulises ansamblis dominandina.</span>


source: A
code: 2925
name: Padise mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, kõrge viilkatusega hoone. Tänavaäärsel fassaadil vahelduvad uksed ja aknad sümmeetriliselt. Katuseääres karniis. Otsaviilul 3 neogooti tervakaarset petiknišši, on varaseimad Eestis ning on arvatavasti inspireeritud paiga minevikust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.sajandist, osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume. 18.sajandi lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Kivist aidahoonest on teated juba 1799st aastast. (arh. mälestise pass, 1983)</span>


source: A
code: 2926
name: Padise mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist poolkelpkatusega tallihooned koonduvad ümber nelinurkse siseõue. Hoone otsad on vormistatud sõrestikseinana. Siseõue juhib lai kaaravaga väravaalune. Tallide osa jaotavad kolme ossa sammaskaaristud. (Arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.sajandist. Osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.sajandi lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Karjakastell on ümberehitatud 1856. 1982 ehitati ümber kaupluseks ja sööklaks, arh. S.Kasemets.</span>


source: A
code: 2927
name: Padise mõisa vesiveski, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arhailiste proportsioonidega kõrge soklikorrusega   tsementkivi-kattega poolkelpkatusega paekiviehitis. Keldrikorruse vasakpoolse osa vahelagi on tehtud raudteerelsside vahele laotud tellisvõlvikutena. Ülejäänud vahelaed on kõik puittaladel.Vaheseinad on tehtud puitsõrestik seintena. Hoone põhjatiivas veski sisseseade osaliselt säilinud. Idaküljel katusekorruseni ulatuv lai pandus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.sajandist. Osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.sajandi lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Sellest ajast on ka teated kahest vesiveskist. Mälestis - Padise mõisa vesiveski  on ehitatud ca 1870. aastal õlleköögiks. Vesiveskina võeti kasutusele alles 20. sajandil. Katusekorruse keskosa väljaehitus on ehitatud samuti 20. sajandil arvatavasti kohapeal valmistatud savitellistest.</span>


source: A
code: 2928
name: Padise mõisa viinavabrik, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, T-kujulise põhiplaaniga, paekivist, kõrge maakivist soklikorrusega, ühekorruseline, keskosast 2-korruseline, enne põlengut viilkatusega hoone. Peale põlengut ilma katuseta, varemetes, lõunafassaadi müüripealsed osaliselt avariikatustatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.sajandist. Osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.sajandi lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Viinavabrik on ehitatud 1874.</span>


source: A
code: 2929
name: Padise mõisa laut, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikulise põhiplaaniga, poolkelpkatusega 1-korruseline paekivihoone, mille lõunaküljele on hiljem ehitatud pae- ja tellislaoga juurdeehitus. Viimasest on säilinud välisseinad, katus ja avatäited puuduvad.  Põhjafassaadil daatumkivi"1884". Hoone idafassaadis kaks ümberehitatud ukseava ja trellitatud aknad. Hoonel paekivist räästakarniis Siseruumides salved säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.s. osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.s. lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Laut on ehitatud mõisa teistest majandushoonetest mõnevõrra hiljem - 1884.a.</span>


source: A
code: 2930
name: Padise mõisa aednikumaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, sümmeetirilise fassaadiga viilkatusega paekivihoone. Aknaavad markeeritud krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kõrvalhoonetest pärinevad 17.s. osaliselt kasutati majandusotstarbel ka kloostriruume.18.s. lõpul asendati senine valdavalt puithoonestus kiviehitistega. Aednikumaja on ehitatud arvatavalt 19.s. IV v.</span>


source: A
code: 2931
name: Padise mõisa sild 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kantitahutud paekivivooderdisega, ühe kaaravaga paekivirajatis</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 19.sajandi IV veerandil.</span>


source: A
code: 2932
name: Padise maanteesild, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kantitahutud paekivivooderdisega, ühe ümarkaarse kaaravaga paekivirajatis.  Pealt kummaltki poolt teed ääristatud samalaadse paekivimüüriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. saj. II pooles, remonditud 20.saj. alguses. Ühel kivil sisseraiutud aastaarv 1924.</span>


source: A
code: 2933
name: Padise mõisa sild 2, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kantitahutud paekivivooderdisega, ühe kaaravaga paekivirajatis. Pealt kummaltki poolt kuue ümara graniitpostiga, mis on ühendatud kettidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1880-aastatel vana silla kohale, mis oli selleks ajaks amortiseerunud. Graniitpostid originaalid.</span>


source: A
code: 2934
name: Harju-Risti kirik, 15.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 284
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on hilisgooti pae ja põllukividest ehitatud ja krohvitud sakraalhoonega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pühale Ristile pühitsetud ehitis oli ilmselt kavandatud lihtsa kahevõlvikulise kabelina, millest jõuti enne Jüriöö ülestõusu (1343) valmis vaid nüüdse kooriruumi seinamüüristiku alumine tsoon. Too kiriku vanim osa on paksu müüritisena praegugi hästi jälgitav. Algsetena on selle põhjapoole jäävas seinalõigus säilinud preestrite käteloputamisorv e. piscina ning ümarkaarne sakramendiniśś.

Jüriöö sündmused olid kiriku patrooni – Padise kloostrit sedavõrd rängalt tabanud, et viimasest sõltuvas Harju-Risti kirikus suudeti ehitustöid jätkata alles 1420. aastatel. Algehitis kavandati kooriruumiks. Selle seinad ehitati  praeguse kõrguseni. Koor võlviti arvatavasti tähtvõlvina (purustati Liivi sõjas). Algsest võlvisüsteemist on nähtavad tellistest roidefragmendid, mis ehituskunstiliselt erinevad samal perioodil püstitatud pikihoone võlvikaarte profiilidest. Järelikult lõpetati esimesena koor koos kõrge võidukaarega ning seejärel pikihoone. Perioodi detailsemal iseloomustamisel väärib märkimist pikihoone lääneseina välisküljel paljanduv suur teravkaarne niśś, mis on Eesti sakraalarhitektuuris kordumatuks motiiviks, eriti oma asukoha tõttu. Niśis on säilinud süvend, kuhu oli kinnitatud krutsifiksi püstjas ristiharu. Niśś koos krutsifiksiga täitis välisaltari ülesannet. Teine erilaadne niśś asub kooriruumi põhjaseina välisküljel. Segmentkaarega sillatud madalat niśśi kasutati ülestõusmispühade ajal Kristuse sümboolse hauana. Enamasti kohtame samasugust niśśi Saare-Lääne kirikute pikihoones sees, kuid siin paikneb see kooriruumi välisseinas. Koori lõunaseina kavandati ümarkaarne preestriportaal ning laiad isteniśid vaimulikele.

Kolmandal ehitusperioodil võlviti pikihoone, millega seoses ehitati välisseinte tugipiilarid ja pikihoone-keskne neljatahuline piilar, mis pidi toetama servjoonvõlve. Kõrge võidukaar tuli nüüd ehitada madalamaks ja ümaramaks. Võidukaare töötlust lähemalt silmitsedes leiame selle faasitud serval kauni raidkivist kolmiklehe, mille alglätted ulatuvad Tallinna hilisgootika raidkunsti varasalve ja sealt lähtuvalt Padise kloostrikiriku vööndkaartele ja konsoolidele. Padise kloostri otsene eeskuju ilmneb ka läänetorni ehitamisel. Kui Harju vanematel kirikutel (Keila, Jõelähtme, Padise) kohtame väikest viilutorni, siis Harju-Ristis leiame antud tornitüübi edasiarenduse. Ümartorn toetub kirikupoolsel küljel viilu(konsool)tornile omaselt lääneviilule, kuid välisküljega mitte enam kahele konsoolile viilul, vaid kõrge sokli taolisele seinamüürile. Torni ehitamisel peeti silmas välisaltari (v.t. eespool) asukohta. Viimase lähedusse, torni II korruse vaheseina ehitati raidraamistuses luukava (kinni müüritud), mis avanes algselt välisaltari ees moodustunud platsile. Tõenäoliselt täitis ava väliskantsli funktsiooni. Koos välisaltariga moodustas väliskantsel, milles võidi eksponeerida reliikviat või hostist, omapärase vabaõhuteenistuse asukoha. Torni seinale müüritud kiriku nimemärk – reljeefne paerist ja allpool Kristuse peaga konsool osutavad ehitusajale peale 1425. aastat, kuna ligikaudu samal ajal valmisid Padise kloostrikiriku  sarnaste reljeefpeadega konsoolid.

Kolmanda ehitusperioodi lõppedes kaeti pikihoone laudkatusega, mis 1504. aastal Padise abti eestvedamisel munk-nunn-katusekividega asendati.   Uue ehitusmotiivi võrra täiendati ka kooriruumi. Idaseina raiuti uus hilisgooti ehisviiluga sakramendiniśś, samas pealistati “moodsa” ehisviiluga ka vana sakramendiniśś. 

Kiriku omandisuhetes toimus muutus 1622. aastal, mil Harju-Risti kirik läks perek. Rammide eestkoste alla. Liivi sõjas kannatanud kiriku tugipiilarid lammutati, varisenud koorivõlv uuendati ning ühele lammutatud tugipiilari alusmüürile rajati käärkamber. Vajumise tagajärjel varisenud torni lääneosa ei taastatud. 

Mõisakeskuseks muudetud Padise kloostrikirikust toodi Harju-Risti kirikusse altariseina kujundamiseks krutsifiksigrupi puuskulptuurid (umb. 1370-1380; asuvad Niguliste kirikus). Elusuurust ületavad figuurid on hinnatud kõige suurejoonelisema stiilipuhtusega, poeesia ja monumentaalse vormiselgusega gooti puuskulptuurideks Eestis. Sisustusest võib esile tuua kaks hauaplaati (15. saj.), hilisrenessanss-kantsli (umb. 1630, T. Heintze), baroksed pronksist kroonlühtrid (17. saj.), vaskbraa (17. saj.).</span>


source: A
code: 2935
name: Harju-Risti kirikuaed 15.-19.saj. ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 284
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harju- Risti kirikuaia kujunemine matmispaigana on dateeritav koos kiriku rajamisega 15. sajandil. Praegusel kalmistul on eristatav vanim osa kirikuaiana ja sellele hiljem, tõenäoliselt 19. sajandi lõpus - 20. sajandi alguses lisandunud matmisala kirikaiast idas ja kagus, kirikaia ja maantee vaheline, madala kivivalliga ümbritsetud, praeguse pastoraadi alal pole vaatlusega võimalik matuseid tuvastada ja ilmselt polegi see olnud kasutuses kalmistuna. 20. sajandi teisel poolel on kalmistut laiendatud itta ja põhja. Kirikuaia peasissepääs kiriku läänesissekäigu vastas on vormistatud kahe lubjakiviplokkidest väravapostiga, millede vahel kahepoolne puitlattvärav. Kirikuaia lõunaosas asub Vabadussõjas hukkunute mälestusmärk. 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja -piirdeid on kalmistul 2001. aasta märtsis loendatud järgmiselt: 43 sepistatud metallist hauatähist, 16 valumetallist hauatähist, 3 metallpiiret, 116 kivitähist, neist 9 hauakatteplaati. 

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Harju-Risti kirikuaia kujunemine matmispaigana on dateeritav koos kiriku rajamisega 15. sajandil. Kalmistu vanim osa on kirikuaed. Sellele on lisandunud hiljem (tõenäoliselt 19. sajandi lõpus - 20. sajandi alguses) matmisala kirikaiast idas ja kagus. 20. sajandi teisel poolel on kalmistut laiendatud itta ja põhja.</span>


source: A
code: 2936
name: Vihterpalu mõisa peahoone, 19. saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisklassitsistlikus stiilis 2-korruseline hoone, mille kolmnurkfrontoonide ja risaliitliigendusega esifassaadil domineerib jõuliste korintose pilastritega keskosa. Hoone peasissepääsud paiknesid kummaski tiivas. Tagaküljel on lai 1870. aastal ehitatud dolomiitsammastega portikus-veranda, kust laskub parki lai kivitrepp. Peakorrus on stiilse klassitsistliku kujundusega. Pompeji-stiilis maalingutega vestibüül ulatub läbi kahe korruse. Domineerivad musta ja punase kombinatsioonid, lootosõied, meanderornament vaheldumisi palmetiga. Keskteljelt pisut nihutatud saali üldmulje loovad korintoskapiteelidega sambad ning akantuskonsoolide, munavöödi ja hammaslõikega karniis. Saali kõrval asunud poolümara põhiplaaniga salong on ümber ehitatud. Keskkoridoriga soklikorrus, kus asusid teenijatoad ja köök, on 19. sajandile erandlikult võlvitud. Põrand on paeplaatidest. (Juhan Maiste, 1997)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis läänistati 1622. aastal Rammide perekonnale, kellele mõis kuulus kuni 1919. aastani. Peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi esimese veerandi lõpus. (Juhan Maiste, 1997)</span>


source: A
code: 2937
name: Vihterpalu mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puittaimestiku liigirikkus on väike, võõrliike on 10, nende arv on ajapikku vähenenud. Pargis on säilinud mitmeid vanu harilikke kuuski ja paar alpi seedermändi. Peahoone taga kasvab suur harilik elupuu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisa kohta pärinevad 1623 a-st. Mõis kuulus Rammide suguvõsale. Hilisklassitsistlik peahoone pärineb arvatavasti 1830. aastatest. Mõisaansambel paikneb kahel pool kõrgete kallastega Vihterpalu jõge. Pargi keskele ehitati 19. saj. teisel poolel nn Kavalerimajake, mis nüüd on varemeis. Üle jõe viis kaks lähestikku asetsenud silda. Park on põhiosas vabakujuline, sisaldades ka varasemaid regulaarseid elemente. 1853.a. plaanilt jälgitavast korrapärasest lahenduses on alles ainult põlispuude allee pargi edelapiiril. Suurem ümberehitus toimus 1870.a., mil ehitati nii peahoone suurejooneline paraadtrepp kui kujundati ümber park lähtuvalt vabakujulisest planeeringust. Siis avati ka pikivaade hoone peateljelt mereni. Praegu asub hoone ees nelinurkne teedega ääristatud väljak, puistu ülejäänud pargiosas on valdavalt hõre. Peahoone taga on suur väljak, mis on liigendatud hea valikuga paigutatud puuderühmadega. Siin kasvanud suured dekoratiivpõõsaste kogumikud on viimase aja ehitustööde käigus likvideeritud. Park tervikuna on suunatud Vihterpalu jõele. Puittaimestiku liigirikkus on väike, võõrliike on 10, nende arv on ajapikku vähenenud. Pargis on säilinud mitmeid vanu harilikke kuuski ja paar alpi seedermändi. Peahoone taga kasvab suur harilik elupuu.</span>


source: A
code: 2938
name: Vihterpalu mõisa sepikoda, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, neogooti stiilis paekivihoone varemed, mis olid kaetud viilkatusega. Säilinud ka võimas korsten. Esifassaadil 3 punaste tellistega markeeritud, stiiliomaselt teravkaarset, ava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19 s. IV v. kui mõisas toimusid suuremad ümberehitused.</span>


source: A
code: 2939
name: Vihterpalu mõisa tall, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge viilkatusega ühekorruseline maakividest ja osaliselt paest ehitatud hoone. Algselt olnud pikem kagu suunas. Katus kaetud eterniitplaatidega. Välisseinad viimistletud lubikrohviga. Aknad (6-ruudulise jaotusega) ja uksed on tellistest kaarsillustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vihterpalu mõis läänistati koos Padise mõisaga 1622 Riia toomhärrale Th. von Rammile. Selle suguvõsa käes püsis mõis 1919.a. võõrandamiseni. Hilisklassitsistlik peahoone ehitati arvatavasti 1830. aastatel. Sellest perioodist võivad pärineda ka kahel pool kõrgete kallastega Vihterpalu jõge asuvad majandushooned, k.a. käsitletav tall. Sissemüüritud kivil raiutud aasta 1895.</span>


source: A
code: 2940
name: Vihterpalu mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge viilkatusega ühekordne maakividest ja osaliselt paest ehitatud hoone. Algselt olnud pikem kagu suunas. Katus kaetud eterniitplaatidega. Välisseinad viimistletud lubikrohviga. Aknad (6-ruudulise jaotusega) ja uksed on tellistest kaarsillutisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vihterpalu mõis läänistati koos Padise mõisaga 1622 Riia toomhärrale Th. von Rammile. Selle suguvõsa käes püsis mõis 1919.a. võõrandamiseni. Hilisklassitsistlik peahoone ehitati arvatavasti 1830. aastatel. Sellest perioodist võivad pärineda ka kahel pool kõrgete kallastega Vihterpalu jõge asuvad majandushooned, k.a. käsitletav ait.</span>


source: A
code: 2941
name: Vihterpalu mõisa kuivati, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuivati on liigendatud maakiviehitis, mille krohvimata müürid on lõhutud maakividest, avad ja nurgad puhtalt tahutud dolomiidiplokkidest, avad on kaetud lameda kaarega sillustega. Hoonet katab üleulatuvate räästastega viilkatus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Vihterpalu külas, Vihterpalu mõisa territooriumil, peahoonest paremal ühes kompleksis aida ja kahe keldriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vihterpalu mõis läänistati 1622. aastal Rammide perekonnale, kellele mõis kuulus kuni 1919. aastani. Mõisa peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi esimese veerandi lõpus. Mõisakompleksi kuuluv kuivati on erinevate andmete järgi ehitatud kas 19. sajandil teisel poolel või 20. sajandi alguses.</span>


source: A
code: 2942
name: Kiviloo linnuse varemed vallikraaviga, 15.-16.saj.
type: Linnus
alt_id: 283
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviloo linnus oli L-kujuline väikelinnus, mille 50×85 ruutmeetri suurune maa-ala oli vallikraaviga piiratud. Sellel paiknes kahekorruseline paekivist ehitis, mille kirdenurgas kõrgus ümar suurtükitorn ja kogu lõunakülje võttis enda alla saal. Nende vahele jäi muid ruume, võlvitud mantelkorsten-köök teiste hulgas. Linnus oli kellerdatud. Tänaseks on linnusest säilinud vaid kohalikust paest ja munakividest ehitatud lagunevad müürid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Harju maakonnas, Kiviloo külas, Jõelähtme jõe kaldal, Kiviloo mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnuse rajamisele asus 15. sajandi IV veerandil Tallinna piiskop Simon de Borch. Kiviloo linnust mainitakse esmakordselt 1474. aastal. Liivi  sõja ajal sai linnus tugevasti kannatada. Sõjajärgselt ehitati linnus ümber elumajaks, mida võib järeldada 1692. aastast säilinud mõisa plaani põhjal. Sellel plaanil on linnuse kohale märgitud mõisa härrastemaja. 1750. aastatel oli linnus veel suhteliselt terve ning osaliselt kasutatav. 19. sajandi algul kogu Euroopas süveneva varemete romantika mõjul on aga 1828. aastal baltisaksa luuletaja G.J. F. Baron Ungern-Sternberg kirjutanud juba Kiviloo varemetest. Alates 1839. aastast kuni mõisa riigistamiseni kuulus valdus Stackelbergide perekonnale. Praegu on linnus koos mõisahoonega eravalduses.</span>


source: A
code: 2943
name: Kiviloo mõisa peahoone, 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 6-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviloo mõisa peahoone on keerukalt liigendatud korpuse ja tiibadega ühekordne telliskivihoone, millel on osaliselt väljaehitatud lakakorrus. Hoone on stiililt 19. sajandi/20. sajandi ülemineku ehitis, millel leidub nii juugendlikke kui ka historitsistlikke elemente. Ilme annavad majale eri kõrguse ja kujuga katusepinnad, eenduvad ja taanduvad hooneosad, avade laiad krohvipiirded ning jõulise hammasfriisiga karniis. Hoone oli osaliselt keldriga. Siseruumides olid avar vestibüül, esinduslik saal ja eenduv polügonaalse plaaniga veranda. Peahoone ees on ringikujuline sissesõidutee, mille ümber paikneb vabakujuline park ning ringtee vastasküljel algselt kõrge kelpkatusega barokne aidahoone.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Kiviloo külas, Jõelähtme jõe vahetus naabruses. Mõisa territooriumil asuvad ka kaitse all olevad Kiviloo piiskopilinnuse varemed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kiviloo mõis asub endise Kiviloo linnuse vahetus läheduses. Linnus sai Liivi sõja ajal tugevasti kannatada ning sõja järgselt planeeriti linnus ümber elamuks, mida kinnitab 1692. aastast säilinud mõisa plaan. Sellel plaanil on linnuse kohale märgitud härrastemaja. Alates 1839. aastast kuni mõisa riigistamiseni kuulus Kiviloo mõis Stackelbergide perekonnale. 1905. aastal põles maha eksisteerinud puidust mõisamaja, mille asemele ehitati 1906. aastal uus mõisa peahoone. Härrastemaja on tänaseks säilinud esialgses mahus, v.a pööningukorrus, mis on osaliselt välja ehitatud. Sisekujundus on ümberehituste käigus hävinud.</span>


source: A
code: 2944
name: Kiviloo mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviloo mõisa park on suur ning mitmeosaline, mille piiridesse jäävad ka viljapuuaiad. Pargi üldpind on 11,3 ha. Pargi suunas kulgeb peahoone keskosale orienteeritud lehtpuuallee. Pargi esiosa moodustab nelinurkne ala, mida ääristavad kõrvalhooned. Pargis kasvavatest puuliikideks on nii leht- kui ka okaspuud. Mõisa peahoonest lõunasse jääb avar pargi ja aiaala, kus asetseb kaitsealune Kiviloo piiskopilinnuse vare ja teda piirav muldvall. Pargi põhiosa moodustab aga suurem kanalite ja saartega liigendatud ala.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Kiviloo külas, Jõelähtme jõe ääres, ümbritsedes Kiviloo mõisa peahoonet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kiviloo mõis asub endise Kiviloo linnuse vahetus läheduses. Alates 1839. aastast kuni mõisa riigistamiseni kuulus Kiviloo mõis Stackelbergide perekonnale. Mõisa park rajati vabakujuliselt mõisa peahoone ümber 19.-20. sajandil.</span>


source: A
code: 2945
name: Kiviloo mõisa valitsejamaja, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, historitsistlik, ühekorruseline krohvitud kivihoone, kaetud eterniit viilkatusega. Katusekorrus osaliselt väljaehitatud, keskel vintskap. Avad raamistatud ja nurgad dekoratiivsete krohviraamistustega, katuseääre all dekoratiivkarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 2946
name: Kiviloo mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait-kuivati on suur barokne, kaheosaline maakivihoone, millest põhiosa moodustab vanem, tõenäoliselt veel 19. sajandi I poolest pärinev ait. Aidaosa on krohvitud seintega, kaetud kõrge poolkelpkatusega. Väikesed horisontaalsed aknad on väikeste ruutudega ning tugevatest prussidest lengidega. Hoone teine osa, tulemüüriga eraldatud kuivati, võib pärineda 19.-20. sajandi vahetusest. Kuivati müürid on lõhutud maakividest, krohvikatteta.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Kiviloo külas, Jõelähtme jõe naabruses, mõisa peahoone vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kiviloo mõis asub endise Kiviloo linnuse vahetus läheduses. Alates 1839. aastast kuni mõisa riigistamiseni kuulus Kiviloo mõis Stackelbergide perekonnale. Mõisa ait ehitati mõisa peahoone vahetusse lähedusse, härrastemaja ees asetseva ringteega muruväljaku vastasküljele. Aida erinevad osad on ehitatud 19. sajandi I poolel ning 19.-20. sajandi vahetusel.</span>


source: A
code: 2947
name: Jüri kirik, 1885.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on paekivist  ehitatud  ristikujulise põhilõikega mõõtmetega 38,3x 19,6 meetrit.  Plekk-katus on 1914. aastal  ehitatud, halvas tehnilises korras. Katuses on kuuliaugud ja läbijooksukohad. Esinduslikud on kiriku küljefassaadid, mille dominandiks kolm  teravkaarset eri kõrgusele paigutatud akent. Peaportaal asub kiriku lääneküljel ja on ehitatud kiriku seinast eenduvalt. Portaal on teravkaarelise ukseavaga, uks on puidust. Kiriku sisearhitektuur on lihtne. Laes on  puidust ristroietega rippvõlvid. Põrand on kivist ja pinkide all puidust.   Kirikus on värvitud piirdega  rõdud, rõdude juurde viib puitrepp, oreli  juurde kivitrepp.  Kiriku sisearhitektuur on lihtne. Laes on  puidust ristroietega rippvõlvid. Stiiliühtsesse kujundusse kuuluvad  puitpitsilise võrega altar maaliga "Kristus ristil" (C. Greger) ja võidukaare lõunaküljel kõrguv kantsel, oreliprospekt ning  puidust kroonlühter. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jüri kirik asub Jüris Arukülla suunduva maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimeseks kirikukihelkonnaks Rae valla territooriumil oli Vaskjala kihelkond, kuhu 1223. aastal püstitati esimene kirik. Kiriku täpne asukoht ei ole fikseeritud, kuid 1401. aastal asus kirik juba oma praeguses asukohas. Kuna kirik oli pühendatud pühale Jürile tulenesid sellest ka tänapäevased nimed - Jüri kirik, Jüri kihelkond ja Jüri asula. Vanast kirikust on  asjaarmastaja joonistus, mis annab ettekujutuse, milline praeguse kiriku 1884. aasta augustis vundamendini mahalammutatud eelkäija Jüris välja nägi. See oli, tõenäoliselt 14. sajandi keskpaiku ehitatud, kolme kandekonsooliga nelinurkse viilutorniga ühelööviline, kolmetraveeline, nelinurkse kooriruumiga hoone. Tornikellad (vanim on hiliskeskaegne), kaks renessanssstiilis kroonlühtrit ja veel teisigi kirikuriistu on vanast pühakojast alles, samuti üks keskaegne hauaplaat peaportaali mademena ja teine, hilisem, eeskoja põrandas. 
Vana Jüri kirik oli mõõtmetelt umbes 23,5 meetrit pikk ja 8,5 m lai. 

Praegune Jüri kirik ehitati  parun Friedrich Axel von Howeni 1884. aastal valminud projekti järgi samasse paika, kus l oli seisnud keskaegne pühakoda. Nurgakivi pühitsemise teenistus peeti 28.aprillil 1885 ja  kirik  pühitseti 15. detsembril 1885. Jüri kirik on nii välis- kui ka sisearhitektuurilt  neogooti ehitus. 
1914 ehitati mõisnike konvendi poolt kirikule plekk-katus. Suuremad remondid toimusid veel 1935,1946 1957 ja 1969. Lae värvilahendus - võlvid sünkjassinised mustjaspruuniga on  1935. aastast.

Vana kiriku orel oli ehitatud 1853 orelimeister Normanni poolt, 1916 ehitati orel A. Terkmanni poolt suuremaks.</span>


source: A
code: 2948
name: Jüri kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jüri aleviku idaserval asuv kirik on alguse saanud keskajal, hiljemalt 17. saj. on kujunenud kirikaed matmispaigana. Ebasümmeetrilise plaaniga kirikuaia piirdeks on paeplaatidega kaetud maakivi müüritis, mis arhitektuurse väärtuse tõttu on registreeritud mälestisena nr 2949. Piirdes on 3 sissepääsu : kirikust idas, lõunas ja lanes. Viimane kasutatav peasissepääsuna ja raamistatud paest postidega. Kirikuaia territooriumil on kaks 19. saj. pärit kabelit, mis arhitektuurimälesised – tagaseinaga läänemüüris asuv kabel nr. 2950 ja kirikust edelas klassitsistlik kabel nr 2951. Kiriku kagunurga läheduses paikneb mälestusmärk I maailmasõjas ja Vabadussõjas hukkunuile. 20.sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja –piirdeid on kalmistul loendatud : 15 valumetallist tähist, 75 sepistähist, 24 metallpiiret, 56 kivitähist. Hauatähistest on kunstimölestisena registreeritud kaks 17. saj. paest ratasristi – nr. 4378, nr. 4379 ja 19. saj. hauaplaat nr 4392. Kirikuaia pindala 0,83 ha.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikaed on matmispaigaks kujunenud hiljemalt 17. sajandil.
Vanimad hauatähised on kaks 17. sajandist pärinevat rõngasristi. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine III. ERA.T-76.1.10997.27)</span>


source: A
code: 2949
name: Jüri kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaia  piirdemüür on maakividest laotud. Kõrgus kuni 1.20 m Müüri peale on asetatud paeplaadid.   Piirdemüüris on kolm väravat   ja kividest laotud väravapostid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17. sajandil on kujunenud kirikuaeda matmispaik, piirdemüüri täpne rajamisaeg on teadmata.</span>


source: A
code: 2950
name: Jüri kirikuaia kabel 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on rahuldavas korras krohvitud kivihoone. Kivikatusega, vihmaveesüsteem puudub. Seinu ilmestavad liseenid, kaks esifassaadil, kaks ühel küljel ja üks maantee poolsel küljel. Vundament on maapinna sees. Aknaid pole. Ukse ees on maapinnaga tasa  suur lameda pinnaga kivi. Puitukse alumine osa on mädanenud, uksel on silt tekstiga ARHITEKTUURIMÄLESTIS ON RIIKLIKU KAITSE ALL. Hoone ümbrus on korrastatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kabel asub Jüri kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kabel on ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2951
name: Jüri kirikuaia kabel 2, 19.saj
type: ehitismälestis
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist krohvitud pinnaga hoone. Kaetud  madala kaldega eterniit-viilkatusega (varem kaetud telkkatusega). Räästa ääres lai krohvikarniis. Kabeli seinapindu ilmestavad liseenid (esiküljel mõlemal pool kaks). Pealt kergelt ümarkaarne väravaava on markeeritud tellistega.  Hoone esiküljel on kahepoolsed puidust kalasabalaudisega väravad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kabel asub Jüri kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kabel on ehitatud 19.sajandil. Kabelit kutsutakse  ka  Vaida kabeliks, sinna  on maetud õuenõunik major Friedrich von der Howen.</span>


source: A
code: 2952
name: Juuliku villa, 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 4-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on rõhutatult sümmeetriline, suure murtud kelpkatusega ühe- ja katusekorrusega maja. Eriti on rõhutatud poolsammaste ja rõduga sissepääsu. Juuliku villa on puitkonstruktsioonis ehitis, mis on väljast krohvitud. Ehitist kaunistavad lisaks peasissekäigule, katuseräästa puidust laiad karniisid, akende puidust piirdelauad, veranda. Siseplaneeringult on elamu lihtne, alumisel korrusel on suur köök ja elutoad, teenijatuba. Katusekorrusele viib puidust trepp tahvlitest trepibarjääriga, seal on magamistoad ja pääs peasissepääsu kohal olevale rõdule.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1929, arh Robert Natus.</span>


source: A
code: 2953
name: Saku mõisa peahoone, 1830.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 285
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikliku ristkülikukujulise põhiplaaniga, pea- ja mezzaninokorruse ning keldriga krohvitud kivihoone. Kaetud kelpkatusega. Fassaade liigendavad nelja kauni komposiitkapiteeliga sambaga lai portikus, joonia sammastega kujundatud korruseid läbivad kolmikaknad, vähe-eenduvad risaliidid ja dekoratiivfriisid mis on kõrgeväärtuslikud nii motiividelt kui teostuselt (pärinevad tõenäoliselt Peterburi töökodadst) Seda täiendab nikerddekooriga (rosetid, pärjad, draperiid jm.) peauks. Ruumide anfilaadis tõuseb esile 8-kandilisena kujundatud vestibüül maja keskel. Pidusaali pääseb läbi vahesalongi vestibüüli O-küljel, kus hilsema lisandina on erilaadne tammeuks, neorenessanssraamistuses tahvlitel ja supraportil põletustehnikas lille- ja figuraalkompositsioonid ning neorenessanss-stiilis kahhelahi. Saali pidulikus, lopsakate akantusmotiividega kujunduses on oluline osa ümarsammastel, mille taga on saali avardavad kõrvalsalongid. Enamik laemaaligutest peakorruse ruumides on 19.s. lõpust. Hoone restaureeriti 1960-84 (arh -d T. Böckler ja U.Arike, sisekuj. L.Pärtelpoeg.) (EA; arh. mälestise pass, 1982)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud aastatel 1825-30, projekteerinud arhitekt C.Rossi. Tartu Ülikooli teadlase phD Alar Läänelaiu teostatud uuringu (2008) põhjal on peahoone ehitusajaks ca 1815. Aruannet vt Arhiivimaterjalid.</span>


source: A
code: 2954
name: Saku mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 285
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park paikneb Vääna jõe vasakkalda tasandikul. Kohati on jõekallas kunstlikult käärulisemaks ja laiemaks tehtud ning paekividega kindlustatud. Kunstlik on tõenäoliselt ka üks suurem saar jões. Arvatavasti ümbritses juba vana härrastemaja park. Sellele viitab teade 1804. aastast, mil krahv Rehbinderi tellimusel on pargi kujundamisega tegelenud kärnermeister Demoulin. Situatsiooniplaanidest näitab kõige paremini pargi planeeringut 1852. aasta plaan, millel on märgitud teed ja rajad ning täpsemalt välja joonistatud pargi edela- ja lääneosa, kus on mitmest suurest tiigist moodustatud tiikidesüsteem. Pargi põhjaosas asus puuvilja- ja marjaaed ning kasvuhoone. Mõisapargi idaosas laius suur raudteejaamani ulatuv metsapark, mis oli jagatud metsasihina sirgelt kulgeva ja ristuva alleega osadeks. Pargis on suur osatähtsus veepeeglitel. Tiikidesüsteem koosneb neljast tiigist, millest üks paikneb peahoonega ühel teljel ja kolm pargi lääneosas. Neist esimene on põhiplaanilt ümara kujuga. Lääneosa tiigid moodustavad kanalitega ühendatud ristikujulise tiikidesüsteemi. Üle kanalite viisid kunagi maalilised sillakesed, mis nüüdseks on hävinud, kuid need on plaanis taastada.   Puittaimestiku liigirikkus on keskmine, võõrliike on 45 (1984), varem on neid rohkme olnud (55 liiki 1955). Kuna parki on periooditi sihipäraselt täiendatud, on pargis mitmeid nooremaid puid, sealhulgas ka okaspuude rühmi. Dendroloogilise haruldusena leidub pargis altai sinienelas (Sibiraea altaiensis).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated Saku mõisa kohta pärinevad juba 1489. aastast ning arhiiviallikad viitavad hoonestusele mitme sajandi vältel. Tänaseni säilinud üks Eesti kaunimaid klassitsistlikke mõisahooneid on aga pärit 1820-30ndatest aastatest ning selle ehitas 1820 mõisa omanikuks saanud Paul Eduard von Rehbinder. Samast ajast on pärit ka seda ümbritsev park. On oletatud, et peahoone kavandas üks ajastu kuulsamaid arhitekte: Carlo Rossi. 19.sajandi keskpaiku omandasid mõisa Baggenhufwudtid, kes olid ettevõtliku vaimuga ning rajasid siia aurujõul töötanud õlletehase. Lisaks sellele olid uued omanikud ka silmapaistva kunstimeelega - mõisahoone saalid ja salongid olid kaunistatud vanade meistrite töödega nagu kunstigalerii. 20.sajandi alguses oli mõisal oma puukool ja lillekasvatus. 1924-61 asus peahoones põllumajanduskool, seejärel sohvoosi ja teadusasutuste kontorid, Saku vallavalitsus. Praegu valdab mõisa AS Saku Maja.</span>


source: A
code: 2957
name: Ääsmäe mõisa peahoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 275
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, 2-korruseline, teljelisus 2+3+3+3+2.  Ometi iseloomustab hoonet täiesti selgelt barokne planeering – kõrge kelpkatus (asendatud pärast põlengut veidi madalamaga), seinapindade liigendused pilastrite ning kolme minimaalselt eenduva risaliidiga, ovaalaknaga keskrisaliit , mille harja algselt kroonis krateer,  metallist dekoratiivdetailid . Fassaadi ehivad  liseenid, ehistahvlid,  karniisid ja krohviraamistused.  Efektne on unikaalse nikerdprossidest valgmikuga meisterliku töötlusega barokne peauks. Interjööris telgsümmeetria, allkorruse võlvitud ruumide asetus ja anfilaadsus kordub II korrusel, nelja otsmist ruumi eraldab vahekoridor. Eriti pidulik on vestibüül, kus kahelt küljelt tõusev azuurse rinnatisega paraadtrepp koondub kahele joonia sambale toetatud murdviilulisele antiikvaasi ja draperiiga kaunistatud podestile peaukse vastas. II korrusel on aia poole avanevate akendega saal. Selle seinad on kujundatud zopf-stiilile iseloomulikult küpspunaste kunstmarmortahvlite ja sõja- ning jahitrofeesid sümboliseeriva strukkdekooriga. Uste kohal on putostseenidega suprapordid. Tiheda ornamentikaga  (vanikud, draperiid, medaljonid, vapid jm.) lagi hävis tulekahjus. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1770-ndatel. kui mõis kuulus Eduard von Tollile Sisustus hävis 1950-ndatel tulekahjus.</span>


source: A
code: 2956
name: Ääsmäe mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 275
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on kui väikene oaas keset lagedat põllumajandusmaastikku. Tolle aja regulaarsele ülesehitusele tüüpiliselt, kus härrastemajaga  sümmeetriliselt kahel pool paiknesid  suuremad kõrvalhooned,  on lahendatud ka  härrastemaja esine,  lageda ovaalse muruväljakuna, et rõhutatult välja tuua uhket härrastemaja . Selleni toob alleega ääristatud  sissesõidutee.  
19.s. II poolel on parki ajastule vastavalt ümberkujundatud, istutades esiväljaku ümbrusse vabakujunduslikke puu- ja põõsarühme, kuid säilitades üldjoontes lageda rondeeli. 
  Ka härrastemaja tagune  oli,  maastiku looduslikkust ära kasutades,  kujundatud regulaarstiilis ja  terrassidena.  Kahjuks pole selleks tänaseks säilinud eriti palju. Pargi tagaosas asunud vabakujuline tiik on nüüdseks kuivanud.
Pargi taimestik on  suhteliselt liigivaene. Valdavalt kasvavad siin saared, vahtrad, sanglepad, jalakad. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 18.s. lõpul. täiendusistutused ka järgnevatel sajanditel.</span>


source: A
code: 2955
name: Ääsmäe mõisa ait-kuivati, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 276
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait-kuivati on ühekorruseline, hiljem täisehitatud katusekorrusega poolkelpkatusega paekivihoone. Algsed avad on hilisemate ümberehituste käigus muudetud. I korrusel on säilinud võlvlaed ja algsed seinaniššid. Üldseisukord: avariiline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peahoone on ehitatud 1780ndatel aastatel, mil mõisa omanikuks oli Ebbe Ludwig von Toll. Võib arvata, et sümmeetriliselt paraadõue ümber koondunud kõrvalhooned rajati härrastemajaga üheaegselt.</span>


source: A
code: 2958
name: Saue mõisa peahoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline, kivist, kõrge kelpkatusega kivihoone. Fassaadidekoor rikkalik. Väheeenduvaid risaliite piiritlevad all liseenid ja ülakorrusel pilastird. Peakorruse risaliitaknad kaunistab rikkalik  stukkornament. Tagafassaadi risaliite markeerivad lamedad liseenid; peakorruse akende alused ehisplaadid rõhutavad rõhtsust. Mõlemas fassaadis kerkib maja kõrgest kelpkatusest keskrisaliidi laiune ärkelfrontoon. Tagafassaadi keskel oli varem neljale sambale toetuv rõdu. Interjööri teostuslik tase kõrge, anfilaadselt järgnevate ruumide seinad kaetud peeglite ja kunstmarmorist tahvlitega. Stukkdekooris valitsevad varaklassitsistlikud motiivid: ripp ornamendid, antiikprofiilidega medaljonid, girlandid, allegooriliste putostseenidega jahiembleemid. Kohati  esineb rokokoolilk orvandimotiiv. Säilinud mitmed varaklassististlikud ahjud-kaminad.(EA; arh. mälestise pass,1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valminud u. 1775, kavandas arvatavalt arh. J.Scultz major F.H.v. Ferseni tellimusel. 1860. läks mõis von Stradbornide kätte, kes mõisa aga peale Eesti iseseisvussõda Eesti Vabariigile müüsid. Eesti Vabariik kinkis mõisa koos 50 hektari maaga Vabadussõja kangelasele Johannes Ermile. Venelaste okupatsiooniaastail oli mõisa käekäik kirju. Siin asusid: vanadekodu, kroonikute haigla, masinatraktorijaam, Eesti Põllumajandus Tehnika kontor (lasi 1980-ndate lõpus Saue mõisa Eesti Restauraatori poolt restaureerida), lasteaed, Saue linnavalitsus ja Saue linnavalitsusele kuuluva firma SAUREM kontori- ja tootmisruumid. 1995. aastal tagastati mõis Johannes Ermi tütrele, proua Elga Viilupile, kes omakorda müüs mõisa perekond Kriisale.</span>


source: A
code: 2959
name: Saue mõisa valitsejamaja, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühendatud kõrge kivimüüriga härrastemajaga ühtseks ansambliks . Pikk, 1-kordne, krohvitud poolkelpkatusega kivihoone. Esifassaadilt vaadates vasakpoolne osa on hoonest arvatavalt vanim osa (valminud enne 18.s. IV v.-t) Fassaadi keskosas väike kolmnurkfrontoon. Fassaadid markeeritud liseenidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. 80.-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 2960
name: Saue mõisa ait, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge kivimüüriga poolkaarjalt ühendatud härrastemajaga ühtseks ansambliks. Müüris ilus kaarvärav ühendamaks esi- ja tagaväljakut. Väike, 1-kordne, poolkelpkatusega krohvitud kivihoone. Fassaadid  markeeritud madalate liseenidega, keskosas väike kolmnurkfrontoon.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. 80-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 2961
name: Saue mõisa jääkelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, pealt muldega jääkelder. Sissepääse esisein paekivist. Ukseava pealt ümarkaarne, kahepoolne, kalasabalaudisega uksega. Seest paekivivõlvidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I v. Rekonstrueeritud 1960-70 aaastail.</span>


source: A
code: 2962
name: Saue mõisa park, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Härrastemajast alguse saav kujunduslaad jätkub ka pargikujunduses. Pargiskulptuurid ja loolev teedevõrk moodustavad peahoonele sobiva tausta. Varaklassitsistlik park (ca 15 ha) on  esi- ja tagaväljaku osas kujundatud regulaarstiilis, metsapargi osas vabakujuline.
 Põhiosa pargist jääb peahoone taha, hoone ees on avar ringteest piiratud esiväljak, mille keskel asub skulptuur Heraklesega. Ringikujulisel tagaväljakul asub kivist postamendil skulptuur „Leda luigega“(või siis „Hera paabulinnuga“).  
Pargi põhiosa on metsapark. Algselt on nii peahoone esi- kui tagafassaadi keskele suunatud vaatesihid, välud, mis raamitud kontrastselt liigendatud eriliigilistest puuderühmadest, looklev teedevõrk ja algselt ka tiikide –ning kanalitesüsteem, mis ilmestatud sildadest, paviljonist, skulptuuridest. Tänasel päeval on säilinud hantlikujuline tiik ja lihtsakoeline metallsild üle selle. 
Puiesteedest üks on suunatud peahoone esifassaadile,  teine  on alguse saanud pargi tagant, olles seega parki pikuti läbiva vaatesihi lõpetuseks. Peahoonele suunatud puiestee on ligi kilomeeter pikk, koosneb pärnadest, vahtratest, saartest, läbides Saue linna. 
Dendroloogiliselt ei ole park liigirikas, valdavalt kasvavad siin saared, tammed, pärnad, vahtrad, sanglepad, jalakad, kuused, sookased.
Parki kasutatakse puhkepargina ja siin viiakse läbi massiüritusi. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud arvatavalt 19.s. algul arh. Dumoulini osalusel.</span>


source: A
code: 2963
name: Saue mõisa pargipaviljon, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, prostüülikujuline viilkatusega krohvitud kivihoone. Ruudukujulise põhiplaaniga majaosa katusest tagasiastega. Ukse eesääres sambad. Sissepääs küljelt.  Avade kohal kolmnurkkarniisid, katuse ääres lai räästakarniis. Katuseviilus segmentaken.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. algul.</span>


source: A
code: 2964
name: Saue mõisa pargi skulptuur "Leda luigega", 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ringikujulisel tagaväljakul asub kivist postamendil skulptuur „ Leda luigega“ (või siis „Hera paabulinnuga“) Kõrgus ~1,6m, baas, ~1,4m. Skulptuur on raiutud liivakivist, alus Vasalemma marmorist.(restaureeritud 2002.a M.Limbergi ja S. Volmeri poolt) </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärinevad arvat. 18.s. lõpust.</span>


source: A
code: 2965
name: Saue mõisa pargi skulptuur "Herakles", 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 288
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgus ~1,6m, baas, ~1,4m. Skulptuur on raiutud liivakivist, alus Kaarma dolomiidist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmistatud 18.s. lõpul. Restaureeritud 2002, OÜ Vana Tallinn restauraatorite M.Limbegi ja S.Volmeri poolt.</span>


source: A
code: 2967
name: Saue postijaam, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 289
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, paekivist, krohvitud seintega hoone. Kaetud  seintega võrdse kõrgusega kelpkatusega.  Lihtsa fassaadi keskel paarissammastega ja kolmnurkfrontooniga portikus. Hoone planeering vastab fassaadi  liigendusele. Keskel mantelkorsten- köök ja sahver, nende ees ja taga eeskojad. Paremal pool on hoone esiküljel üks suurem ja taga kaks väiksemat postiraamatupidaja ruumi. Vasakul  sama jaotuse järgi 3 ruumi reisijatele. Hoone kasutusel elamuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1828 hävinud vana peahoone asemele ehitati Ruunaverest tuntud  tüüpprojekti järgi uus klassitsistlik hoone 1831. Postijaamade ajaloost - Vanim kirjalik ürik sidepidamise algete kohta Eestis on ordumeister Volter von Plettenbergi poolt 1552 muhulasele Hanskele antud vabaduskiri, mis vabamehe Hanske ja tema järglased orjusest vabastamise kõrval ka esimesteks postivedamiskohuslasteks tegi. Regulaarsema postiside loomine Eestimaal on seotud Rootsis 20.02 1636 väljaantud postimäärusega. Ametisse pandi postikäskjalad, kes küll asendati 1643 kiiremate postiratsanike ehk postiljonidega. Reisijate ja posti vedu toimus tasu eest. Kavandati postijaamade võrgu loomine 2...4 miiliste (15...30 km) vahemaade järgi, kuid selle teostumine toimus aeglaselt. 1649 ja 1651 anti eeskirjad kõrtside ehitamise kohta maanteede äärde, mille järgi kõrtsid pidid kujunema hobupostijaamadeks ja asendama senist talurahvale koormavat küüdikohustust. Baltimaadel oli maanteekõrtside võrgu loomine rüütelkondade kohustuseks. See edenes visalt ja riik kordas seadust veel 1670, 1693 ja 1697.aastal. Rootsi aja lõpuks oli Eesti aladel loodud riiklik postikorraldus. 1672 ja 1688.aasta teede kirjelduse järgi oli kõrts-postijaamadega varustatud Tallinn-Pärnu, Tallinn-Keila- Haapsalu ja Tallinn-Narva maantee. Posti ja reisijate vedu oli aeglane kuna liiguti ainult päeval. 18. sajandi I poolel korraldas Vene valitsus postiasjanduse ümber. 1714 avati postiliiklus Peterburi ja Riia vahel Narva ja Tartu kaudu. 1775. aasta seadusega loodi riiklikud postiametid. Postiameti üheks tähtsaks ülesandeks reisijate veol posthobustega oli postimajade ehitamine, mis pidi kindlustama reisijatele öömaja. Selliste majade ehitamine algas Peeter III valitsusajal. 18.sajandil ehitati postijaamu puidust, 19.sajandil põhiliselt kivist. Postijaamade asukohad olid 19.sajandi alguseks kujunenud kohtkindlaks, vahemaad oli 20...30 kilomeetrit. 19. sajandi alguses ehitatud postijaamad olid mõjutatud 1806. ja 1819. aastal kehtestatud tüüpprojektide kasutamise seadusest.</span>


source: A
code: 2968
name: Vääna-Posti kõrtsihoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 25-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe talliga, L-kujulise põhiplaaniga paekivikõrts.  Eluosa oli puidust seintega. Kaetud kelpkatusega. Hoone ees oli väike ühe puitpostiga ulualune. Talliväravaid raamisid klassikalised poolsambad. Varemeis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel. (analoogid Audru "Kuldlõvi" ja pikasilla kõrts)</span>


source: A
code: 2969
name: Voore mõisa peahoone, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge poolkelpkatusega, lihtsa fassaadikujundusega kivist ühekordne hoone. Peafassaadile liitub ümarsammastega portikus. Väikeste väljaehitustena eenduvad õueküljel klassitsistliku fassaadilahendusega eeskojad. Hoones mitu eri suuruse ja paigutusega mantelkorstent. Keskel asub vestibüül, selle taga saal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt keskse mantelkostnaga hoone ehitati ümber 18.sajandi keskel, seejärel veelkord  sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 2970
name: Voore mõisa teenijatemaja 1, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ovaalikujulist mõisaõue ümbritsevad kaks peahoonele ehituslikult sarnast kivihäärberit, nende vaheline ala on piiratud massiivsete kivipostidega. Ühekordne, keskse mantelkorstnaga krohvitud kivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Räästaääres profileeritud karniis. Fassaadilt sümmeetriline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.sajandi keskel, hilisemad ümberehitused.</span>


source: A
code: 2972
name: Voore mõisa piirdeaed, 18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neljakandilised  krohvimata paekiviipostid, mis ühendasid  visuaalselt poolkaarekujuliselt kahte teenijatemaja. Postide seisukord avariiline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2973
name: Voore mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kastelli moodustavad kaks pikka osaliselt krohvitud kivihoonet, mis ühendatud U-kujuliselt nõnda, et tekib kinnine siseõu. Kirdepoolne hoone paekivist, avade piirkonnas silikaatkivist. Edelapoolne hoone maakivist, osaliselt paest. Hooned kaetud viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2974
name: Voore mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud kivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Räästaääres profileeritud karniis.  Fassaadilt sümmeetriline – suurte uste ja segmentakendega. Keskel kolmnurkfrontoon, milles suursegmentaken.  Säilinud palju detaile - lukusildid, hinged, sepistrellid. Sees loetavad laudpõrandad ja salved. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt juba 18.sajandil, ümberehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 2975
name: Voore mõisa rehi, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, krohvimata maakivihoone. Kaetud kelpkatusega. Keskel, eelnevaga risti, veidi madalam viilkatusega  hooneosa., mille alt ümarkaarne sissepääsuava markeeritud paekividega. Viiluväljas suur ümaraken, selle kohal ehitusdaatumiga kivi. Säilinud on maakivi osa külgseinad ja katus, otsaseina ukseava varisenud.  2011 on varisenud osa hoonest- katus, otsasein ja üks küljesein. Olemasoleva (varingust puutumata jäänud) küljeseina müürid on konserveeritud ja kaetud eterniitplaadiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.sajandi algul.</span>


source: A
code: 2976
name: Voore mõisa viinaköök, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, L- kujulise põhiplaaniga krohvimata maakivihoone. Kaetud viilkatusega. Lao- ja katlaruum asusid madalamas hooneosas, masinaruum kõrgem., mida kroonib neljakandiline punasest tellisest korsten. Avad markeeritud historitsismile omaselt punaste tellistega</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1894.</span>


source: A
code: 2977
name: Voore mõisa abihoone, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike sepikojaks ehitatud hoone. Poole maja ulatuses paekivist, pool maakivihoone. Kaetud viilkatusega. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910.</span>


source: A
code: 2978
name: Vasalemma mõisa peahoone, 1893.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 291
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Inglise keskaegseid rüütlilosse imiteeriv, Vasalemma marmorist, põhiplaanilt ruudulähedane hoone on 2-, osalt 3-korruseline. Kompositsiooni ebasümmeetrilisust rõhutab polügonaalne jõulise mašikuliikarniisiga peatorn. Ehitist liigendavad eenduvad ja taanduvad astmik- ning kolmnurkfrontoonidega kroonitud  hooneosad ja silmapaistvalt viimistletud raiddetailid: akende jäigad tuudorsimsid  ja ehisraamistikud, kolmnurksiiruga  teravkaarsed petikniššid, rõdupiirded, gooti fiaalidega kujundatud tornikesed. Rahutut üldsiluetti on püütud tasakaalustada laia korrustevahelise karniisiga, mille mõju kivi halli taustal suurendab katusega kokku kõlav punane plekk-katend. Torni tuudorkaarena kujundatud portikuse all on metallnaastudega kaunistatud peauks, mille kaudu pääseb hoone kõige mõjukamasse ruumi- vestibüüli. Selle  taga suhteliselt väike saal,. Historitsistliku puitpaneeli ja kassettlaega söögisaal . Teised  ruumid nende ümber. Ii korrusel olid elu- ja magamistoad. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Iseseisvaks mõisaks kujunes Vasalemma 1825. aastal. Mõisa omanikuks oli Thomas von Ramm. Esimeseks härrastemajaks oli suhteliselt väike puithoone, mis asus praeguse hoone lähedal ja lammutati 1940. aastal. 1886. aastal läks mõis Baggehufwudtide perekonna valdusesse.1893-1895 ehitati Vasalemma uus härrastemaja ja mitmed kõrvalhooned.  Arh. K. Wilcken.
1919  a. paikneb hoones kool.
</span>


source: A
code: 2979
name: Vasalemma mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 291
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vasalemma jõe ääres paiknev mõisapark pärineb 19 s. lõpust. Varasem 19.s. I poolel rajatud park asus praegusest  edelas aida taga,  kuid on põhiosas metsistunud või hävinud. 
Tänane Vasalemma park ei ole maastikus kuigi hästi märgatav. 
 Säilinud on peatee, mis algab väravast ja viib sujuva kaarega paraadtrepi ette. Hoone vasakule küljele jääv puistuosa on suletud iseloomuga. 
Mõisa tagaaed on tänasel päeval väikeste regulaarsete sugemetega. Siin on keskteljelt alguse saav jalutustee pinkide ja püsilillepeenardega.  Jalutusteed on siin olnud võimalikult käänulised. Tagaaias on varasematel aegadel asunud ka tiik, mis algselt oli loodusliku kujuga hiljem kiviääristusega, nüüdseks on see likvideeritud. 20 sajandi alguses olid siin ka peenrad, mille eesmärk oli neljale perepojale töökasvatust õpetada. Nüüd piirab tagaaeda hariliku kuuse ridaistutus. 
19.s. keskel rajatud vana õunapuuaed ja puukool asusud härrastemajast läänes. Praegune vilajpuuaed on rajatud 1950- ndate alguses. 
Park ei ole kuigi liigirikkas, domineerivad pärnad, jalakad, saared, vahtrad, kuused.("Vasalemma mõisa ajalooline õiend", VRV, 1978)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Heakorrastuse, teederajamise ja ka puude istutamisega tehti algust juba 19. I poolel. Ka vana puukool rajati 19.s. keskel. Praegune vabakujunduslik park on rajatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2980
name: Vasalemma mõisa värav, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neogooti e. tuudorstiilis vasalemma marmorist  8-tahulised postid koosnevad laienevatest ala- ja ülaosadest ja saledamatest sammastest . 4-st väravapostist sisemised nn.   sõiduväravapostid on pealt kõrgemad  ja omapäraste kooniliste peadega. Külgmised jalgväravapostid madalamad. Väravad ise olid ažuursed sepised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmistatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2981
name: Vasalemma mõisa ait, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa aidahoonest on käesolevani säilinud I korruse paekivist põhiseinad. Segmentkaarse sillusega uste- ja aknaavad on valdavalt säilinud. Käesolevaks on tuhaplokkidest müüripealne vahevöö lammutatud. Põhjapoolne müüritis on osaliselt lahti võetud, kivid ladustatud samasse. Katus puudub.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa rajasid samanimelise küla maadele Padise v. Rammid pärast Põhjasõda. 1886 ostis mõisa v. Baggehufwudti perekond. Tõenäoliselt on käsitletav aidahoone Haapsalu mnt. ääres ehitatud 19. saj. lõpul koos praeguse peahoonega. Sellele viitavad juba peahoones kasutatud võtted (nt. avade vormistamine, nn Vasalemma marmori tahutud kivi, 1980-ndatel alles olnud tisleritöö käekirja sarnasus trepivõre geomeetriline lahendamine). Hoonet kasutati viljaaidana (I korrus), EW ajal Wasalemma Postijaamana, elamuna (kirjutajale jt.).
Hindrek Werderi andmetel oli daatumkivi "1836".</span>


source: A
code: 2982
name: Vasalemma mõisa veetorn, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, 5-korruseline paekiviehitis.  Viimane tuuleturbiini kinnitus-korrus alumisest osast veidi laienev.  Algselt on hoone tornikatuseks olud kõrge telkkiiver, mis praeguseks asendunud madala plekk-katusega. Hoone paistab silma ilusa paekivitöö poolest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1913 ,  Hoones töödeldi turbiini jõu abil puuvilla. Kas samal ajal või veidi hiljem töötas samas hoones veski ("Vasalemma mõisa ajalooline õiend", VRV)</span>


source: A
code: 2983
name: Vasalemma mõisa kelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Poolmaapealne juurviljakelder  on ehitatud paekivist. Ilmselt hiljem on keldrit veidi suurendatud ja ehitatud kõrgem katus ja sellealune  puidust.väljaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1876.</span>


source: A
code: 2984
name: Vasalemma mõisa kaheruumiline kelder, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, pealt ümarkaarne ka mätastatud. Mõlemad ühesuguse lahendusega pooled on kaheosalised.  Uste kohal ristipidi laotud kividest kaarsillus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1851.</span>


source: A
code: 2985
name: Vasalemma mõisa sepikoda, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike paekiviheitis. Kaetud kõrge viilkatusega, mille räästa all mitmeosaline räästakarniis.  Katusealunse kolmnurk laudisega, viiluväljas saelõikeline dekoor.  Külgavad kinniehitatud. Mõningatel andemetel olnud ka piimaköök.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lI poolel</span>


source: A
code: 2986
name: Vasalemma mõisa ait-kuivati, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline paekiviehitus, millest ülemine korrus krohvitud ja hilisem. Kaetud viilkatusega. Alumise korruse fassaad sümmeetriline keskne sissepääsuava veidi kõrgem kahele poole jäävad madalamad uksed. Kõik avad pealt kergelt ümarkaarsed ja veidi eenduvate püsti laotud kividega. Ülemise korruse, veidi hilisemast ajast akende ruudujaotus, on säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 2987
name: Vasalemma mõisa meierei, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega viilkatusega ühekordne paekivihoone. Katusekorrus koos vintskapiga elukorruseks välja ehitatud. Fassaadilt olnud sümmeetriline, kus sissepääsud kummalti poolt  otsast, nüüdseks vasakpoolne uks kinnimüüritud. Nende vahele jääb kolm akent. Ehitus paistab silma kvaliteetse müüritöö poolest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul. hiljem elamuks põhjalikult ümberehitatud.</span>


source: A
code: 2988
name: Viimsi mõisa peahoone, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooürikutes mainitakse Viimsi mõisa esmakordselt 1471, mil selle majapidamine kuulus Pirita kloostrile. 1877 müüdi mõisakompleks Peterburi õllevabrikandile, hoone praegune historitsistlik väliskujundus langeb sellesse perioodi. Alates 1919 oli riigimõis, peale 1923 omanikuks kindral Laidoner. 1944-94 oli NSVL sideüksuse käsutuses. Praegune valdaja Eesti Sõjamuuseum - Kindral Laidoneri Muuseum.</span>


source: A
code: 2989
name: Viimsi mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi ajaloost on teada, et rootsi ajal oli mõisa uhkuseks suur viljapuu- ja marjaaed. Silmarõõmu pakkusid lilleaed, muruplatsid, tiikide veepeegel. Viljapuuaed asus härrastemajast idas. Tegemist oli 12 kvartaliga, neist üks oli lillekvartal. Viljapuuaed oli ümbritsetud sõstrapõõsastega ja piiratud  varbtaraga. 19 saj. II veerandiks oli park saanud uue kvaliteedi. Maja ümbruse kujundamisel võime leida 18 saj. lõpu ja 19 saj. alguse prantsuse aiastiili mõju (bassein, piiratud imeilusate lilleridadega) ehitati välja kasvuhooned. Valdavas osas kujundati park inglise stiilis looduslikuks pargiks, kus alleed vaheldusid roheliste aasade ja lusthoonetega. 20.sajandi alguse Viimsi mõisaparki iseloomustab valdavalt vabakujuline stiil, vaid hoone ümbrus oli lahendatud regulaarselt. Hoone esiosa oli lahendatud sirgjooneliste teede ja suvelilleparteritega. Mõisahoone tagune oli lahendatud poolkaarja jalgteega. 1920-30ndail aastail J. Laidoneri ajal korrastati mõisaparki, puhastati kõnniteed. Teedevõrk on tänaseks päevaks oluliselt muutunud. Hoone esiväljaku teid enam ei ole, tagaväljaku poolkaarjas tee on asendunud sirgteega, mis suundub hoone keskteljele. Tee keskel on ringikujuline plats mälestuskiviga. Parkmetsa puistu moodustavad suured tammed, saared, sanglepad. Pargist ei puudu ka jalgteed, tiigid ja rändrahnud. Pargi taimestik ei ole kuigi liigirikkas. Valdavalt kasvavad siin tammed, vahtrad, sanglepad. Tähelepanuväärse puuna kasvab pargi lääneosas vana jaapani tiib-pähklipuu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 18.sajandil, mil on juba teateid viljapuu- ja marjaaiast, kahest kalatiigist ja lillepeenardest. 18.sajandi lõpul planeeriti park peahoone ümbruses regulaarstiilis - laiendati iluaeda, ehitati basseinid ja kasvuhooned. Enamus pargist kujundati vabakujunduslikuks metsapargiks, kus puuderühmad aheldusid aasadega koos looklevate teede, sildade paviljonide jne. 19.sajandi lõpul nimetas Eestimaa Aianduse Seltsi aianduse inspektor Viimsi mõisat asukoha ja maastiku ilu poolest provintsi mõisate seas ületamatuks. Ka J. Laidoneri ajal oli park väga hästi hooldatud.</span>


source: A
code: 2990
name: Viimsi mõisa piirdemüür, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge paekivist piirdemüür, pikkus ca 25 m. Nelinurksed kontraforssidega väravapostid krohvitud. Algne värav ei ole säilinud, praegune ebasobiv.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooürikutes mainitakse Viimsi mõisa esmakordselt 1471, mil selle majapidamine kuulus Pirita kloostrile. 1877 müüdi mõisakompleks Peterburi õllevabrikandile, hoone praegune historitsistlik väliskujundus langeb sellesse perioodi. Alates 1919 oli riigimõis, peale 1923 omanikuks kindral Laidoner. 1944-94 oli NSVL sideüksuse käsutuses. Piirdemüür pärit 19-20. sajandist.</span>


source: A
code: 2991
name: Viimsi mõisa valitsejamaja, piimaköök, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valitsejamaja on ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kõrge poolkelpkatusega, keldriga ja mansardkorrusega krohvitud paekiviehitis. Hoone on lihtsa ilma dekoorita kesktelje suhtes sümmeetrilise fassaadiga. Valitsejamaja keskosas on säilinud suur mantelkorsten, keldris on silindervõlvid. 1924. aastal läbi viidud hoonete hindamise protokollidest on teada, et valitsejamaja juurdeehituses oli piimaköök ja kojamehe eluruum. Ehitis on paekivist krohvitud lubjasegu peal. Kuna valitsejamaja ja piimaköök ei olnud aastaid kasutuses, siis hävisid enamus ehitusaegseid detaile ja osa konstruktsioone. 2009. aastal aga hooned restaureeriti ning võeti kasutusse elumajana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Viimsis, Viimsi mõisa härrastemaja vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi mõisa hoonestuse ehitusloost on teada, et kivist hoonestuse rajamisega mõisakompleksis alustati 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi esimeseks kolmandikuks oli ansambel välja kujunenud. 1856. aastal mõisat tabanud tulekahju tagajärjel hävis härrastemaja, kuid järgnevatel aastatel püstitati uus historitsistliku ilmega peahoone. 1875. aasta mõisaansambli situatsiooniplaanil märgitakse mõisakompleksi hoonete hulgas ka valitsejamaja.</span>


source: A
code: 2992
name: Viimsi mõisa karjakastell, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, krohvitud karjakastellist säilinud ainult üks tiib. Oli kaetud viilkatusega. Originaalavad pealt kergelt ümarkaarsed, markeeritud  pealt punaste tellistega. Sissepääs õue, keskelt, suure kaarava kaudu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. Hiljem korduvalt rekonstrueeritud.</span>


source: A
code: 2993
name: Viimsi mõisa moonakatemaja 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Moonakatemaja 1 on ühekorruseline, viilkatusega, krohvitud kiviehitis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Viimsis, Viimsi mõisa härrastemaja vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi mõisa hoonestuse ehitusloost on teada, et kivist hoonestuse rajamisega mõisakompleksis alustati 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi esimeseks kolmandikuks oli ansambel välja kujunenud. 1856. aastal mõisat tabanud tulekahju tagajärjel hävis härrastemaja, kuid järgnevatel aastatel püstitati uus historitsistliku ilmega peahoone. 1875. aasta mõisaansambli situatsiooniplaanil märgitakse mõisakompleksi hoonete hulgas ka töölistemaja.</span>


source: A
code: 2994
name: Viimsi mõisa moonakatemaja 2, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone välisseinad ja kolm hoonet läbivat põikseina on paekivist, ligi pool ühekorruselise hoone ruumidest on kaetud telliskivi(silinder)võlvidega. Moonakatemajal on kõrge, kuid lame viilkatus. Hoone paikneb järjestikku teise mõisa moonakatemajaga. Moonakatemaja 2 on olnud pidevalt kasutuses elumajana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Viimsis, Viimsi mõisa härrastemaja vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi mõisa hoonestuse ehitusloost on teada, et kivist hoonestuse rajamisega mõisakompleksis alustati 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi esimeseks kolmandikuks oli ansambel välja kujunenud. 1856. aastal mõisat tabanud tulekahju tagajärjel hävis härrastemaja, kuid järgnevatel aastatel püstitati uus historitsistliku ilmega peahoone. 1875. aasta mõisaansambli situatsiooniplaanil märgitakse mõisakompleksi hoonete hulgas ka töölistemaja.</span>


source: A
code: 2995
name: Viimsi mõisa abihoone 1, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on kivist kelpkatusega, osaliselt krohvitud paekiviehitis. Akende kohal on tellistest sillused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Viimsis, Viimsi mõisa härrastemaja vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi mõisa hoonestuse ehitusloost on teada, et kivist hoonestuse rajamisega mõisakompleksis alustati 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi esimeseks kolmandikuks oli ansambel välja kujunenud. 1856. aastal mõisat tabanud tulekahju tagajärjel hävis härrastemaja, kuid järgnevatel aastatel püstitati uus historitsistliku ilmega peahoone. 1875. aasta mõisaansambli situatsiooniplaanil märgitakse mõisakompleksi hoonete hulgas ka mitmeid abihooneid</span>


source: A
code: 2996
name: Viimsi mõisa abihoone 2, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on kivikatusega, krohvitud ja värvitud. Fassaadi ilmestavad neli vintskappi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Abihoone asub Harju maakonnas, Viimsis, Viimsi mõisa härrastemaja vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi mõisa hoonestuse ehitusloost on teada, et kivist hoonestuse rajamisega mõisakompleksis alustati 18. sajandi teisel poolel ning 19. sajandi esimeseks kolmandikuks oli ansambel välja kujunenud. 1856. aastal mõisat tabanud tulekahju tagajärjel hävis härrastemaja, kuid järgnevatel aastatel püstitati uus historitsistliku ilmega peahoone. 1875. aasta mõisaansambli situatsiooniplaanil märgitakse mõisakompleksi hoonete hulgas ka mitmeid abihooneid.</span>


source: A
code: 2997
name: Toompea linnuse ringmüüri ja konsooltornide säilmed, 13.-16.saj.
type: Linnus
alt_id: 22
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskaja lõpus oli Toompea linnuse ringmüür ligikaudu 950 m pikk, selles oli üks väravatorn, 4 maast tõusvat torni ning 8 konsooltorni. Ringmüür oli 1,3 kuni 2 meetrit paks ning keskmiselt 7,5 meetrit kõrge. Käesolevaks hetkeks on säilinud osaliselt paekivist ringmüür ja mõned konsooltornide kandekonsoolid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Toompea linnus on rajatud kõrgendikul asunud muinaseestlaste linnuse kohale 1219. aastal taanlaste poolt. 13. sajandil, Mõõgavendade ordu ajal, püstitati kivist müüridega linnus. 14. sajandi II veerandil, Liivi ordu valdustes, alustati linnuse rekonstrueerimist. Tööde käigus nihutati linnuse läänemüür oma praegusele kohale ja uus peahoone kujundati konvendihoonena. 14. sajandi keskpaigas alustati lõunapoolse eelhoovi ringmüüri väljaehitust, mille nurkadesse ehitati kaks torni: Pikk Hermann ja Stür den Kerl. Järgnevatel sajanditel moderniseeriti veelgi linnust seoses tulirelvade kasutuselevõtuga. Ehitustööd lõppesid põhja- ja idatiiba kaitsva vallikraavi välisküljele püstitatud parkham müüriga ning zwinger tüüpi eelhooviga. 16. sajandil muutuvad tähtsamaks linnuse esindusfunktsioonid. Käesolevaks ajaks on linnusest säilinud tornid (Pikk Hermann, Landskrone ja Pilsticker), läänemüür ja põhjamüür.</span>


source: A
code: 2998
name: Elamu Kiriku t.2 hooviansambliga, 18.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 13
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Toomkiriku poole avanev peahoone on 2-korruseline varaklassitsistlik elamu, põhiplaanilt L-kujuline. Peahoonega liituvad O-ja N-küljel hiljem ümberehitatud kõrvalhooned, moodustades kokkuvõttes neljast küljest ümbritsetud siseõue, kuhu pääseb Kiriku põik tänava äärse kaarvärava kaudu.

Hoone peafassaadi keskosa kroonib loorberivanikute ja rull-lainefriisiga astmikfrontoon, mis lõikab läbi profileeritud vööna vormistatud rikkaliku peakarniisi. Fassaadi aknad on kujundatud laiade konsoolidele või kaunistatud akende aluste dekoratiivpindadega, mida fassaadi äärtes flankeerivad pilastrid medaljonide ja draperiiga. Hoone horisontaalsust rõhutab profileeritud vahekarniis, millest allapoole jääv esimese korruse seinapind on ajastule iseloomulikult vormistatud tagasihoidliku rustikana. Hoone W-poolne ning hoovifassaad on lahendatud oluliselt dekoorivaesemana.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kiriku 2 varaklassitsistlik aadlielamu on ehitatud tõenäoliselt 18.saj lõpukümnenditel riiginõunik Friedrich von Stahli (Ingliste, Hõreda ja Raikküla mõisate omanik) tellimusel. 1811 ja 1830 on hoonestuse omanikuna märgitud Riisipere mõisa omanikku parun von Stackelbergi. 1842 läks kinnistu paruness Julie von Rosenile (sünd. Von Stackelberg) ning jäi sestpeale Rosenite suguvõsa valdusse. 1899 ja 1904 on hoone omanikuks Maria von Korff (sünd. Von Rosen).

Kiriku 2 hoone ehitamisel on ära kasutatud ühe või mitme varasema, 1684.a. Toompea suurpõlengus hävinud hoone osi, suuremas mahus ilmselt keldri osas. 

19.saj II poolel (enne 1889) toimunud ümberehituste käigus on varasem peafassaadi keskteljel asunud peasissekäik viidud hoone nurka, mis ajast pärineb ka praeguseni säilinud neogooti stiilis Tallinna vanalinnas haruldane malmist peatrepp ning ilmselt vahetult peale II ms lammutatud tuulekoda. Samuti neogooti stiilis välisuks asendati 1970.aastatel toimunud remondi käigus Piiskopi 3 ukse koopiaga. 1977.a. oli peahoone tiibhoonel veel säilinud algne kuueruuduline raamijaotus, mis oli ilmselt varasemalt kogu hoone akendel.

Käesolevaks hetkeks on kinnistu interjööridest säilitanud kõige autentsema ilme peahoone, kus on ka jälgitav ehitusaegne anfilaadsüsteemis ruumidepaigutus. 
Hoone kelder on täies ulatuses võlvitud. 1977.a. arhitektuuriajaloolistes eritingimustes on üles loetletud suur hulk säilitamise kuulunud ehitusaegseid arhitektuurilooliselt väärtuslikke detaile: ahjud, uksed, akende sulused jne. Enamus neist on kahjuks peale 1977.aastat toimunud kapitaalremondi raames eemaldatud.</span>


source: A
code: 2999
name: Elamu Kiriku t.6 hooviansambliga, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 14
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Toompea loodenõlval asuv kõrge kelpkatusega kahekorruseline elamu, mille raskepärase paekarniisi ja korrustevahelise simssiga esifassaadi keskmes on risaliidi laadne, fassaadi seinapinnast üle 6 m eenduv 2-korruseline eeskoda ja selle kohal kolmnurkfrontoon, millel ruudukujuline reljeeftahvel värvilise Stackelbergide vapiga. Esifassaadi üldist kujundust iseloomustavad raskepärane paekarniis ja kahe korruse vaheline simss. Aknaavad on profileeritud krohvraamistuses, neist põjapoolsemad kaaraknad on kujundatud historitsistlikus stiilis. Tagafassaad järgib klindiserva kõverust. Hoone all on varaemad ristvõlvidega keldrid. Kahel pool esifassaadi olid krundi mõlemal küljel tallid-tõllakuurid. Neist idapoolne on kaotanud oma algse ilme ning läänepoolne on asendatud uuega. Hilisbarokse interjööriga aadlielamu ruumide planeering on sümmeetriline ja mõlemal korrusel samasugune. Esindusruumid asuvad maja põhjaosas. Keskosa on mõlemal korrusel ümarsammastega kaheks osaks jaotatud. Hoonet läbib pidulik hall-vestibüül, mille tagaosas võis varem asuda paraadtrepp. 18. sajandist pärinev stukkdekoor ja tihe liigendus on säilinud peasaalis teise korruse idanurgal. Seinapindu liigendavad vähe-eenduvad komposiitkapiteelidega pilastrid. Salongi laes on tagasihoidlikum rokokoolik stukkdekoor orvandi, lintide ja lilleokstega ovaalses stukkraamis. Ruumides on ka historitsistlikke lühtrirosette. Enamik tiibuksi ja üheksa valget kahhelahju pärinevad 19. sajandi teisest poolest. Kristallripatsitega pronksist kroonlühtrid esindusruumides ja neli seinabraad kuuluvad ilmselt aega, mil hoonet kasutasid Tsehhi ja Leedu saadkond.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamuks ehitatud hoone valmis 17. sajandi teisel poolel. Varem asus samal kohal ühekorruseline hoone. Säilinud keldrid võivad pärineda 16.-17. sajandist. Nii eksterjööris kui interjööris on 18. ja 19. sakandil tehtud mõningaid ümberehitusi. Alates 1811.aastast kuulus hoone Roosna- Alliku mõisast pärit Stackelbergdei perekonnale. Maja viimane Stackelbergide liinist omanik oli paruness Anna von Stackelbergile. Eesti Vabariigi perioodil oli hoones 4 korterit. 1918. aastal elas ühes neist poliitik Jaan Tõnisson (1868-1941). 1924. aastal asus hoonesse Leedu saatkond, 1929. aastast ka Tšehhoslovakkia nõunik. Mõlemad tegutsesid hoones kuni 1938.aastani. Sõja ajal paigutati majja Die Wirtschaftsdirektorium (majandusdirektoraat). 1945. aastal anti maja Toiduainete Tööstuse Ministeeriumile, 1957. aastal Kaubandusministeeriumile. 1964. aastal asutati hoones seal tänaseni tegutsev Majandusajaloo Muuseum. 1998. aastal andis Vabariigi Valitsuse maja Eesti Tööandjate Keskliidu kasutusse. Lisaks keskliidule kolisid majja ka mitmed majandusharuliidud ja maja nimetati Tööandjate Majaks.</span>


source: A
code: 3000
name: Elamu Kohtu t.2, 1798.a.
type: Elamu
alt_id: 1
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruselise kõrge barokliku kelpkatusega klassitsistlikus stiilis hoone esifassaadi keskosa rõhutab suur kolmnurkfrontooniga kroonitud keskse kaarvärava ja sammasportikusega keskrisaliit. Horisontaalselt liigendavad hoonet esimese ja teise korruse vahekarniis,  räästa konsoolkarniis ning peakorruse korrapärased aknaread. Keskse sissesõiduvärava ümarkaarse sillusega lukukivi kaunistab lõvimask. Peakorruse ruumijaotuses on loetav algne anfilaadsüsteem. Soklikorruse põhjapõhjaosas asusid majapidamisruumid, vastas suur keskpiilari ja ristvõlvidega tõllakuur. Teadmata põhjusel on keldrid ainult lõunatiiva all. 1930. aastate ümberehitusega tehti majja 13 korterit ning suured saalid jaotati vaheseintega. Peaaegu täielikult kadusid interjööri stiilsed detailid: laekarniiside stukkdekoor, lambriid, tiibuksed, seinakapid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>On teada, et 1683. aastal paiknes praeguse hoone krundil kokku kolm maja. Tänaseni säilinud aadlielamu las 1798. aastal ehitada perekond Kaulbars, ilmselt 1684. aastal Toompea tulekahjus hävinud keskaegsete elamute alusmüüridele. Hoone sarnasus samuti Kaulbarsidele kuulunud Mõdriku mõisa peahoonega lubab neis näha ühe arhitekti tööd. Alates 1814. aastast oli maja krahv H. H. Tiesenhauseni kasutuses. 19. - 20. sajandi uute neoklassitsistlikus stiilis juurdeehitistega moodustus trapetsikujulise sisehoovi ümber suur hooneteansambel, mis hõlmas ka Pika jala poolsel terrassil asunud iluaia. 1930. aastatel ehitati hoonesse 13 korterit. Teises maailmasõjas sai kogu kompleks kannatada, hävis ansambli vasakpoolne tiib, Piiskopi tänava poolne tiibhoone taastati 1946. a. klassitsistliku peafassaadi eeskujul. Nõukogude perioodil tegutses hoones F. R. Kreutzwaldi nimeline Riiklik Raamatukogu. 1990. aastatel seises hoone kasutuseta. Hoonekompleks restaureeriti 2000. aastate keskel. Tööde käigus ehitati uuesti üles Teises maailmasõjas hävinud hoovipoolne tiibhoone.</span>


source: A
code: 3001
name: Elamu Kohtu t.8, 1809.a., 1927.a.
type: Elamu
alt_id: 3
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kelpkatusega 2-korruselise ehitise Pika Jala nõlva poole pööratud tagafassaad on kolmekorruseline. Selle allkorruse pikaks venitatud fassaadipinda liigendab rustika, millesse lõikuvad teemantkvaadrina kujundatud lukukiviga aknaavad. Fassaadi keskel kerkib rustikakorrusel kuue joonia sambaga ja kolmnurkfrontooniga portikus kergelt taanduva seinapinna taustal. Peafassaad Kohtu tänava suure krundi külgi palistavate tiibhoonete vahel on detailirikkam. Laia keskrisaliiti kroonib kolmnurkfrontoon ilmeka lünettaknaga, kõiki aknaid ümbritseb lai krohviraamistus, kusjuures I korruse akendel on raskepärased kolmnurkpealmikud kahel akantuslehtkonsoolil. Viimaste vahel on iga akna kohal ristkülikukujuline reljeefplaadike figuratiivse kompositsiooniga (ohverdavad eroodid). Risaliidil on tekstifriis "Parentum voto ac favore" - vanemate heade soovidega. Mõlema fassaadi räästajoont ja frontoone ääristab jõuline karniis hammaslõikega, korrustevahelist pinda kaunistavad aknalaiused akantusornamendiga stukkreljeefid. Hoone põhiplaan ja ruumide anfilaadne järjestus on vastavad klassitsistlikule sümmeetriataotlusele, kohati on hilisemate vaheseintega muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klassitsistliku aadlielamu ehitas tuntud arhitekt C. L. Engel Rägavere ja Mõdriku mõisate omaniku R. A. von Kaulbarsi tellimusel ajavahemikus 1809-14. Tiibhooned ehitati 1811 arhitekt C. J. Jänicheni projekti kohaselt. Alates 1920 on hoones tegutsenud erinevad ministeeriumid, viimasel paarikümnel aastal on hoones paiknenud Õiguskantsleri kantselei.</span>


source: A
code: 3002
name: Elamu Kohtu t.12, 14.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 4
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe varasemast ehitise müüridele ehitatud kahekorruselise barokse aadlielamu enam kui 40 m pikkuse peaaegu liigendamata fassaadi algsed ehitusosad pärinevad tõenäoliselt 14. sajandist. Ruudukujulise põhiplaaniga massiivsed müürid hoone põhjaosas viitavad tõenäoliselt tornitaolisele algehitisele. Põhjamaiselt lihtsa ja karge kuubitaolise elamu arhitektuuri kujundasid algselt jõuliselt profileeritud karniisiga kõrge viilkatus, korrapäraselt paiknevad neljakandilised raidpiitades aknad ning baroksed müüriankrud. Peasissepääs asus läänekülje keskteljel. Peaaegu kogu hoone all on kelder, osaliselt on keldrikorruseid ka kaks. Peakorruse ruumijaotuses on loetav anfilaadsüsteem. Kõrgetel ja avaratel tubadel olid võimsatest palkidest ornamendimaalingutega talalaed ja barokse tahveldisega uksed. 19. sajandi teisel poolel sai hoone lõunapoolse juurdeehitisega tänini säilinud pikkuse. Samal ajal said enamik ruume ümberehituse tulemusena uue klassitsistliku kujunduse. Algsed talalaed krohviti ning kaunistati hammaskarniiside ja keskrosettidega. Elamu ees asub hoovimaja, mis oli algselt kasutuses tõllakuuri ja hobusetallina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aadlielamuks ehitatud hoone on valminud pärast Toompea tulekahju 1684. aastal. Uus hoone ehitati varem samas kohas olnud kahe ehitise säilinud müüridele. Hoone põhjaosa massiivsed müürid viitavad selles kohas varem olnud tornilaadsele algehitisele, mis tõenäoliselt pärinevad 14. sajandist. 19. sajandi teisel poolel pikendati hoonet lõuna suunas, mis andis hoonele tema praeguse pikkuse. Samal ajal toimusid ümberehitused ka kõigis siseruumides. Alates valmimisest kuni 1940. aastani kuulus hoone Tiesenhausenite perekonnale. 1929. aastal asus hoones üks Eesti suuremaid veinitehaseid, kus Matieseni kaubamärgi all valmistati ja villiti mitmesuguseid veine ja ka teisi alkohoolseid jooke.</span>


source: A
code: 3003
name: Elamu Lossi plats 2, 17.saj.-1911.a.
type: Elamu
alt_id: 6
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krundi piirid ühtivad hoone välisperimeetriga. Kõik välistrepid paiknevad väljaspool krundi piire. Vaadeldav hoone jääb stiilikriitiliselt varaklassitsismi. Hoone fassaad on liigendatud liseenidega nii Lossi platsi kui Toom-Kooli tänava pool. Maja akendel on rikkalikud reljeefsed raamistused, ülakorruse akende vahel ehisväljad, kelpkatusel katuseuugid. Maja esinduslik sepisvarikatusega peasissepääs paikneb idaseinas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Erik Dahlbergi (1625–1703) maketil aastast 1683, on vaadeldav kinnistu veel hoonestamata, ka järgmised Toompea plaanid ei kajasta sellel krundil veel ehitisi. 18. sajandil oli antud krundil Lossi platsi (siis Toomturu) ääres väike ühekorruseline elamu, mille ruumijaotus kolmeosaline. Hoone keskel oli mantelkorsten, millest mõlemale poole olid eluruumid. 1776. aastal ehitati hoone kolmekorruseliseks, ümberehituse projekti autoriks oli P. N. Pauly, kes oli hiljem tuntud Eestimaa kubermanguarhitektina. Hoone arhitektuurne lahendus on 1890. aasta ümberehitustest saadik säilinud muutumatuna. Toona oli arhitektiks Rudolf Knüpffer (1831–1900). Viimase ümberehituse käigus rajati uus kivist trepikoda ja uus vahesein. Lossipoolset fassaadi suurendati, muudeti aknaavade suurusi, tõenäoliselt samal ajal muudeti ka katuse kuju. 2000. aasate lõpus ja 2010. aastate alguses.</span>


source: A
code: 3004
name: Elamu Lossi plats 3, 18.saj.
type: Elamu
alt_id: 7
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik kitsa siiluna Lossi platsi ja Rutu tänava vahel paiknev kahekorruseline kivihoone. Hoone esimesel korrusel on äripind. Hoone platsipoolne fassaad on piduliku kujundusega: astmikfrontooni, laiade lamedate liseenide, tilgutimotiiviga ehispindadega. Ülejäänud fassaadid (eriti põhjapoolne, kus võib näha mitmeid ümberehitusjälgi) on lihtsamad. Hoone keskel asuv trepikoda ja mitmed sisekujunduse detailid (ahjud, uksed, lambriid) on hilisklassitsistlikud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu valmis enamikus vanema ehitise baasil 18. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 3005
name: Elamu Lossi plats 4, 17.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 8
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Stiilne klassitsistlik elamu Toompea lossiplatsi ansamblis. Ehituse käigus anti majale kelpkatuse ja sümmeetrilise viie aknaga peafassaadi liigendavate liseenidega tollal moes olnud ilme. Hilisema ümberehitusena viidi hoone peauks selle praegusele kohale, fassaadi idaserva. 1825. aastal peafassaadi keskel asunud alt kinnine rõdu on asendatud neljale lihtsale toskaana sambale toetatud portikus-rõduga. Hoone siseplaneeringus domineerib suurejooneline hilisklassitsistlik trepikoda. Sellest perioodist pärineb ka enamik praegusest sisekujundusest (tahveluksed, lambriid, kahhelahjud).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lossi plats 4 elamu on ehitatud koos teiste väljakuäärsete hoonetega 18. sajandi teisel poolel. Seejuures säilitati 17. sajandil tõenäoliselt ehitusmeistrite Peter Kleeni ja Hinr. Forbergi poolt u aastail 1661-1665 ehitatud 1-korruselise keskse sissepääsuga elamu põhimõõtmed ja liigendus ning hoonele lisati II korrus. Erinevas mahus ümberehitusi on teostatud ka hilisemal ajal. 1711. aastal on hiljem kindralmajor W. A. v. Schippenbachile kuulunud elamus peatunud tsaar Peeter I koos abikaasaga.</span>


source: A
code: 3006
name: Elamu Lossi plats 5, 17.-18.saj.
type: Elamu
alt_id: 9
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt madal 2-korruseline tagasihoidliku rustikaliigendusega ehitis, mille idaotsaga liitub samalaadne tiibhoone. Lossi platsi äärse, kapitaalseintega kolmeks jagatud ehitise põhimõõtmeis ja-plaanis ilmneb barokne üldmulje. Soklikorruse ruumid on madala silindervõlv- ja talalaega. Ülakorruse põhiplaanis kordub soklikorrusel kapitaalseintega määratud ruumijaotus. Majas on säilinud rohkesti 18.-19. sajandile iseloomulikke ehitusdetaile (uksed, aknad, profileeritud simss, karniisi ja sokliga barokne seinakapp, lambrii).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lossi plats 5 hoone ühtlane klassitsistlik üldilme pärineb 18. sajandi teise poole ümberehitusest, mil kaks väikest, ilmselt 17. sajandi lõpul rajatud ehitist ühtseks valduseks kujundati. Neist vanemat, kaheruumilise põhiplaaniga hoonet Piiskopi tänava joonel võib seostada 1683. a. maketil fikseerituga.</span>


source: A
code: 3007
name: Elamu Lossi plats 6, 18.saj.
type: Elamu
alt_id: 10
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik hoone Lossi platsi põhjaküljel. Peaaegu kvadraatse põhiplaaniga 3-korruseline ehitis Toompea linnuse eeshoovi piirdemüüri ja vana, veel 1728. a. siin püsinud Toomvärava ühinemise kohal. Lihtsatel liseenidega liigendatud varaklassitsistlikel fassaadidel (vaadeldav kolmelt küljelt) domineerivad laia krohvraamistusega aknad. Põhiplaanis kapitaalseintega kaheks ruumiks jaotatud I korrusel asub väike trepikoda treitud balustritega puutrepiga ning selle taga kirdenurgas silindervõlvidega ruum - mantelkorsten-köögi säilmed. Ülakorruste eluruume jaotab puust põiksein. Maja all on erakordselt massiivsete seintega silindervõlvlaega keldriruum, kuhu pääseb tänavalt. Keldri müürides kasutatud kunstipärase renessanssdekooriga raidkivid võivad pärineda vanast Toomväravast. Maja sisaldab rohkesti 18. sajandi arhitektuuri detaile (uksed, aknad, piirlauad, sepised). Tähelepanu väärib rikkaliku varaklassitsistliku dekooriga ja paljude samaaegsete sepisdetailidega välisuks, mille restaureerimisel 1980. aastal algne reljeefsus tunduvalt vähenes, kui osa algseid sepisdetaile asendati.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lossi plats 6 elamu on ehitatud koos teiste väljakuäärsete hoonetega 18. sajandi teisel poolel. Aastatel 1815-1821 elas selles majas saksa esimene ooperiprimadonna Gertrud Elisabeth Mara (s. Schmeling, 1749-1833), kes 1822.a kolis tagasihoidlikumasse korterisse majas Lai tn 11. G. E. Mara maeti Kopli kalmistule, kuid tema haud hävitati 1950. aastatel. Hauakivi säilinud tükke eksponeeritakse Tallinna Linnamuuuseumi Raidkivimuuseumis.</span>


source: A
code: 3008
name: Elamu Toom-Kooli t.3 hooviansambliga, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 18
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Toompeale iseloomulik 4-korruseline barokkhoone. 18. sajandi II poole ümberehitustega kõrgendati ja laiendati mantelkorstnat ning ilustati fassaadi laiade liseenidega. Kahel alumisel korrusel säilitati siseseintega kaheks jagatud põhiplaan, samuti barokne õueaken. Hoone välisuks on klassitsistlik. Elamu sisekujundus on valdavalt barokne (aknad, siseuksed, talamaalingud) ning osalt klassitsistlik (aknad, trepp).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Toom-Kooli 3 elamu rajati 16/17. sajandil linnuse idapoolse kraavi servale (säilinud on algsed otse paele ehitatud ristvõlvidega keldrid). 17. sajandil ehitati ümber 2-korruseliseks, külgseinaga piki praegust Toom-Kooli tänavat. Katuseviil ja peasissepääs olid lõunapoolses otsas. Aastate 1767-1789 ümberehitusega anti majale kahe korruse lisamisega praegune üldkuju. Elamu taha (piki kinnistu põhjakülge) rajati samaaegselt tall-tõllakuur. 19. sajandil ehitati sellele peale elukorrus ja ühendati peahoone II korrusega. Korterina võeti kasutusele ka põhihoone pööning. Hoone restaureeriti aastatel 1983-1985 ja kohandati haldushooneks ning ühiselamuks. 2014. aastal avati hoones Riigikogu ja Eesti Ajaloomuuseumi koostöös Parlamendi pood.</span>


source: A
code: 3009
name: Elamu Toom-Kooli t.7 hooviansambliga, 15.-18.saj.
type: Elamu
alt_id: 19
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline, ühe suure ja nelja väikese vintskapiga hoone fassaad on säilitanud 18. sajandi lõpust pärineva varaklassitsistliku kujunduse, selle klassitsistlik tänavafassaad vastab 1820.–1825. aastate ülesmõõtmisjoonistele. Kolmnurkne frontoon keskteljel, madalad liseenid ja katuseavadega kivikatus on ansamblis ülejäänud tänavaseinaga. Kinnistu paikneb Toompea lääneosas, endises väikest linnust ümbritsevas vallikraavis. Tänavaäärne hoone on ehitatud vallikraavi kaldale ning õuehoone vallikraavi. Keldriruumid on mõlemal hoonel võlvitud. Tänavapoolsel majal on sadulkatus, akendel sepishinged, väravaportaalil on stukkportaal lukukiviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Erik Dahlbergi (1625–1703) 1683. aasta maketil on näha väikesemahuline ristkülikukujuline hoone, mille pikem külg kulgeb tänavajoonel. 1684. aasta suvel toimunud tulekahjust ei ei jäänud puutumata ka hoone Toom-Kooli 7. Järgnenud Põhjasõda, nälja- ja katkuaastad ei soosinud aga ülesehitustöid kuni 18. sajandi viimase kümnendini. Vaadeldav kinnistu on hoonestatud tõenäoliselt 18. sajandi lõpuaastatel. Esmalt tänavaäärne hoone ja siis õuehoone. Hoonestus vastu linnamüüri on rajatud tõenäoliselt 19. sajandil. Tänavaäärse maja õuefassaad ja sisemine planeering on osaliselt muudetud tuginevalt 1920–1921 aastate projektile.</span>


source: A
code: 3010
name: Elamu Toom-Kooli t.21 hooviansambliga, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 20
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetegrupp on lihtsa dekooriga ja läbi ajaloo kujunenud vanalinnale tüüpilised kivihooned.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Toom-Kooli 21 (endine kinnistu nr 21) paikneb Toompea kõrgendiku lääneküljel, ulatudes vahetult järsaku servani. Konfiguratsioonilt on ebakorrapäraste piirjoontega krunt üsna ebaharilik. Krundi kirdepoolseks naabrik on Toom-Kooli 23, lõunas külgneb see nüüdseks juba pikemat aega hoonestamata seisnud ning haljasalana (tuntud ka Piiskopi aiana) kasutatud Toom-Kooli 19.
Krundi keskel asetsevasse kolmnurksesse siseõue pääseb selle kirdepiirile püstitatud värava kaudu. Siseõu on haljastatud ja seda kaunistavad kaks vana suurtükki.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oma praegustes piirides oli Toom-Kooli 21 krunt välja kujunenud 17. saj. alguseks. Võib arvata, et selle krundi Toompea üldstruktuuris täiesti ebahariliku konfiguratsiooni põhjustas kas 1553 või siis 1581. aasta tulekahjule järgnenud krundipiiride muutmine. Selliselt kujutaks praeguse peahoone ehk vana elamu alune eenduv territooriumi ilmselt äralõiget Toom-Kooli 19 endisest kinnistust nr 14. Toom-Kooli 21 majavalduse varasemaks teadaolevaks omanikuks on olnud Anders Larson, kes sai selle kingituseks Rootsi kuningalt Karl IX-lt, seega pidi see toimuma ajavahemikul 1604-1611.
Anders Larson oli aastatel 1606-1612 Tallinna asehalduriks.
1683. aastal valmistatud Tallinna maketil näeb otse Toomkiriku läänefassaadi taga oma põhiplaanilistes ja mahulistes gabariitides seal tänaseni püsinud piklikku ehitist. Sellest edasi põhjapoole suunduval tänavajoonel järgneb veel kaks tollal samuti küljega tänava poole pööratud hoonet. Piki krundi lõunapiiri nõlvakuni ulatunud madalam maja kuulus Toom-Kooli 19 koosseisu.
1684. aastal Toompeal puhkenud hiidtulekahjus sai vaadeldav kinnisvara kannatada: maketil näidatud hoonetest jäi alles vaid Toomkiriku tagune elamu. Samal ajal päevakorda tõusnud Toompea ulatusliku kindlustamise ja sellega seondunud ümberplaneerimise kavade realiseerimisel oleks ülalnimetatud maja seda otse läbiva uue radiaaltänava rajamiseks tulnud maha lammutada. Rahapuudusel jäi see kava ellu viimata , kuid kinnistu võõrandamisega seotud kompensatsiooni määramiseks 1685. aastal koostatud kirjelduses räägitakse kahekorruselisest eeskoja ja tubadega kivimajast, mis kõik põlenud, kuid mille müürid, köögikorsten olid alles. Kahte keldrit katsid talalaed. 
1687. aastast pärineva teate kohaselt oligi maanõunik Fromhold Tiesenhusen mahapõlenud kivimaja üles ehitanud. 1732. aastal mõõdeti üles majavalduse krundiplaan. Lisaks otse Toomkiriku taga asunud elamule on Toompea nõlvaku ääres näidatud ka ühe vana, ristkülikukujulise kaitsetorni säilmed.1765. aastal sõlmitud otsu-müügi lepingu alusel loovutas maanõuniku ja riigikrahvi Gotthard Johann von Manteuffeli lesk talle kuulunud maja koos kõrvalhoone, kuuri ja aiaga Toomkoolile. 
1779. aastal konstateeris Toompea kõrgendiku serval asunud hoonete tehnilist seisundit määranud kubermanguarhitekt Paulus Nicolaus Pauly, et von Wrangeli õues (Toom-Kooli 21) seisab glindi serval vertikaalselt üks vana müür, millega seotud lagunenud konsooltorn on näha 1799. aastast tuntud Tallinna vaatel. 
1820. aastast pärineval ja Toompea hoonestust detailselt kajastaval plaanil on kinnistu nagu praegugi juba täies ulatuses hoonetega palistatud ja sadultorn jäädavalt kadunud. Krundi kaguservalt väljaulatuva elumaja mahuline ülesehitus vastab põhimõtteliselt tänaseni eksisteerivale.
1932-33 kohandati arhitekt J.Ostrati juhendamisel õuehooned ridaelamu laadseteks eluruumideks.
Rasmus Kangropooli 1996. aastal koostatud Toom-Kooli 21 omanike- ja ehitusloo põhjal.</span>


source: A
code: 3011
name: Toompea komandandi maja, 17.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 21
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on hilisbarokset-varaklassitsistlikku arhitektuurikeelt esindava hoonega. Hoone on sokli-ning kahe põhikorrusega. Fassaadi ilmestavad rustikapinnad. Peafassaadil on kuus laia liseeni, millel on kapiteelidega pilastrid. I ja II korruse akendevahelised pinnad on kujundatud nelinurkses raamistuses, ruudukujulise äralõikega nurkadest, tahvlitega. Ülal lõpetab fassaadi profileeritud karniis. Aknaavasid rõhutab krohviraamistus, pilastrite kapiteelid on rokokoolike stukkmotiividega. Hoone küljefassaad aimab esifassaadi kujundust kuid on suuresti lihtsustatud. Sissepääs hoonesse asub esifassaadi vasakul küljel. Hoone seinapinnad on krohvitud ning hoonel on madal kelpkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Komandandi maja ehitusaeg langeb suurtes piirides kokku Tallinna bastionaalvööndi laiendamise ja kindlustamise kõrgajaga enne Põhjasõda. Lisaks Erik Dahlbergile on Rootsi Läänemeremaade provintside kindlustuste, st siis bastionaalvööndite, moderniseerimisega seotud suur hulk fortifikatsiooniinsenere. Üks tituleeritumaid neist oli Jacob Stael von Holstein, kes sündis küll tagasihoidliku bürgermeistri pojana Pärnus, kuid ajastule iseloomulikult tegi hiilgavat karjääri Rootsi kuninga sõjaväes, tõsteti 1652 aadliseisusesse ning määrati 1660 Eesti-, Liivi- ja Ingerimaa ning Saaremaa artilleeriaülemaks, sh vastutas neis provintsides teostatavate kindlustustööde eest. 1679 Riias duellandi kuulist langedes oli ta kindralmajori auastmes ning talle kuulus mitu mõisat Eesti- ja Liivimaal, lisaks ka majad Tallinnas ning Riias . 
Von Holstein omandas praeguse Toompea 1 kinnistu arvatavalt 1660.aastatel. Kinnistu erandlikku ja veel praegugi silmapaistvat asukohta otse rajatava bastionaalvööndi taga saab seletada Holsteini silmapaistva mõjuvõimuga, mis tegi temast teistest linnakodanikest veidi „võrdsema“. Erinevalt all-linna tihedast kinnise ehitusviisiga hoonerägastikust oli kavandatav hoone moodne linnavilla abihoonete ja rohelise aiaga. Paraku ei ole säilinud hoone ehitusprojekti, samuti puuduvad sekundaarsed allikad maja arhitekti ning täpse ehitusaja suhtes. Kindlasti on hoone asukoht näidatud 1686.aasta linnaplaanil koos äsja valminud Toompea valliväraga. Kui von Holsteini pärijad maja 1693 riigile müüvad, on hoone siiski veel lõpuni ehitamata . Hoone valmib nähtavasti õige pea ning see võetakse kasutusele linna komandandi residentsina, milleks see jääb ka peale Tallinna vallutamist 1710 Peeter I poolt. Maja kõige tuntum elanik oli Peeter I protežee, sõjavangi langenud Etioopia vürsti poeg Abram (Ibragim) Hannibal, Puškini vaarisa, kes oli Tallinna komandant aastatel 1742-52. 
Ants Heina hüpoteesi kohaselt on tõenäoline, et Komandandi maja algse projekti koostas Jacob Stael von Holstein ise; nii tollal kui hiljemgi  oli fortifikatsiooninseneridel kombeks projekteerida ka tsiviilhooneid.
Kui algne hoone oli ristkülikukujuline, mille moodustas praegune tänavaäärne maht, siis 1798.aastal koostatud Komandandi maja ülesmõõtmisjoonistel on hoonele lisatud juba hoovipoole ühekorruseline maht, kus keldris oli massiivne, osaliselt tänaseni säilinud mantelkorsten ning I korrusel esinduslik saal. Hoone tollane peafassaad oma kõrge kelpkatuse, sissepääsu rõhutava bareljeefidega kaunistatud kolmnurkfrontooni, kolossaalpilastrite, kõrge sokli ning akendevaheliste tahveldistega sarnaneb teise 17.saj teisel poolel ehitatud, kuid tänaseni oma algse ilme säilitanud klassitsistlikku barokki  esindava linnapaleega – nn Roseni majaga Pikk 28. Fassaadil rõhutab veelgi kesktelge I korruse rõdu, mis toetub eenduvale ärklile. Mitmed uurijad seovad Komandandi maja juurde- ja ümberehitust 1773 valminud Kubermanguvalitsuse hoonega ning selle arhitekti Johann Schultziga .
1825.aasta Insenerikomando fassaadijooniste tegemise ajaks on olukord juba muutunud: kõrge kelpkatus on juba asendatud praeguse, madala plekktahvlitest kelpkatusega; ümberehituse käigus on seejuures lammutatud ka uhke kolmnurkviil. 1830. aastatel  lisati hoovipoole ka praegune kaarekujuline maht ja tõenäoliselt kaotati ka peafassaadi rõdu ühes ärkliga, kuid lisati selle asemel postidele toetuv puidust veranda tänavaäärse mahu hoovipoolsele küljele.  Selle perioodiga suuremad ümberehitused ka lõppevad, edaspidi muudetakse vähemal määral plaanijaotust ning ehitatakse korduvalt ümber abihooneid. 1864.aastast 1938.aastani kuulus maja koos kinnistuga Kaarli kogudusele, nõukogude perioodil tegutses majas ENSV Statistika Valitsuse asutused, peale taasiseseisvumist EV Piirivalveamet.
2009 hoone restaureeriti põhjalikult Raul Vaiksoo projekti kohaselt ning kohandati Riigikogu Kantselei tarbeks.</span>


source: A
code: 3012
name: Elamu Rahukohtu t.1, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 15
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kompleks koosneb vähemasti neljast eri aegadel ehitatud omavahel kokku liidetud mahust. Neist vanim on krundi tagapiiri vastu paiknev klindiäärne hooneosa. 2-korruseline ümarportaali ja kahe väikse aknaga hoone on kaetud viilkatusega. Aja jooksul on alumine korrus muutunud poolkeldrikorruseks, mistõõtu näib hoone esifassaadilt 1-korruseline. Lihtsa liigendamata fassaadi keskosa ette on 19. sajandi teisel poolel ehitatud väike tuulekoda koos ovaalse neogooti aknaga tiibukse kohal. Läänefassaadil on säilinud Toompea ringmüüri sadultorni kandekaarte keskkonsool. Põhiplaan on ruudulähedane, keskel eraldub ruudukujuliselt keskmise võlviku mahus lõunapoolne osa, mõlemal korrusel on ristvõlvlaed. Lääneseina pool on piklik kolme võlvikuga ruum, praegu kergete vaheseintega tükeldatud. 19. sajandi teise poole ümberkujundust iseloomustab värviliste klaasidega neogooti siseaken ning praegu värvikihtidega kaetud maalitud lillornamendid võlvidel. 18. sajandil aidana kasutatud hoone on ehitatud hiljem ümber korteriteks. Kõige vanema hooneosaga liitub lõunasuunal piklik kõrge barokse katusega 1-korruseline hoonemaht, mis omakorda on vahehoone kaudu ühendatud Rahukohtu tänava ja Kiriku põiktänava nurgal paikneva kõrge kolmnurkviilu ja viilualuse väljaehitatud katusekorrusega põhimahus 2-korruselise hoonemahuga. Esifassaadi keskmes paikneb historitsistlik liseenide ja voluutidega dolomiidist raidportaal. Rahukohtu tänava poolne fassaad koosneb kahest osast, millest tasgumise juures on kasutatud läbi kahe korruse ulatuvaid kolossaalpilastreid. Nii Lossi platsi kui Rahukohtu tänava poolses kujunduses domineerivad korrapärase paigutusega klassitsistlikud aknaavad. Hoovi viib tänavalt lihtne kolmnurkfrontooniga värav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kompleks koosneb mitmest eri perioodidel ehitatud hoonest. Neist kõige vanem on klindi serval paiknev hoone, mis tõenäoliselt oli oma preagusel kujul olemas juba 1683. aastal.
18. sajandil kasutati hoonet aidana, hiljem ehitati hoonesse korterid. Teised krundil paiknevad hooned on hilisemad. Kompleksi täiendati kuni 20. sajandini.</span>


source: A
code: 3013
name: Kohtuhoonete ansambel Rahukohtu t.3, 1787-1792.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 16
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klindi serval paikneva kelpkatusega kaetud peahoone fassaad avaneb kaarjalt selle ette paigutatud veidi madalamad tiibhoonetega suletud hoovi, kuhu pääseb läbi kõrge võlvitud kangialuse. Kolmekorruselise risttahukalise maja fassaadidel on kasutatud rustikat, vahesimsse ning hammaslõikelist peakarniisi. Fassaadi elavdab peakorruse ulatuses liist- ja kolmnurkpealmikega aknavade vahelduva rütm. Risaliiti rõhutavad joonia kapiteeliga kolossaalpilastrid. Klindipoolse põhjafassaadi ees on esimese korruse ulatuses kuus pilastrit, mille ees olnud kuuele dooria sambale toetatud balusterrinnatisega rõdu lammutati 1890/91. aastal ent taastat uuesti aastatel 1996-2000. Kolmekorruseliste tiibhoonete väliskujunduses domineerib kahe korruse ulatuses lihtne rustika; allkorruse algsed ovaalaknad muudeti 19. sajandil nelinurkseiks. Tiibhoonete ruumijaotust on mõnevõrra muudetud, suured tallid trapetsikujulises hooneosas kangialusest läänes kohandati vangikongideks, põhjapoolse osa väike tall köögiks jm. Peahoone idapoolse otsa juures oli 18. sajandil jääkelder ja teisi väikemaid majandushooneid. Uus köögiosa ja trepikoda lisati 1874. aastal. Ruumijaotus oli algselt hilisbaroksele mõisamajale analoogselt anfilaadne. Esindusruumid asusid maja algfuntsioonist tulenevalt iga korruse lääneotsas. Teise korruse saalis säilinud peegellae profileeritud karniis kinnitab interjööride stiiliühtsust eksterjööriga. Esimese korruse lääneotsa ruumid ühes trepikoja ja ühe idapoolse otsa ruumiga on ristvõlvlaega. Ka sügavates, erakordselt paksude seintega, vanglaks määratud keldriruumides on võlvitud laed, mis toetuvad piilaritele. Esimesele ja kolmandale korrusele tehti koridorsüsteem seoses hoone kohtumajaks ümberehitamisel aastatel 1890-91. Sellest ajast pärineb ka valdav osa uksi ja aknaid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üks esinduslikumaid klassitsistlikke ansambleid Toompeal on ehitatud tolase Eestimaa kubermanguarhitekti Johann Caspar Mohr (surnud 1788) projekti järgi aastatel 1787-92. Eestimaa kubermangu kohtuasutuse hoonet asuti kavandama 1783. aastal pärast Tallinna asehalduskonna moodustamist. Pärast asehalduskonna likvideerimist ja hooneehituse riikliku finantseerimise lõpetamist 1788. aastal jätkas ehitustöödega senine ehitusettevõtja Hiiumaa mõisnik krahv Jakob Pontus Stenbock (1744-1824), kes kohandas hoone Stenbockide linnapaleeks. Ehitustööde lõppdaatum 1782 on oletuslik. 1855. aastal muudeti elamu Toomkooli pansionaadiks. Algselt kavandatud funktsiooni sai maja alles 1891. aastal. Kohtud töötasid hoones kuni 1987. aastani. Põhjalikud renoveerimistööd toimusid aastatel 1996-2000. Alates 2000. aastast kasutab hoonetekompleksi Riigikantselei.</span>


source: A
code: 3014
name: Elamu Rahukohtu 4 hooviansambliga, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 17
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Piklikul, ebakorrapärase kujuga krundil asub Toompeale iseloomulik maa-aadli linnamaja koos kõrvalhoonetega. 2-korruselise paekiviseinte ja kõrge S-kividest kelpkatusega peahoone fassaad on suunatud hoovi poole, läänepoolne ots paikneb aga tänava joonel. Baroksete mõõtmetega hoone keskosas on algselt asunud mantelkorsten, mille müürimassiiv on säilinud. Hoone fassaadid on peaaegu liigendamata. Esifassaadi keskel eendub väike hilisklassitsistlik eeskoda, mis on tõenäoliselt lisatud 1842. aasta ümberehituse käigus. Elamu all on kelder, millest hoone läänepoolses otsas on kaks ristvõlvidega ruumi, neist teine kesksambaga. Ülejäänud kelder on silindervõlvidega. Keldris kapitaalseintega määratud ristkülikulähedase põhiplaan kordub peaaegu täpselt mõlemal elukorrusel, kusjuures esindusruumid on maja läänepoolses otsas, saal teisel korrusel. Peahoonega liitub kirdenurgas kvadraatse põhiplaaniga 2-korruseline tiibhoone. Ansambli ülejäänud hoonestus on 1-korruseline. Kunagised tallid, tõllakuurid, teenijate-kutsarite korterid jm. asetsevad kaarjalt krundi lõunaosas. Rahukohtu tänava poolsel tänavajoonel asuva madala elamu kujundus on esinduslikult klassitsistlik. Elamu fassaadi keskel on vähe-eenduv rustikaga risaliit, millel kolmnurkfrontoon. Profileeritud räästakarniisilt kerkib kõrge S-kividest kelpkatus. Välisuksel varaklassitsistlik dekoor. Teise kõrvalhoone fassaad avaneb Toom-Rüütli tänava joonele. Lühikese fassaadi keskel on seinapinnast eenduv sihvakas, hästiproportsioneeritud risaliit, mille keskel sadulkaarse sillusega ukseava. Kahel pool sissekäiku on kõrged baasi ja kapiteelidega liseenid. Kõrvalhoonete algset plaanilahendust ja sisekujundust on 20. sajandil tugevalt muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17. sajandi lõpust pärineva elamukompleks, mis kuulus 18.-20. sajandi alguseni Fockide aandlisuguvõsale. Täna asub ansambli peahoones Iiri suursaadiku residents ja kõrvalhoones Hollandi suursaatkond.</span>


source: A
code: 3015
type: ehitismälestis
alt_id: 23
name:
All-linna kindlustused - linnamüür, tornid, väravaehitised, muldkindlustused, vallikraav, 13.-18.saj.

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tallinna vanalinnas on tänaseni terviklikult säilinud 26 linnamüüri torni –Kiek in de Kök, Stoltingi torn, Nunnadetagune torn, Tallitorn, Neitsitorn, Hinke torn, Paks Margareeta (2 torni), Hattorpe-tagune torn, Wulfardi-tagune torn, Loewenschede torn, Grusbeke-tagune torn, Lühikese Jala väravatorn , Köismäe torn, Saunatorn, Kuldjala torn, Nunnatorn, Plate torn, Eppingi torn, Bremeni torn, Viru värava tornid (2 torni), Hellemanni torn, Assauwe torn, Pika jala väravatorn, Munkadetagune torn. 
Osaliselt on säilinud veel 2 torni: Saunatagune ja Renteni torn.
Tüpoloogialt jagunevad nad:
Väravatornid: Pika jala väravatorn, Lühikese Jala väravatorn
Eesvärava tornid: Paks Margareeta (2 torni), Viru värava tornid (2 torni)
Sadultornid: Tallitorn, Saunatorn, Nunnadetagune torn
Ülejäänud linnamüüri tornid: Kiek in de Kök, Stoltingi torn, Neitsitorn, Hinke torn, Hattorpe-tagune torn,  Wulfardi-tagune torn, Loewenschede torn, Grusbeke-tagune torn, Köismäe torn, Kuldjala torn, Nunnatorn, Plate torn, Eppingi torn, Bremeni torn, Hellemanni torn, Assauwe torn, Munkadetagune torn.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Neitsitorni (Megede torni) rajati arvatavasti 1360-1370. aastatel üheaegselt siinse linnamüüri ja torni jalamil kulgenud parhamiga. Alates 1373. aastast on Neitsi torn märgitud püsiva nimega Meg(h)ede torn, mis tulenes nähtavasti torni ehitusisanda Hinse Meghe nimest.</span>


source: A
code: 3016
name: Ait Aida t.3, 1692.a., 1823.a., 1974-1980.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 24
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruselise kelpkatusega paekivist viljaaida fassaadid on sümmeetrilised. Hoone esifassaadil on kolm ümarkaarset raidportaali, millest kahe äärmise kohal on sama kujundusega kaubaluukide avad koos katusepinnast eenduvate vintskappidega. Neid ümbritsev seinapind on liigendatud neljakandiliste aknaavade ja kitsaste tuulutuspiludega. Tagafassaad on esifassaadile sarnase kujundusega, ainult seinapinnas on rohkem avasid ja keskmise portaali kohal on samuti vintskapiga lõppev kaubaluukide rida. Nii esi- kui tagafassaadi kõikidel avadel on raidkiviraamistus. Peafassaadi taga asub hoone keskosas aidahoone korruseid ühendav keerdtrepp. Hoone esimese- ja kolmanda korruse ristvõlve toetavad massiivsed sambad. Teise korruse palklaed on hiljem tugevdatud uute tugikaartega. Samaaegselt paigaldati hoonele ka uue katusekonstruktsiooniga katus. Alumiste korruste algselt ühtne kahelööviline ruum on jagatud vaheseintega kaheks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samal krundil asunud nunnakloostri puuviljaaia omanikud vahetusid mitmel korral, kuni 1692. aastal ostis krundi Tallinna raehärra Diedrich Reime, kes ehitas aastatel 1692-1695 krundile aida. 1737. aastal võeti aidahoone riigi kasutusse. 1944. aasta märtsipommitamises hävis aida katus ja osa kolmanda korruse võlvidest, mis korrastati aastatel 1954-1955. Aastatel 1976-1980 kohandati endine aidahoone Tarbekunstimuuseumiks.</span>


source: A
code: 3017
name: Ait Aida t.6, 15.saj.,1551.a., 1723.a., 1967.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 25
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone elamuks muutmise käigus 16. sajandil ehitati väike raidportaal ja raidraamistusega aknad, mantelkorsten ja paeplaatidest põrandad. Peale põhjasõda müüriti kinni mõned seinad ja aknad, vahelaed lammutati, fassaadi tehti kaubaluugiavad. Aidaperioodist on säilinud unikaalne vintsivõlli tugikonstruktsioon. Keldris ja esimesel korrusel on kaks ruumi, teisel korrusel üks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15. sajandil asus maja kohal Lai t. 23 elamu kõrvalhoone, mis hiljem ehitati ümber aidaks. 1551-1558. aastatel muudeti hoone kahekorruseliseks elamuks. Põhjasõjas varemeisse jäänud elamu kohandati 1723-1739. aastatel taas aidaks. Hoone restaureeriti 1967-1968. aastatel elamuna.</span>


source: A
code: 3018
name: Elamu Dunkri t.6 väravahoonega, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 109
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tallinnale iseloomulikul keskaegsel kaupmeheelamul on hoonetüübile omane kolmnurkse viiluga kitsas fassaad, millega lääneküljel liitub väiksem samuti kolmnurkse viiluga väravahoone. Paekivist seinte ja sokliosaga kaupmeheelamul on kolm korrust ja katusekorrus. Hoonete fassaadid on säilinud ümberehitatud kujul, seda eeskätt alumises osas. Fassaadide kujundus on lihtne. Fassaadikujunduses on varasemalt kasutatud halli värvi. Elamu taga asub väike ristkülikukujuline siseõu, mida piiravad kolmest küljest hooned. Siseõue tagumiseks piirdeks on paekivist müür.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseimad andmed kinnistu kohta pärinevad 1362. aastast, kui seal asus „Soesti“ nimeline kõrts. 1388. ja 1400. aastal on mainitud kinnistul paiknevat kivist elamuhoonet koos väikese aidaga ning 1536. aastal elamut koos väikemajaga. Olulisemad ümberehitused toimusid 18. sajandil.</span>


source: A
code: 3134
name: Elamu Dunkri t.9 portaal, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 110
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algne hoone oli Tallinnale iseloomulik viilkatuse ja katusealuse laoruumiga 2-korruseline kivist elumaja, mis esindas linnakodaniku elamu tagasihoidlikumat tüüpi. Hoone fassaadiseinas paiknes segmentkaarsesse nišši paigutatud raid-piitadega aken ning profileeritud palendiseinte ja arhivoldiga raidkiviportaal. Suurema ümberehituse käigus omandas hoone barokse ilme. Tööde käigus paigutati hoone raidportaali uus, barokse kujundusega kahepoolne välisuks. Lammutatud hoone asmele ehitatud makett-hoone seinad on silikaattellistest ja vahelaed ning trepp monoliitsest raudbetoonist. Hoone uksed, aknad ja raudbetoontreppi katvad puitdetailid on projekteeritud hoones leidunud ajalooliste detailide järgi, osaliselt nende koopiatena. Maekett-hoonele pandi tagasi lammutuseelne raidportaal koos aknaga, barokne välisuks ning talalagi hoone teise korruse edelanurga ruumis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne hoone pärineb tõenäoliselt 15. sajandist. Suuremad ümberehitused toimusid 18. sajandi keskel või teises pooles. Algne hoone lammutati 1977. aastal. Lammutatud hoone taastati arhitekt Jüri Renteri projekti järgi (1952) 1980. aasta olumpiamängudeks. Makett-hoone juures kasutati algse hoone detaile. Kaitse all on elamu raidkivist gooti portaal.</span>


source: A
code: 3019
name: Elamu Hobusepea t.12, 15.saj., 19.saj.
type: Elamu
alt_id: 26
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone fassaadil on 15. sajandist pärit viilupetik, raidpiirdes kaubaluuk ja tõstepomm. Katusekattematerjal on S-kujuline põletatud savist katusekivi. Sisearhitektuuris on diele-dornse ruumijaotus.  Erinevatest ajastutest on säilinud hulgaliselt detaile: 15. sajandist keldritrepi raidportaal, mantelkorstna konstruktsioonid, kaarsillusega seinaniśś, munakividest keldri põrand, erimõõdulised paekivist „kausid“,  16. sajandist raidkivist vahesamba ja profileeritud palendiplaatidega paarisaken, elutoas maalingutega talalagi. 18. sajandist pärineb barokne peatrepp käsipuu ja rinnatisega, I korruse talalagi, seinaniśś, keldritrepp. 19. sajandist välisuks,aknaplokid ja aknaraamid, kaminaga kahhelahi, III korruse ruumis pottahi. 20 sajandist on välisukse metallvõred, trepialune seinakapp, juugend stiilis pabertapeet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14-15. sajandil ehitatud kaupmeheelamu on kolmekorruseline madaldatud viilfassaadiga kivist hoone. 1786. aastal registreeriti rätsepmeister Friedrich Ulrich Benedict Schradi elamu toolitegija Valentin Nicolaus Brandti nimele. Peale V.N.Brandt surma 1815. aastal ja lesk Anna Helena Riese surma 1824. aastal kuulus kinnistu erinevatele ametimeestele; toolitegija Jacob Heinrich Brandtile, kingsepp Gustav Grünbergile, raamatuköitja Alexander Mollerile ja tema lastele. 1906. aastast oli omanik Karl Vidau. Hoone rekonstreeriti osaliselt 1980. aastatel.</span>


source: A
code: 3020
name: Elamu Kinga t.10 fassaad, 15.saj., 1923.a.
type: Elamu
alt_id: 27
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetekompleks koosneb kahest keskaegse põhiplaaniga ning 20. sajandi alguses tugevalt ümberehitatud endisest aidamajast, mis on ümberehituste käigus ühendatud üheks hooneks. Keskaegse kolmnurkviiluga hoone fassaad asub Kinga tänavafrondis, neobarokse ilmega 1923 – 1928.a ümberehitatud fassaad kulgeb piki Pikka tänavat. Hoone on põhimahus kolmekorruseline, pööningul on kaks lisakorrust. Pika tänava fassaadil on väärtuslik maalitud puitraamistusega akende grupp. Kinga tänava poolne kolmnurkviil on kaunistatud kolme petikniššiga, millest keskmine lõpeb ülaosas kuplitaoliseks laieneva, külgmised vertikaalselt poolitatud kolmikkaarega ning viiluosa reljeefsed räästaalused polükroomsete dekoratiivlaudadega.  Viilu osas on säilinud kaks kaubaluuki ja valgustusavasid. Tänavate nurgal on säilinud hoone tugipiilar koos müüriankrutega ning katusenurgal E.Kühnerti autorimärgiga väike haritorn.
Hoone alumisel korrusel asuvad poed,  üleval eluruumid. Eluruumidena on kasutusele võetud ka pööning.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14. sajandist pärinev hoone Pikk 10/Kinga 10 paikneb Raekoja platsi äärses väikeses kvartalis ning on oma Kinga tänava poolse fassaadiga ainuke keskaegset ilmet säilitanud ehitis selles kvartalis. Algselt asusid kahel kinnistul nurgapealne väikeelamu ja Pikka tänavat pidi kulgenud kivist aidahoone. 15.sajandil muudeti elamu samuti aidaks. Kinga tänava poolse hoone keskaegne kolmnurkne otsaviil on kaunistatud petikniššidega, mis sarnanevad kujunduslikult Pirita kloostri omadega ning on keskaegsele Tallinnale iseloomulikud. Erandlikud on viiluosa reljeefsed räästaalused polükroomsete dekoratiivlaudadega, mis on tõenäoliselt kujundatud E.Kühnerti 1923.aasta ümberehituse projekti alusel. Viilu osas on säilinud kaks kaubaluugi raidpiitadega ava ja valgustusavasid. Tänavate nurgal on säilinud hoone tugipiilar koos müüriankrutega.
17. – 18-ndal sajandil olid hoonete allosas pudupoed ja üleval (pööningul) viljaaidad. 1900 aastal kinnistud ühendati, omanikuks sai Vaestehooldamise Selts Niguliste kiriku juures. 1923. aastast kuulus hoone Vene tänava Nikolai kiriku kogudusele. Samal aastal ehitati hooned põhjalikult ümber arhitekt E.Kühnerti projekti alusel. Kinga tänava fassaadil on ümber ehitatud alumine osa, Pika tänava fassaad on ehitatud ümber  täielikult. Hoone fassaad on neobarokse ilmega, hoone nurka lisati sirkliga väike haritorn, katusekonstruktsioonide osa ehitati ümber E.Habermanni projekti järgi 1928. aastal.
Keskaegsed müürid on säilinud hoone põhimahus, keldrites on loetav algne hoonete paigutus eraldi kinnistutel. Sisekujunduses on säilinud detaile 1923. aasta ümberehitusest: siseuksi, aknaraame. Paeastmetega ja metallbalustritega trepp, keraamiliste plaatidega trepikoja põrandad jne.</span>


source: A
code: 3021
name: Elamu Kuninga t.1 hooviansambliga, 15., 19., 20.saj.
type: Elamu
alt_id: 40
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tallinnale iseloomulik kõrge kolmnurkviilu ja diele-dornse tüüpi plaanilahendusega jõuka kaupmehe elamu koos hooviansambliga. Fassaadil on säilinud katkeid portaali ja aknaavade põskedest, samuti kaubaluukide osi. Hoones on säilinud vintspalk köierattaga ja ainus gooti stiilis kamin Tallinnas. Nii tänavapoolsel kui õueviilul paiknevad kaubaluukide avad on kohandatud akendeks. Õue tagaosas on säilinud keskaegsete elamukomplekside seas ainulaadne kodukabel. Tänavafassaadi kõrgel viiluväljal paiknevates ümarniššides on 15. sajandi esimesest poolest pärinevad Kristuse ja evangelistide kujutistega tahvelmaalide koopiad. Peahoonet ja poolviiluga väravahoonet ühendab ristvõlv-kangialune. Dornse polükroomne talalagi pärineb 17. sajandi esimesest poolest. Plafoonmaal ja raidkivist siseportaal 18. sajandist. Praegused teise korruse aknad pärinevad 18. ja 19. sajandi vahetusest. Alumise korruse kujundus 19. sajandi lõpust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone krundi kohta on esimesed teated 1339. aastast. Krundil asuvat hoonet on esmakordselt mainitud 1407. aastal seoses väravahoone ehitamisega. Tänase hoone dateeringu aluseks on praeguseks hävinud võlvidest säilinud päiskivi, millel on aastaarv 1451. Hoone fassaadi sarnasus Pirita kloostri kiriku viiluga lubab hoone rajamist seostada Pirital tegutsenud meistri H. Swalbarti tegevusega. Fassaadi tahvelmaalidega dekoratiivniššid pärinevad 15. sajandi esimesest poolest. Praegused teise korruse aknad ehitati 18.-19. sajandi vahetusel. Alumise korruse kujundas 1879. aastal arhitekt Rudolf von Knüpffer (1831-1900).</span>


source: A
code: 3022
name: Elamu Kuninga t.3 hooviansambliga, 14.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 41
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone, koos kõrvalhoonetega on suures osas säilitanud keskaegsed mõõtmed ja põhiplaani. Kahekorruselise elamu mezzanino on kujundatud peakarniisilt voluutjate külgedega kerkiva kitsama ülakorrusena. Selle lõpetab raskepärane kolmnurkfrontoon, mis on tiheda dekooriga; hammaslõike, munavöödi, ehiskonsoolide ja rosetikestega. Horisontaalsust taotlev liigendus on mitmekesine, korruseid markeerivad akantusest, palmetist ja lootosest komponeeritud dekoratiivfriisid. Alumise korruse fassaadil on horisontaalrustika. Sissepääs tänavalt keldrisse tehti 20. sajandil. Põhiplaanis on läbi kolme korruse säilinud diele ja dornse kaheruumiline jaotus, mis on tükeldatud hilisemate vaheseintega. Diele edelanurka kunagise mantelkorstna asemele ehitati 19. sajandil trepikoda. Varasemast sisekujundusest on järel vaid mõni profileeritud karniis, keskaegsetest ehituskonstruktsioonidest mõned raidraamistuses avad ning konsoolid. Keldris on neljatahulistele sammastele toetuvad ristvõlvlaed. Dornsega liituvas kitsamas piklikus tagamajas on kolm elukorrust, keskaegse paeplaattalalaega kelder ning dornse-poolses seinas korruseid ühendanud müüritrepp. Endises kuubikujulises majandushoones hoovi tagaosas on säilinud mantelkorsten, tellistest kalasabaseotises võlvid ja 18-19. sajandist pärit uksesepiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmased teated kivielamust pärinevad 14. sajandi keskelt. 16. sajandil ehitati hoone kõrvale ait. 1600. aastal oli kompleks varemeis ning ehitati üles. Elamu klassitsistlik ilme ja dekooriga liigendus on ehitatud apteeker E. A. Bienerti tellimusel umbes 1814. aastal, tõenäoliselt arhitekt C. L. Engeli projekti järgi. Kangialusega väravahoone purustati 1944. aastal ja lammutati Kirjanike Maja ehitamisel.</span>


source: A
code: 3023
name: Elamu Kuninga t.6, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 42
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskaegsest hoonekehandist on säilinud kaheksa kandilise nurgasambaga mantelkorsten dieles, kivitrepi fragment, kerishüpokaust koos katteplaadi fragmentidega, astmikportaali detailid jms. 17. sajandi juurdeehitustele viitavad dornse polükroomne talalagi ning dornsepealse ruumi plafoonmaal, ilmselt ka dornse kamina külg ning paraadtrepi balustraadi fragmendid. 19. sajandi ümberehituste käigus muudeti peaaegu kõik uksed ja aknad. Hoone restuareeriti 1983. aastal Poola resuaraatorite poolt. Praegune paraadtrepp on rekonstrueeritud 17. sajandist pärit balustraadi fragmentide põhjal. Hoonel on kinnistu sees vaid üks suur ruum (dornse) ja selle ees väiksem juurdeehitis, ilmselt köök.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated kivielamust pärinevad 1373. aastast. Kinnistul on eelnevalt olnud vähemalt kolm puitehitist. Hoonet on läbi sajandite kasutanud erinevate ametite esindajad; sepad, kaupmehed, sadamavaht, rätsepad, kullassepad, mereväekirurg ja vöötegijameister. 15. sajandil elas siin esimene Tallinna õpetatud arst Jacob von Horst. 1983. aastal alustas majas tegevust Lasteloomingu Maja, mis hiljem nimetati ümber Kullo Lastegaleriiks.</span>


source: A
code: 3024
name: Elamu Lai t.5 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 28
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruselise klassitsistlikus stiilis aadlielamu arhitektuuri iseloomustab linnapaleele traditsiooniline korrustejaotus, mis koosneb rustreeritud soklikorrusest, varaklassitsistliku dekooriga peakorrusest ehk piano nobilest ja lihtsa karniisiga eraldatud madalast mezzanino-korrus. Hoone keskosa rõhutavad kolmnurkfrontooniga keskrisaliit ning peakorruse veneetsia aken koos kahe ümarkaarse aknaga. Akende ees asus neljale joonia sambale toetatud ažuurse sepisvõrega rõdu, mis asendati 1830. aastatel konsoolidele toetuvaga. Rõdu all on hoone keskteljel kõrge võlvitud kangialune, kus asub ka peasissekäik, mille mõlemas otsas olev sepisvõre on valmistatud 1980. aastatel. Saal ja teised. klassitsistlikult kujundatud esindusruumid asuvad traditsiooniliselt teisel korrusel. Varaklassitsismile omast rikkalikku stukkdekoori asemel on lihtsad peegellaed ja treitud balustritega trepid. Keldrikorrus on enamasti võlvlagedega, säilinud on ka keskaegseid paeplaatidega talalagesid. Tiib- ja majandushooned, nagu hobusetall, kolm tõllakuuri, pruulikoda, ait jt., moodustavad hilisematele muudatustele vaatamata tervikliku klassitsistliku ansambli. Varastest detailidest on säilinud dekoratiivse avatud roosiõie motiiviga laekivi, maalitud palktalalagi põhja-tiibhoone esimesel korrusel ja nahktapeedi fragmendid barokiperioodist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tänase elamu kohal paiknes algselt kaks kinnistut. Esimene eluhoone valmis põhjapoolsel kinnistul 1437. aastal ja selle lasi ehitada linnavalitseja Gosshalk Borstel. Hoone hoovi lisati 16. sajandi esimesel poolel kaks aita, mis ehitati 17. sajandi esimesel poolel kokku üheks väikeseks elamuks. Esimesed teateid lõunapoolse kinnistu hoonestusest pärinevad 1505. aastast. 18. sajandil olid lõunapoolse kinnistu hooned korduvalt varemeis. 1780. aastate paiku ostis mõlemad krundiosad maanõunik A. Budberg ja rajas varasemate hoonete põhjaliku ümberehituse teel praeguse kolmekorruselise aadlielamu. Täiendavad ümberehitused toimusid veel ka 1830. aastatel. Krundil paiknenud hoonetes on elanud nimekaid linnakodanikke, nende seas Oleviste kiriku pastor Gabriel Elfring, aadliperekondade Bergide ja Stackelbergide järeltulijad, kindraladjutant Paul von Kotzebue jmt. 20.sajandil asus hoones Lindforsi pärijate trükitööliste ja kirjastajate liit, juudi kirjanduse ja dramaturgia ühendus Bjalik, ajalehe “Kaja” toimetus. Nõukogude perioodil tegutsesid hoones Teaduslik Raamatukogu ja Tallinna Polütehnilise Instituudi Ajaloomuuseum. Hoonetekompleks renoveeriti 2003. aastal.</span>


source: A
code: 3025
name: Elamu Lai t.17, 1680.a., 1887.a.
type: Elamu
alt_id: 29
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline ruudulähedase põhiplaaniga elamu peegeldab oma kõrge kelpkatuse, baroksete proportsioonide ja peakarniisilt kerkiva väikese kolmnurkviiluga Hollandi barokkstiili. Maja algse väliskujunduse kohta andmed puuduvad. Praegune fassaad on lihtne, liigenduseta. Kunagisest konsoolrõdust fassaadi keskel on järel väike osa sepisvõret. Algsest kujundusest on tõenäoliselt säilinud stiilsete nurgiste ja sepishingedega aknad ning nurgalaienditega krohvraamistused paari 19. sajandi keskel kinnimüüritud aknaava kujunduses. Ümarkaarse sillusega paekivist väravaportaal maja lõunaküljele jäävas kõrges piirdemüüris on veel traditsioonilise talumiplaadiga. Keldrikorrusel poolitab maja keskne vaheruum, millest ühel pool on kolm, teisel kaks ruumi. Neist kolmes on säilinud kesksammas plaatkapiteelidega, osa ruume on ristvõlvlaega. Ülakorrused järgivad keldrikorruse ruumijaotust. Mantelkorsten on jälgitav igal korrusel. Puusepa- ja tisleritööd, sealhulgas põrand, uksed, aknad, paneelid jm. tegi J. Giessen koos õpilastega, pruunid ja mustad valgete liistudega tänaseks hävinud kahhelahjud valmistasid pottsepad S. Smidt ja J. Tiedisch, lisaks osales töödel puusepp A. Kersten. Enamasti 18. sajandist pärinevast sisekujundusest on säilinud peegellagesid, lambriisid ja barokseid sepisdetaile. Omapärane on peahoonega üheaegne V-kujuline tall-tõllakuur krundi lääneküljel. Kahekorruseline tiibhoone peahoone taga ehitati endise madala talli ja piirdemüüri asemele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Endise Mihkli kloostri idaosa krundi omandas 1664. aastal C. v. Wangersheim. 1683. aastal anti krunt koos poolelioleva elamu ja kõrvalhoonetega üürile vabahärra Johann Andres von der Pahlenile (1642–1696) ühes kohustusega elamu ehitus lõpetada. Kaitsealune elamu valmis 1685. aastal. Mõnede ürikute järgi võib hoonet pidada ehitusmeister Gert Forbergi loominguks. Aasta varem oli krundil valinud uus kivist tall ning 1690. aastal alustati samas ka suure kaubalao ehitamist; tänase aadressiga Aida tänav 3. Aastail 1711-29 kuulus valdus ja kõrvalolev Lai tänav 15 A. Menshikovile. Maja järjekordne omanik krahv Stenbock lisas 1817. a. frontoonile perekonnavapi. Kompleksi kuuluv kahekorruseline tiibhoone peahoone taga ehitati 1887. aastal arhitekt A. Thamm seniori projekti järgi endise madala talli ja piirdemüüri asemele.</span>


source: A
code: 3026
name: Elamu Lai t.21, 1772.a.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 30
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruselise täiskelpkatusega hilisbarokse elamu fassaadi kujundab kõrge kolmnurkfrontooniga keskrisaliit. Frontooni tipus paikneb arvatavasti 17. sajandist pärinev lõvikujuline tuulelipu alus. Varaklassitsistlikule fassaadidekoorile iseloomulikult on akendel nurgalaienditega krohvist raamistused, laiad liseenid ja ehistahvlid. Kesktelje ukse- ja aknaavadel on lamedad voluudikujulised krohvkarniisid. Keskne peauks on 18. sajandi iseloomulikes vormides. Fassaadi paremal küljel on ümarlõikelise raamistusega väravaportaal, mille kaudu viib võlvitud kangialune Lai tänav 23-ga ühisesse sisehoovi. Elamu kõik keldriruumid on kõlvitud. Kapitaalseintega määratud siseplaneering on I - III korrusel peaaegu identne. Vestibüüli tagaseinas asub rokokooliku nikerddekooriga puutrepp. Peakorrusel on keskrisaliidi laiune saal ja selle taga kaks väiksemat salongi; mõnes ruumis on säilinud peegelvõlvlagi. Hoones on säilinud tahveluksed koos profileeritud piiretega, lambriid ja sepisdetailid on valdavalt hilisbaroksed. Kangialuse pealses pikas kitsas ruumis on 18. sajandist pärit profileeritud servadega taladest akantusmaalinguga lagi, seintel hilisema trafaretimaalingu fragmendid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed kindlad teated kinnistu kohta on 1499. aastast, mil krundi omanik oli raehärra Johan Super (ka Supher ja Zuper). Aastatel 1542 kuni 1664 oli kinnistul elamu ja kaks aita koos keldritega, hiljsemates ürikutes on mainitud aga ainult elamut. Praegune hoone on  ehitatud aastatel 1772 kuni 1787.</span>


source: A
code: 3027
name: Elamu Lai t.23 hooviansambliga, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 31
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Diele ehk eesruumi nurgas asub mantelkorsten, selle all võlvitud kerishüpokaust, kust soe õhk juhiti avadega paekiviplaadi (kalorifeeri plaat) kaudu dornsesse ehk eluruumi. Dornses on säilinud kaks raidkivist siseportaali - keldrisse viival on aastaarv 1560 ja majaomaniku Chr. Kappeli ja tema naise peremärgid ning initsiaalid. Eluruumi õuepoolse kaheosalise akna vaheposti ehib hilisrenessanssornament (u 1600), laetaladel on dekoratiivne maaling 17. saj. lõpust.  Dornsest pääseb raidkivist siseportaali kaudu keskaegsesse tagamajja (bikamer). 
Sümmeetrilise viilfassaadi keskes on astmiportaal, selle külgedel diele raidraamistuses aknad, portaali kohal kohakuti kolm kaubaluugi ava, teise korruse kõrgusel rida väikeseid ümarpetikuid ning viilu ülaosas suurem sõõrpetik. Viilu tipus asub barokne harjakivi aastaarvuga 1655 ning selle tipus 1970 valmistatud tuulelipp.
Teatrihooneks kohandamise käigus rekonstrueeriti keldri eesruumis kamin, dieles asuva ematala raidsammas toodi Müürivahe 11 hoovihoone seinast. Portaali ees asuv etik rekonstrueeriti analoogiate põhjal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajaloolistes allikates esmakordselt mainitud 1467. Hilisgooti kaupmeheelamu kompleks on ehitatud mitmes järgus, praeguse mahu sai hiljemalt 16. sajandil. Põhiplaanilt tavakohaselt diele-dornse tüüpi kaupmeheelamu, mille ülemistel korrustel oli laoruumid. Peahoone taga suurel krundil, mis keskajal ulatus nunnakloostri piirideni, oli rida majandushooneid. Hoonekompleks koos kõrvalasuva Lai 21 hoonega restaureeriti ning kohandati Noorsooteatriks (Tallinna Linnateatriks) 1968-75 (arh. T.Böckler).</span>


source: A
code: 3028
name: Elamu Lai t.29 väravahoonega, 15.saj., 18.saj., 20.saj.
type: Elamu
alt_id: 32
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskaegne hoone on peaaegu 20 m kõrguse viiluga kahekorruseline keldriga kaupmeheelamu. 1413. aastal ehitati suureks diele-dornse tüüpi kivimajaks, mille fassaad oli sümmeetriline. Tahutud portaalist kahel pool olid raidpiitadega diele-aknad ning portaali kohal kaks laokorruse luugiava. Peahoonega liidetud elukambritega väravahoonet (bude) nimetati 1474. aastal väikemajaks. 1720. aasta paiku ehitati juurde lõunapoolne kuue toa ja kahe keldriga kahekorruseline hooneosa ning tükeldati suur eeskoda vaheseinaga. Elamu kõrge viilkatuse alla ühendati ka põhjapoolne kaht korrust läbiv servjoonvõlvidega kodukabel. Hoovi pool lisati dornsele kelder ja kahe korruse raamid. Sellest hilisbaroki stiilisugemetega ümberehitusest pärinevad jämedate kurikataoliste balustritega esinduslik peatrepp, tiibustega anfilaadsüsteem, diele ja keldrite palklaed, katuse puidust kandekonstruktsioon. Kunstipärase puutöö autoriks oli tisler J. G. Oswaldit. Kolme eraldi kambriga käimlasüsteemi ehitamisel ühendati see maa-aluste paekanalite abil linna keskaegse võlvitud kanalisatsioonitrassiga. Majas on säilinud palju kunstipäraseid interjööridetaile. Säilinud on II korruse nurgatoa 18. sajandil maalitud plafoon teemal "Europe röövimine". Majas on kolm barokkahju. Laemaaliga ruumi toodi must barokkahi Nurme mõisast. Dieles on säilinud kaks barokkstiilis kappi. Hävinud portaal asendati 1966. aastal kaheastmelise raidportaaliga Vene t. 11 elamu varemetest; tuulelipp viilu tipus tehti 1970. aastal. Peahoonega liitunud väravahoone hävis sõjapäevil ja 1950. aastal ehitati uus arhitekt A. Kukkur projekti järgi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14/15. sajandi vahetusel on ürikuis mainitud samal kohal asunud väikest hoonet. Uus kivihoone valmis 1413. aastal vana asemele. Hiljemalt 1474. aastaks kuulus samasse kompleksi veel ka peahoonega liidetud elukambritega väravahoone. 1701. aastal olid krundil elamu, kiviait ja õueaed. 1720. aasta paiku lisati olemasolebale juurde lõunapoolne kahekorruseline hooneosa. Teises maailmasõjas sai hoone tugevalt kannatada. Hävinud portaal asendati 1966. aastal kaheastmelise raidportaaliga Vene tänav 11 elamu varemetest, tuulelipp paigaldati viilu tippu 1970. aastal. Sõjas hävis ka peahoonega liitunud väravahoone, mille asemele ehitati arhitket A. Kukkuri projketi järgi uus hoone. Sajandite jooksul on majas elanud mitmeid nimekaid linnakodanikke. 15. sajandil elas hoones kunstnik Bernt Notke (1435-1508/1509). Maja ees kasvab kaks vana pärna, mis pärimuse kohaselt on istutanud maja külalislahkust kasutanud tsaar Peeter I. Aastast 1683 kuni Teise maailmasõjani kuulus elamu perekond Hueckile. 1950. aastast alates paiknevad hoones restaureerimisega tegelevad asutused ja ettevõtted.</span>


source: A
code: 3029
name: Elamu Lai t.32 hooviansambliga, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 33
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lai 32 hoonestus koosneb tänava äärde väljuvast peahoonest ja selle taha jäävast õuepealsest kõrvaltiivast. Peahoone on kolme-, osalt neljakorruseline kellerdatud ehitis. Katusekatteks on peahoonel savikivid, hoovihoonel sileplekk. Välised ja sisemised kandeseinad on laotud paekivist. Hilisaegne trepikoda paikneb hoone kirdenurgas. Algne plaanilahendus pole säilinud. Idaküljel on alles algsete seinamüüridega, kuid hilisema võlvlaega ruum, üks ehituslooliselt väärtuslikumaid hooneosi. Peahoone rõhutatult horisontaalse liigendusega fassaad, selle konsoolidele toetuv profileeritud räästakarniis ja soklikorruse lihtne vahevöö pärinevad 18./19. sajandi vahetusest. 
Kujutades endast Laia tänava äärseid äralõikeid Pikk 37  ja Pikk 39 algupäraselt pikkadest ja kitsastest kinnisvaradest, on Lai 32 krunt oma naabritega võrreldes päritolult hilisem.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Lai 32, endine kinnistu nr 133 majavaldus paikneb Laia tänava kaguküljel. Loode-kagusuunalise pikiteljega krunt kujutab lühema haaraga Laia tänava äärde ulatuvat ja pikemaga Pika tänava poole sirutuvat vinklit. Kirdes külgneb krunt Lai 34 ja Pikk 39 majavaldusega, kagupoolsel küljel Pikk 37 ning edelas Pikk 25 ja Pikk 33 kinnistuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone keskaegne kehand on oma praeguse ilme saanud ulatuslike ümberehituste tulemusena 19. sajandil.</span>


source: A
code: 3030
name: Elamu Lai t.35, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 34
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivist kahekorruseline elamu katus on ühepoolse katusekaldega. Avad on lahendatud barokses võtmes. Elamu algne diele-dornse skeemis plaanilahendus on vaevu loetav, kuid igal korrusel on jälgitav algse planeeringu juurde kuulunud mantelkorsten. Keldris on säilinud suhteliselt rikkaliku profileeringuga portaalikive. 18. ja 19. sajandi vahetuse kapitaalse ümberehituse käigus muudeti hoone kahekorruseliseks klassitsistliku ilmega elamuks; kelder võlviti. Sellest ajast on säilinud mõned uksed ja trepid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseimad andmed kinnistust pärinevad 1478. aastast, mil seda mainitakse seoses Oleviste kiriku pastoraadiga. Elamuks ehitatud hoone algne maht valmis tõenäoliselt 15. sajandi teisel poolel. Algselt Oleviste kirikuga seotud kinnistu läks 18. sajandi keskel eravaldusse ning selle tulevasteks omanikeks olid põhiliselt käsitöölised-tislermeistrid. 18. ja 19. sajandi vahetusel ehitati hoone kapitaalselt ümber ning hoone omandas oma praeguse kuju.</span>


source: A
code: 3031
name: Elamu Lai t.37 hooviansambliga, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 35
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline klassitsistliku iseloomuga elamu paikneb Laia tänava ääres. Hoonel pole välisust, kuna sissepääs on hilisemate ümberehitustega viidud Lai tänav 35 fassaadile. Elamu taha jääb pikk ja kitsas põlispuudega hoov. Interjööris on säilinud mitmeid 18.-19. sajandi kujunduselemente: uksed, uksedetailid, aknad, trepid jms. Esimesel korrusel on 19. sajandist pärit hamaskarniisiga saalid. Teisel korrusel on säilinud kannelleeringutega trepipostid. Keldri müüristik peegeldab esimese korruse algset plaanilahendus. Samuti on keldris loetav 15. sajandile tüüpiline ruum mantelkorstna ja kalorifeeriga. Osaliselt on säilinud ka paeplaatidega talalagesid. Nõukogude perioodil tükeldati avarad siseruumid väikesteks korteriteks. Elamu hooviküljele ehitati juurde betoonastmetega kivitrepikoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1367. aastal asus kinnistul Oleviste kiriku pastoraat. Kivist elamu valmis tõenäoliselt 15. sajandil. Ümberehituste tulemusena on elamul peamiselt 18. sajandi ilme.  Ümberehituste perioodist on pärit ka tagamaja ning Laboratooriumi tänava äärne maja, mida ürikutes on mainitud kiviaidana. Ülejäänud hooned on hilisemad ja kõik korduvalt ümber ehitatud. Ajaloolised interjöörid tükeldati 1964. aasta väikesteks korteriteks, hoovipoole lisati betoonastmetega kivitrepikoda.</span>


source: A
code: 3032
name: Elamu Lai t.40 värava- ja hoovihoonega, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 36
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koos peahoonega asub tänavajoonel samast ajast pärinev väiksem aidahoone ja hoovil hilisem abihoone. Kinnistu tänavapoolsed hooned koos naaberhoonega (Lai t. 38) olid tuntud “Kolme venna” nime all. Kolme laokorrusega hoonel oli diele – dornse ruumijaotus. I korrusel tänava pool säilis suur eeskoda koos köögi mantelkorstnaga, hoovipool – endine eluruum koos paarisakna ja lavatooriumi(nišš kätepesuks). Hoones on säilinud veel terve rida keskaegseid ja hilisemaid ajalooliseid detaile ja konstruktsioone: müüritrepid, siseportaal, maalingutega talalagi, kalorifeerahi. Praegu Lai t. 40 on kasutusel büroohoonena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suure fassaadiviiluga hoone ehitati 15.sajandil. Hoone ühes hoovielamutega on sajandite vältel ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 3033
name: Elamu hooviansambliga Lai t.45, 15.-18.saj., 1924.a.
type: Elamu
alt_id: 37
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Veidi pikliku põhiplaaniga elamu fassaadi tihe liigendus ja dekoor - girlandid, festoonid, kolmnurk- ja segmentkaarpealmikud - tiheldalt paiknevatel peakorruse akende meenutavad Pikk 19 hoone kujundust. Hilisklassitsistlik peauks rustikaga allkorruse keskel avaneb maja poolitavasse vestibüüli. Ruumide asetus põhikorrustel on klassitsismipäraselt telgsümmeetriline, igal korrusel neli eluruumi,  vaid II korruse saali on avardatud koridori arvelt. Mezzanino-korrus on jagatud puust vaheseintega. Sama ümberehitus muutis ka tiib- ja majandushoonete ilmet: tallid-tõllakuurid kohandati elamuteks, samuti väravahoone koos kangialusega vastu Hobuveskit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esinduslik 18. sajandi elamukompleks Laia ja Laboratooriumi tänavate vahel, mille moodustavad suur kolmekorruseline varaklassitsistlik peahoone ja sellega külgnevad tiib- ning kõrvalhooned koos väikese sisehooviga.1922-24 toimunud ümberehituse (arhitektid H.Johanson, E.Habermann) käigus muudeti algset plaanillahendust, asendati treppe ning vestibüülile anti kahe ümarsambapaari abil pidulikum ilme.</span>


source: A
code: 3034
name: Tallinna hobuveski, 14.-18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 38
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hobuveski hoone on ümmargune, paksude paekivist müüride ning koonusekujulise katusega ehitis, mille ruumi sisemine läbimõõt on 14 meetrit. Hoones paiknes veski sisseseade, mis koosnes alumisel korrusel olevast hobuste veojõul käivitatavast jõuseadmest ja tugevate tammepuust taladega vahelael asuvast jahvatuseadmest. Hobuveski käivitamiseks vajati 16 hobust, kes töötasid vaheldumisi neljas paaris rakendatuna veotiislite ette paaris.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated Laia tänava lõpus asuvast hobuveskist pärinevad 1379. aastast, mil Wynand Woltorp ostis "maja koos hobuveskiga". Seega on tegemist Tallinna vanima säilinud viljaveskiga. Puuduvad andmed, millal linn ehitise omandas. Hobuveskit kasutati tavaliselt vähe, peamiselt tangu jahvatamiseks sõja ajal, kui vaenlane veevoolu sulgeb või talviti, kui pakase tõttu seiskusid väljaspool linnamüüri asunud vesiveskid. Kuna hobuveskit pidevalt ei kasutatud, vaid hoiti ainult varuks, siis seda ka pidevalt ei hooldatud. Teadaolevalt 1542-44 tellis Tallinna linn hobuveski põhjaliku "kapitaalremondi" seoses ühe pingelisemaks muutuva välispoliitilise situatsiooniga, et olla võimalikuks sõja puhuks valmis. Remonditöid võeti ette ka edaspidi: 1602 tasus linn laudade, palkide, postide, lukkude ja sarikate eest; 1614 maksti Danzigist toodud 9 suure tammepalgi ja nende veo eest 1100 marka; 1672 otsustati hobuveski Suure Gildi ja linnarae vahel sõlmitud lepingu kohaselt jälle katuse alla viia. Põhjasõja algul seati hobuveski jälle täielikult korda; taastatud hobuveski rakendati tööle 1710, kui linna piiravad vene väed veevoolu Ülemiste järvest sulgesid. 1732. aastaks oli vahepeal hüljatud hobuveski jälle täiesti lagunenud ning 1741 anti lagunenud hoone suurtükiväe komandole laoruumiks. 29. juunil 1757 tekkinud kahjutules põlesid põhjalikult Peeter I palee, hobuveski, Wulffardi-tagune torn ja mitmed läheduses asetsevad eluhooned. Hobuveski varemed anti 1772 rendile ning viimaseks kasutajaks enne II maailmasõda oli Oleviste kogudus, kes kasutas hoonet surnuvankrite ja muu kraami hoidmiseks. Nõukogude perioodil oli hobuveskis Tallinna Arhitektuuri Mälestusmärkide Kaitseinspektsiooni (TAMKI, praeguse Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti eelkäija) laoruumid. 1990. aastatel koguti hoonesse esinduslik Tallinna vanalinnast pärit raidkivide kollektsioon, mis on käesolevaks hetkeks üle antud Tallinna Linnamuuseumi kogusse. 2008 kohandati hobuveski Tallinna Linnateatri etenduste andmiseks.</span>


source: A
code: 3035
name: Elamu Pikk t.7 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 44
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetekompleks Pikk tn.7 asub Pika jala, Nunne, Laia, Hobusepea ja Pika tänavate vahelises kvartalis ning koosneb mitmest sisehoovi ümber asuvast ning omavahel ühendatud hoonest. Pika tänava fassaadi moodustavad kaks ühendatud 15. sajandist pärinevat kaupmeheelamut, parempoolne diele-dornse põhiplaaniga kaupmehe elamu, hoovis asuvad endine saun ja kahekordsed hoovimajad. Peahoone diele fassaadil 80-tel restaureeritud ehisväljaga raidportaal, raidkivist piitadega nišš, raidkivist piitadega aknad ning kangialuse hooviportaal pärinevad 15.sajandist. Säilinud mitmeid 16-17.sajandist pärit raiddetaile ja 18.sajandist pärinevaid maalinguid hoonete interjöörides.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone Pikk 7 paikneb Tallinna vanalinna muinsuskaitse alas Pika jala, Nunne, Laia, Hobusepea ja Pika tänavate vahelises kvartalis. Oma struktuurilt tüüpiline keskaegne kaupmehe kinnistu, mis koosneb kahest kokkuehitatud tänavaäärsest hoonest ning neljast väiksemast hoovipoolsest hoonest. Hoonete ehitusajalugu algab 14.sajandil, mil hoovis oli väike ühe ruumiga kivimaja. Suur diele-dornse põhiplaaniga kaupmehe elamu ehitati Pika tänava äärde 15. sajandil. Kinnistu tänavapoolsete hoonetefassaadid ehitati kokku enne 1820-25.aastat, veidi hiljem, 1843aastal lisati arhitekt J.Schellbachi projekti järgi kolm teise korruse akent ning muudeti kõrvalhoone üks aken ukseks. 
1976.aastal kannatas tänavapoolse hoone parempoolne osa tulekahjus, kannatada sai barokne sisetrepp. Järgnenud kapitaalremondi käigus avastati rida arhitektuuriajaloolisi ja kunstiväärtuslikke detaile ja konstruktsioone: barokseid laemaalinguid, raidportaal, raidkivist sõõrpetik tekstivööga, üksikud raidkivid. Tänaseks on detailid konserveeritud ja eksponeeritud.
Õuehoonetest üks on endine saun, kus on säilinud mantelkorsten ning suurema tänavapoolse hoone külge tõenäoliselt juba 16. sajandil ehitatud väiksem elumaja ja saunahoonega liituv hoovimaja.</span>


source: A
code: 3036
name: Elamu Pikk t.15 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 45
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetegrupp asub vanalinna ühe peamise tänava ääres, Suurgildi hoone suhtes teisel pool Börsi käiku ning ulatub Laia tänav 12 maja taha. Oma väga kõrge keskaegse otsaviiluga on tänavapoolne hoone Pika tänava oluliseks maamärgiks. Börsi käik seob Pikk 15 peahoone Suurgildi hoonega visuaalselt lahutamatuks grupiks. Pikk 15 kinnistu koosneb kokku seitsmest hoonest, mis ümbritsevad kitsast munakivisillutisega sisehoovi.  Peahoone fassaadi avade jaotust, mis annab hoonele klassitsistliku ilme, on muudetud juba enne 1825.a. seoses peahoone kolmekorruseliseks ümberehitamisega, mitmeid väiksemaid avade muutusi on tehtud 19.sajandi lõpust kuni 20.sajandi keskpaigani. Ruumide siseplaneeringut on samuti korduvalt muudetud, keskaegne diele-dornse planeering on siiski aimatav. Diele ruum on jagatud horisontaalselt kaheks korruseks, uut vahekorrust toetavad neli metallposti. Teise korruse laes on laemaaling.
Hoonetegrupis leidub väärtuslikke ehitusajaloolisi detaile ja konstruktsioone nagu raidkivist detailid, paekiviplaatidest põrandad, trepid, aknad ja hoonete keskaegsed põhikonstruktsioonid. Säilinud ka klassitsismi ajast stukk-karniise ja puit-tahvleid akende all.
Praegu on hooned kasutusel põhiliselt kortermajadena, peahoone esimesel ja vahekorrusel paiknevad käsitöökauplused-töökojad. Keldrit ja ühte hoovihoonet kasutatakse laona.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pikk 15 Kinnistut mainitakse esmakordselt 15. sajandi algul. Oletatavasti kuulus kinnistule kunagi ka praegune Börsi käigu ala, mis 1413. aasta lepingu alusel loovutati Suurgildile. Kinnistule kuulusid ka elamukompleksi taga asunud kolm kiviaita (praegune Lai t. 12 kinnistu) ja kaks kiviaita Pika tänava joonel. 1636. aastal mainitakse kinnistu valdustesse kuuluvateks: elamu, selle kõrval poed (Pika tänava joonel), kiviaidad, keldrid ja pööningud ning pool õlleköögist. 1729. aastal eralduvad kinnistust kaks poodi, hilisemad iseseisev kinnistud Pikk t. 13.
Pika tänava äärse peahoone fassaad on säilinud keskaegse kõrge kolmnurkviiluga suunatuna tänava poole. 1825.a. tänavavaate joonistustel on näha, et selleks ajaks oli  kõrge keskaegne diele juba likvideeritud ja hoone muudetud kolmekorruseliseks. Ka praegune avaderütm on põhiliselt pärit tolleaegsetest ümberehitustöödest.  
Fassaadil on hiljem tehtud mitmeid väiksemaid muudatusi, põhiliselt avade suuruses ja arvus. Teadaolevad on 1891.a. tänavapoolse elamu fassaadi ümberehitus arhitekt E. Bernhardti projekti järgi, 1898 järjekordne ümberehitus arhitekt K. Wilckeni projekti järgi, 1949.a. elektritarvete poe akende ümberehitus suuremateks akendeks, 1950. ja 1955.a. rajati Börsi käigu poolsesse seina uued aknad.
20.sajandi keskpaigast alates on tehtud hoonete siseplaneeringutes muudatusi. 1995. aastal restaureeriti kangialuse sepisvärav. 1997. aastal korrastati sisehoovi pinnakatted (munakivide ülesvõtmine ja paigaldamine uuele aluspadjale, mullaga täitmine ja muru külvamine kividevahelisse ruumi). 1998. aastal tehti õuehoonete katuste parandusi. Fassaadid restaureeriti 2007. aasta suvel, mille käigus paigaldati vajumise edasiarenemise takistamiseks pragudesse tammekiilud.</span>


source: A
code: 3037
name: Tallinna Suurgildi hoone ja Börsi käik, 15.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 46
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on stiilipuhtas kohalikus hilisgooti stiilis, ühekorruseline, tänavapoolne peafassaad on kõrge viilkatusega. Sümmeetriliselt paiknevate teravkaarpetikute ja neliksiirudega liigendatud viilu tipus on majataoline harjakivi. Tammepuust rosetikujuliste sepanaeltega ust ümbritseb kaheastmeline raidportaal. Mõlemal uksetiival on metallist koputi. Ukseni viib kivietik millel on ornamentidega ümaraotsalised etikukivid. Portaali kohal on suur vitraažlatern, portaalist paremale jääb kaks ning vasakule üks teravkaarne aken. Vasaku akna all on punane puidust keldriuks. Ülemisel kõrgel katusekorrusel on kaks puidust kaubaluuki. Kivihoone on kaetud krohviga, kõrge viilkatus katusekividega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Vanalinnas, Pikk tn 17. Hoone esifassaad ulatub Pikale tänavale, kuhu suundub ka Pühavaimu tänav. Hoone tagafassaad ulatub Laiale tänavale, küljel kulgeb Börsi käik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suurgildi uus hoone ehitati 1410-17. aastatel lagunenud suure elamu baasil. Ühekorruseline kõrge viilkatusega ja iseloomuliku peafassaadiga hoone. Börsi käigu Pika tänava poolsesse otsa 1413. aastal  ehitati väike võlvitud ruum (aktsiisikamber) ning Laia tänava poolsesse otsa – pruudikamber. Hoone fassaadidel ja interjöörides on säilinud terve rida silmapaistvaid detaile ja väikevorme (1430. aastast uksekoputid, latern, kahelöövilise saali võlvid ja raidpiilarid, siseportaalid jm). Hoones asub Eesti Ajaloomuuseum</span>


source: A
code: 3038
name: Elamu Pikk t.18 ja Pühavaimu t.3 fassaadid, 1909.a.
type: Elamu
alt_id: 47
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rikkalike kujunduselementidega juugend-stiilis nelja-viiekordne kitsaste fassaadidega hoone, peafassaad Pikal tänaval, tagumine Pühavaimu tänaval. Pika tänava poolset neljakorruselist fassaadi kaunistab juugendlik rikkalik dekoor (skulptor A.Volz). I korruse kaarjat vitriinakent ümbritsevad stiliseeritud lohed, vertikaalset fassaadijaotust rõhutavad konsoolidel egiptusepärased naisfiguurid. Pühavaimu tänava poolset viiekorruselist fassaadi liigendab neorenessansslik rustikasokkel, korrustevahelised karniisid ja rõdud. 
Hoone juugendlikud interjöörid ei ole säilinud, kuna siseruume on korduvalt muudetud (1949, 1967, 1977).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad andmed kinnistu hoonestuse kohta pärinevad 14.sajandist, mil kinnistul asus keldriga kiviait. 1402 aastal mainitakse kahte kiviaita. 16.sajandil oli kinnistul ilmselt tüüpiline suure elumajaga hoonestus, lisaks väike elumaja ja ait. Suuremad ümberehitustööd leidsid aset 20.sajandi algul, mil uue hoone projekteeris 1909. aastal J. Rosenbaum. Maja valmis 1910 aastal.</span>


source: A
code: 3039
name: Elamu Pikk t.19, 18.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 48
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk 19 varaklassitsistlik elamu ehitati 18. sajandi lõpus A.Fr. von Dellingshauseni tellimusel. Hoone on kolmekorruseline, kuubitaolise kujuga. Fassaadil klassitsismile tüüpiline dekoor: kaarakendega alumine korrus on rusteeritud, teise korruse aknad kujundatud segmentkaarte ja kolmnurkfrontoonidega, mis toetuvad väikestele konsoolidele, akende all nurgalaiendused ja festoonid. Triglüüfide ja pärjakestega kujundatud peakarniisi kohal kõrgub kõrge astmikfrontoon, mis on kujundatud girlandide ja pärjakestega. Esimese korruse avade jaotust on 19.sajandi lõpul – 20. sajandil korduvalt muudetud: seoses trepikoja väljaehitamisega nihutatud peaust, vasakpoolne aken muudetud suureks vitriin-aknaks, 1995. aastal taastati esimese korruse algupärased ümarkaarsed aknad ning uks paigutati taas keskteljele.
Hoone ruumiplaneering on lihtne tingituna keldris kapitaalseintega määratud kuuest ruumist igal korrusel. Peakorrusel on kahest ruumist moodustuv suur saal. Interjöörid on rikkalikult kujundatud: hammasfriisidega kaunistatud profileeritud karniisid peegelvõlvidega lagedel, girlanddekoorid ja rosetid. On säilinud algseid uksi, samuti ampiirstiilis marmorkamin, kahhelahjud, peeglid, laelühtrid, mustrilised parkettpõrandad.
Pikk 21/Hobusepea 3 on 1910-1911.a. insener A.Hoyningen-Huene projekti kohaselt muudetud juugendliku kujundusega majaks. Hoone on kolmekordne, esimesel korrusel suure vitriinaknaga ning maneristliku kujundusega viiluga, mis rikkalikult dekoreeritud, viilu alumises osas ümar aken. Juba 1926. aastal muudeti Pika tänavapoolsel fassaadil vitriinakent laiemaks, uks tehti vasakusse serva. Hobusepea tänava fassaadil muudeti 1930. aastal esimese korruse akende ja uste asukohti.
Pikk 23-25/Hobusepea 1 on neorenessansi elementidega maneristlik juugend-hoone kvartali nurgal. Lopsakad historitsistlikud frontoonid lähtuvad Hollandi ja Põhja-Saksa eeskujudest; nurgal on eenduv ümartorn kitsaste vertikaalsete akendega. Fassaadidel on kombineeritud erinevaid pinnafaktuure: rustikat, kvaader-  ja tellismüüri, krohvi. Pika tänava fassaadi frontooni vasakul serval on nn. „uudishimutseja“ figuur, Hobusepea tänava frontooni paremas servas kass.
Lai 18 on Laia ja Hobusepea tänava nurgal paiknev kolmekorruseline neoklassitsistlik hoone, kvartali üks hilisemaid ehitisi. Fassaade rõhutavad horisontaalsed karniisid, ülemine on hammaskarniis. Akende kohal kolmnurksed dekoratiivsed frontoonid, hoone nurgal läbi teise ja kolmanda korruse ulatuv erker.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pika, Laia, Hobusepea ja Nunne tänavate vaheliste kruntide struktuur on välja kujunenud juba 13. sajandil ning on tüüpiline jõukate linnakodanike-kaupmeeste elukvartal. Suurgildi hoone ja Hobusepea tänava vaheline hoonestus ja krundijaotus on olnud läbi ajaloo muutuv, samuti on vahetunud ka omanikud. Pikk 19 krundil on mainitud kivist elumaja 14.sajandil, Pikk 21 krundil puumaja 14.sajandi lõpus, kvartali nurgal Kanuti gildi vastas mainitakse maja 15.sajandil ning Laia tänava poolne osa oli hoonestamata kuni 19.sajandi lõpuni. 18.sajandil ühendati krundid omaniku Dellingshauseni valduse all, veidi hiljem, 19.sajandi lõpu poole, osteti juurde ka Pika ja Hobusepea tänava nurgapealne krunt.
Tänasel kujul säilinud varaklassitsistlik elamu aadressiga Pikk 19 ehitati kahe krundi ühendamisel 18. sajandi lõpus. Pikk 21/Hobusepea 3 oli enne 1825 aastat samuti keskaegsest klassitsistlikuks ümber ehitatud, 1910-1911.a. insener A.Hoyningen-Huene projekti kohaselt aga muudetud juugendliku fassaadiga majaks, mis ulatub pikalt tänavalt Hobusepea tänavale. Pikk 23-25/Hobusepea 1 ehitati 1908-1909.a. arhitekt J.Rosenbaumi ja tema abilise insener Ernst Boustedi projekti järgi rohke dekooriga neomaneristlikuks hooneks. Dekoori autoriks oli A.Volz ning ehitajaks A.Busch. nn. Reichmanni majast sai teadaolevalt esimene Rosenbaumi teostatud projekt. Lai 18 on üks hilisemaid Laiale tänavale ehitatud hoonetest ning on 19.sajandi teisele poolele iseloomulike neoklassitsistlike kujunduselementidega. 1921.aastal muudeti hoone siseplaneeringut Eesti Väliskaubanduse Ühisuse „Kosmos“ elumajaks insener K.Pihlaka projekti järgi, 1930. aastal muudeti laia tänava poolsel fassaadil ukse asukohta ning selle taha paigutati trepikoda. Hoonetekompleksi hoovile oli 1911. aastal ehitatud A.Hoyningen-Huene projekti järgi hobusetall ja selle kõrvale kuur, kuid need hooned ei ole tänaseni säilinud. Nende asemel on hiljem vastu Suurgildi seina ehitatud ebasobivast materjalist auto varjualused ja väliköök.
1921.aastal läksid kinnistud NSV Liidu saatkonnale. Nõukogude ajal olid hooned ENSV Siseministeeriumi kasutuses.</span>


source: A
code: 3040
name: Tallinna Oleviste gildi ja Mustpeade vennaskonna hooned, 14.saj., 15.saj., 16.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 49
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetekompleks moodustub omavahel ühendatud Olavi gildi majast (Pikk 24) ja Mustpeade majast (Pikk 26) ning nende vahel olevast väiksemast viilkatusega hoonest. Olavi gildi algselt suurest hoonetekompleksist (ehitatud 1402-1422) on säilinud tänaseks kahekorruseline suure saaliga kõrge kelpkatusega maja. Saal on hilisgootikale iseloomulikult kahelööviline, kuut võlvi toetavad 2 kaheksatahulist piilarit, millel profileeritud baasid ning seinakonsoolid. Saal on kaetud paarismõikaliste roiete ja roosimotiiviliste päiskividega kujundatud tähtvõlvidega. Saal on ühendatud kõrvalhoonega. Olavi gildi saali all on täies ulatuses kelder, mille servjoonvõlve kannavad massiivsed neljatahulised piilarid. Gildisaalil on raidraamistuses aknad.
Olavi gildi hoonet ja Mustpeade maja hoonet ühendab teravnurkse viiluga hilisgooti hoone, millel alles kaubaluugid ja valgusavad, säilinud on 18.sajandi omanike vappidega raidtahvlid. Hoone alumine korrus on kujundatud teda Mustpeade majaga ühendava krohvrustikaga, algne sissepääsuportaal pole säilinud.
Mustpeade maja on unikaalne renessanssehitis. Algse keskaegse kaupmehe ümberehitamisel 16.sajandil muudeti fassaadi ja dornse osa, pikendades seda suure saali tarbeks. Arent Passeri kavandite järgi toimunud ümberehitusel ääristati viil dekoratiivsete voluutidega, fassaadile lisati uut raiddekoori – suured reljeeftahvlid (Kristus ja allegoorilised naisfiguurid Õiglus ja Rahu), lõvi-, soku- jm. maskid a maskaroonid korruste vahet markerival vööndil, bareljeefid ratsanikega akendevahelisel seinapinnal, Poola-Rootsi kuninga Sigismundi ja tema abikaasa Anna skulptuurportreed allkorruse akende kohal. Lõvimaskide ja teemantkvaadriga ümarkaarportaali fassaadi keskel ääristavad raidrustikas pilastrid. Tekstiriba selle kohal kannab maja uuestisünni daatumit. Portaali kroonib vennaskonna vappepitaaf templikujulisel foonil, ääristatud madala pealisornamendiga. Esimese korruse krohvrustika sai hoone 1834. aastal. Portaali juures seina müüritud olevad etikukivid on 16.sajandist, etikut pole säilinud. Mustpade maja saal, mis ulatub Pühavaimu tänavale, on säilinud 1908 aastal ümberehitatud kujul. Algselt oli saal kahelööviline, kolmele 8-tahulisele piilarile toetuvate võlvidega. Piilaritel olid moraliseerivad raidkirjad liigsöömise-, joomise ja lobisemise vastu. Tänaseks on saal tasapinnalise laega, kujundatud neoklassitsistlikus stiilis karniisidega  ja seina liigendavate pilastritega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Olevi gild (esmamainimine 1341) liitis peamiselt ehituse ja transpordi erialadega seotud 28 tsunfti käsitöölisi, kellest enamus olid eestlased. Pika tänava ääres olid eeskojamaja ning saalikorpus. 1419-24 ehitatud tähtvõlvidega saal on kauneim Tallinna kahelööviliste piduruumide seas. Saalihoone on minetanud oma keskaegse petikutega viilu. Eeskojamaja fassaadil on kaubaluukide kohal  gildi patrooni, Norra püha Olavi reljeefne kujutis (XVI saj.).
Gildihooned põlesid 1679. Gild suleti 1699, misjärel remonditud hooneid kasutati lao- ja äripindadena. Burchardti ja von zur Mühleni vapid  (1749) eeskojamaja fassaadil tähistavad tolleaegseid rentnikke. Mustpeade vennaskond omandas selle maja 1806 ning saalikorpuse 1919, lastes need kohandada oma klubiliseks tegevuseks.

1399 rajatud Tallinna Mustpeade vennaskond rentis 1517 Pikk 26 maja ning laskis sellele 1531-32 juurde ehitada suure pidusaali, mille aknaorvades on tänini säilinud renessanslikke ornamendimaalinguid. 
1597 uuendas fassaadi ehitusmeister-kiviraidur Arent Passer. Raidkividekoor esitab püha Mauritiusega vennaskonna vapi kõrval ka maaisandate – kuningas Sigismund III ja kuninganna Anna – portreed; Tallinna partneriteks olnud Hansa Liidu faktooriate vappe – Teraseõu Londonis, Peetriõu Novgorodis, Ittasõitjate maja Brügges ja Saksa sild Bergenis; neist kõrgemal on Mustpead rüütliturniiril, Justitia (Õiglus) ja Pax (Rahu) ning Kristus Kõigevalitseja. Ruumid Mustpeade majas ja Olevi gildis on moderniseeritud 1908-22.</span>


source: A
code: 3041
name: Elamu - administratiivhoone Pikk t.28, 1670.a., 19.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 50
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruseline algselt barokne, historitsistlike detailidega aadlielamu ruudukujulise sisehooviga, mida ääristavad kahe- kuni kolmekorruselised hoonemahud. Pika tänava sümmeetrilise fassaadi esimene ehk soklikorrus on kujundatud krohvrustikaga, mõlemal pool tsentraalset silindervõlviga kangialust on ümarkaarsed aknad. Kahe elukorruse seinapinda liigendavad akendevahelised joonia kapiteeliga pilastrid ning baroksed ehistahvlid pea- ja mezzaninokorruse akende vahel. Peakarniisi kohal on Rosenite polükroomse vapikompositsiooniga kolmnurkviil. Fassaadi dekoratiivdetailid nagu vapp ja kapiteelid on raidkivist, oletatavasti Winant Nacke töö. 
Hoone siseplaneering tuleneb kesksest kangialusest ja sisehoovist. Soklikorruse põhiplaani ebakorrapärasus võib olla tingitud algse keskaegse hoone põhikonstruktsioonidest. Ülemiste korruste ruumid paiknevad anfilaadselt piki fassaadi. Sisekujundus pärineb 19.sajandist, ruumides on rohkelt  stukk-dekoori, puittrepid. Peahoone teise korruse parempoolses ruumis asub 1990-te alguses Rootsist toodud maalitud ahi, mis on Tallinna arhitektuuris ebatüüpiline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üks esimesi barokkelamuid Baltimaadel, tuntud Roseni majana. Selle ehitas 1670-74 Tartu õuekohtu viitsepresident Axel von Rosen kaua varemetena seisnud kahe keskaegse maja kohale. Hoone on kahekorruseline, kõrge kelpkatusega, sümmeetrilise fassaadiga. Erilise pidulikkuse annavad elukorruseid läbivad jõulised joonia kapiteelidega pilastrid ning baroksed ehistahvlid pea- ja mezzaninokorruse akende vahel. Eelnevat täiendab  peakarniisilt tõusev Rosenite polükroomse vapikompositsiooniga kolmnurkviil. 18s IIp olid fassadi kaheksa pilastrit puna-valgeks marmoreeritud. Sisekujundus on muudetud. Puutrepp ja lihtsad stukklaed suuremates ruumides tehti 19s.</span>


source: A
code: 3042
name: Elamu hooviansambliga Pikk t.29a, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 51
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetekompleks asub algupärase keskaegse kaupmeheelamu struktuuriga kinnistul, kus peahoone on hilisgootikale iseloomulik diele-dornse tüüpi elamu ning piki kinnistut paiknevad abihooned ulatuvad välja Laiale tänavale. Peahoone on varaklassitsistliku fassaadiga kolmekorruseline, viilkatusega ning barokse ehisviiluga maja. Esimese korruse aknaid laiendati 1881.a. arhitekt E.Bernhardti projekti järgi, aastal 1902 ehitati ümber I korruse äriruumid ja rajati uus kivist trepp algse puittrepi asemele. Ümberehitusest on pärit dielet ja dornset eraldav  sein.
Hoonetes on säilinud hulganisti väärtuslikke arhitektuurseid detaile. Hoovipoolses hoones on 2012. aastal restaureeritud kahe seinanišši maalingud. Hoonetes on stukk-dekoori, talalagesid (maalitud). Väärtuslikud on ka hilisemast ajast pärit ahjud, metallbalustritega trepp, lambriid ja uste detailid. 
2014. aastal teostati peahoone remont-restaureerimise tööde käigus Pika tänava poolse fassaadiseina metalltõmbidega kinnitamine ning õuefassaadi remont koos II korruse vahelae talade restaureerimisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tüüpiline diele-dornse plaanilahendusega hiliskeskaegne elamu. Kolmekorruseline kivihoone ehitati 14-15. sajandi vahetusel. Kinnistul asuvad veel peahoonega üheaegselt või hiljem (16-17. saj.) ehitatud abihooned, mis moodustavad läbi kvartali ulatuva ansambli. Suuremad ümberehitused tehti hoones 18-19. sajandil. Siis muudeti hoonete siseplaneering ja asendati osa konstruktsioone. 1881. aastal arhitekt E. Bernhardi projekti järgi tehti I korrusele vitriinaknad 1890-ndatel aastatel muudetud tänavfassaadil. Kinnistu hoonetes on säilinud raiddetailid, keldris kalorifeeri konstruktsioonid. Ansamblit kasutatakse elu-, äri- ja kontorihooneteks</span>


source: A
code: 3043
name: Elamu Pikk t.33 ja Lai t.30 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 52
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise hoonete ansambel koosneb tänapäeval mitmest eraldi kinnistust, mis hõlmavad hooneid aadressiga Pikk 33, Lai 30 ja Lai 30a.
Pikk 33
Algselt tüüpiline hilisgooti viilfasaadiga hoone sai klassitsistliku välimuse 1826. aastal. Allosa on kujundatud krohvrustikaga, ukse kohale paigaldatud lõvipealine lukukivi. Teise korruse akendel akantuskonsooldele toetavad pealmikud, kolmikfrontoon kujundatud rikkaliku stukk-friisiga. Peauks on klassitsistlik.
Hoovipoolsel fassaadil alles kinnimüüritud luugiavasid, vintsi poom, dekoratiivseid müriankruid, sepishingi, renessanssdekooriga tekstiga raidkivi.
Põhiplaanis on loetav algne diele-dornse ruumijaotus, paljud vaheseinad ja trepp on pärit 19.sajandist. Ruumikujundus aastast 1826 on kõrgklassitsismi vaimus.
Hoones on säilinud erinevaid raidkiviportaale, erinevatest ajastustest uksi ja muid väärtuslikke detaile.
Lai 30
Lai 30 on kolmekorruseline S-kividest katusega ilma keldrita maja. Allkorrusel suured endise aida ja kangialuste kaaravad, aknad barokse ilmega tiheda ruudustikuga. Lõunapoolse kangialuse kohal I ja II korruse vahel säilinud kinnimüüritud raidraamistuses kaarava, samuti on interjööris säilinud keskaegseid konstruktsioone: küttekolde osi, endiste vahelagede jälgi, nišše.
Lai 30A
Hoone on kahekorruseline osaliselt kellerdatud kõrge katusega kivihoone. Hoonel on üks sissepääs sisehoovist trepikotta, mis ühendab kolme korruse kortereid. Hoonel on üks sissepääs keldrisse otse hoovist ja üks pääs müüritrepile, mis viib teisele korrusele. Krundi põhjaküljel asub väike ühekorruseline abihoone.
1990-te alguses avastati renoveerimistööde käigus hoone esimese korruse hoovipoolses ruumis maalitud talalagi. Maaling on dateeritud 18. sajandi keskpaika. Barokse käsitlusega maaling kujutab kesksel stseenil antiikkunsti mõjutustega kolme figuuri, mis on ümbritsetud kassett-raamistusega. Kassetti põimuvad laiali sirutatud tiibadega linnud, kes on omakorda seotud stiliseeritud vanikutega ja arhitektuursete motiividega. Maaling on restaureeritud koos samas ruumis leitud maalitud aknakarniisiga 2003. aastal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pikk 33
Hoone ehituslugu ulatub keskaega, esimene hoonega seotud daatum 1422. Hoovi sisepääs toimus Laia tänava poolt, kus olid väravad.  Klassitsistliku välimuse sai aastal 1826 arhitekt J.Bantelmanni käe all. Hoovipoolne fassaad ehitati tõenäoliselt ümber juba 17.sajandil, barokse välimuse annavad fassaadile aknad. Pika tänava poolse fassaadi esimene korrus ehitati ümber 1913. aastal. 
Põhihoone kõrval hoovis asub endine aidahoone (16.sajand), mis 19 sajandil ehitati ümber elamuks.
Lai 30
Hoone Lai 30 oli algselt kinnistu Pikk 33-35 hooviväravaks mille juures oli väike elamu, teated sellest pärinevad 15. sajandi algusest. Hoone kuulus Oleviste kiriku Maarja kabeli ehitustööde eestvedajale Hans Pawelsile. 18.sajandil ehitati hoone ümber aidaks, lõunapoolsesse osasse jäid alles kaks kõrvutiasetsevat kangialust. Põhjapoolsest kangialusest pääses algselt Pikk 35 kinnistu hoovi.
Koos kõrvalasuva Lai 28 hoonega on maja 1988-1989.aastatel restaureeritud ning kohandatud tervishoiumuuseumiks. Viimased remont-restaureerimistööd Tervishoiumuuseumi hoonetes toimusid 2012-2014.aastatel.
Lai 30A
Mälestise nr. 3043 kinnistul asuv õuehoone, algselt 2-korruseline keldriga väikeelamu on pärit 15. sajandi algusest. Hoone omanikuks on olnud tõenäoliselt raehärra (1511) ja edasine bürgermeister (1525) Hindrick Smydt. Alates 1693. aastast kuulus kinnistu raehärra Johan Stahlbornile  ja seejärel aastatel 1729-1742 linasekretär Bernhard Rudolf Hetlingule.</span>


source: A
code: 3044
name: Elamu Pikk t.34, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 53
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonemaht on säilinud 18.sajandil omandatud kujul. Pika tänava ja Rohelise turu poolt kolmekorruseline kelpkatusega hoone, alumisel korrusel äriruumid. Olevimäe poolsel fassaadil olevad keldriruumid on samuti kohandatud äripindadeks. Fassaadid on kujundatud klassitsistlikuks, Pika tänava fassaadil I ja II korruse vahel vahekarniis.  Trepikojas säilinud saetud laudadest balustritega barokne trepp, välisuks ning mõned siseuksed hilisemast perioodist. Kolmandal korrusel algsed kaarsilluste ja raidkivikonsoolidega seinaniššid. Keldris säilinud hüpokaust ahju konstruktsioone, ülakorrusel mantelkorstna kehand ning hoone kandeseinad, mis on diele-dornse jaotusega. I ja II korrusel on konserveeritud maalitud talalaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed andmed kinnistu hoonestamisest pärinevad 14.sajandi lõpust, elamut mainitakse 1560.aastal. Hoone kujutas endast diele-dornse tüüpi elamut, mille eeskoda asus Pika tänava ääres, põhjapool sellest köetav dornse ja viimasega lõunas külgnev külm kõrvalkamber. Eeskoja nurgas asus mantelkorsten-köök, mille all keldris hüpokaust ahi. Praegune Rohelise turu krunt oli kuni 19.sajandini hoonestatud – 18.sajandil asus seal kolm aita, mis kuulusid admiraliteedile. 1925 aasta tänavate joonisel neid enam ei ole.
Hoone ruumijaotust muudeti 18.sajandi teisel poolel, mil ruumid jagati väiksemateks. Samal ajal rajati tänaseni säilinud barokne trepp. 1845.aastal arhitekt Chr.A.Gableri projekti järgi kohandati hoone üürikorteriteks, turupoolsesse fassaadi rajati aknad. 1911.aastal ehitati arhitekt O.Schotti projekti järgi ümber I korrus – üks üürikorteritest muudeti äriruumideks, sissepääs pika tänava fassaadi sisse rajatud uue ukse kaudu.
Suuremad remont-restaureerimistööd toimusid mälestisel 2012 – 2014.aastatel. Korrastati kogu maja interjöörid, avati ja konserveeriti maalitud talalaed I ja II korrusel ning värskendati fassaad. Olevimäe tänava fassaadis avati kinnimüüritud aknaava kolmandal korrusel.</span>


source: A
code: 3045
name: Elamu Pikk t.43, 14.saj., 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 54
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pika ja Vaimu tänava nurgal asuv kahekorruseline, kõrge viilkatusega ja väikese sisehooviga keskaegne hoone. Peafassaadil kolmkaarsete petikniššidega kõrge viil, tiheda aknarütmiga teine korrus, esimesel korrusel säilinud peaportaali osa. Vaimu tänava poolse fassaadi keskmises osas hoone kolmekordne. 
Peahoone põhiplaanis säilinud algne diele-dornse ruumijaotus, keldrikorrusel keskaegsed ehituskonstruktsioonid ja detailid nagu kivikonsoolidele toetuvad talalaed, trepid, aknad, paeplaatsillusega keldri sissepääs. I korrusel säilinud maalitud talalagi. I ja II korrusel säilinud barokseid siseuksi, aknaaluseid tahvleid, maalitud friis ja laekarniisid. Hoonel on hästi säilinud puidust katusekonstruktsioon, mis on  Tallinna vanimaid, tõenäoliselt 16.sajandi I poolest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskaegsele Tallinnale tüüpiline kinnistu piirneb Pika, Vaimu ja Laia tänavaga. Esimest korda mainitakse 14.sajandi alguses, hoonestust mainitakse esmakordselt 1380.aastal. 15.sajandil  on Pika tänava ääres elamu, Laia tänava ääres väike maja, mis 1784.aastal lahuskinnistuna eraldatakse. Tänaseni säilinud peahoone on 15.sajandile tüüpiline kolmkaarsete petikniššidega kõrge fassaadiviiluga elamu väikese sisehoovi ja piki Vaimu tänavat kulgevate abihoonetega. Siseplaneeringut muudeti 18-19.sajandi vahetusel, peahoone keskaegset lage on muudetud 19.sajandi I poolel, 20.sajandi alguses muudeti peafassaadi alumist osa ja Vaimu tänava poolset fassaadi – toimus akende ja uste ümberehitus, muudeti siseplaneeringut ning laiendati kangialust.</span>


source: A
code: 3046
name: Elamu Pikk t.44, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 55
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on põhiplaanilt keskaegsele Tallinnale tüüpiline diele-dornse struktuuriga elamu. 18.sajandi ümberehituse järgselt kolmekorruseline kelpkatusega maja, fassaad tiheda aknarütmiga, katusel vintskap, hoone tagaosas väike juurdeehitus. Siseõu puudub. Sisearhitektuuris säilinud saetud puitbalustritega trepp, mõned siseuksed, talalaed (maalingutega talalagi hävinud peale 1977.aasta remonti). Hoone tagaosas on kelder kahekorruseline, talalaega. Hoones leidub endise mantelkorstna fragmente ja raiddetaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated kinnistust pärinevad 1401.aastast. 1435.aastal mainitakse esmakordselt maja ja õue. 17-18.sajandil ehitatakse tugevalt ümber. Dornse pealsed laoruumid kohandatakse eluruumideks. Enne 1829.aastat ehitatakse keskajale tüüpiline hoone fassaad täielikult ümber – hoone saab tagasihoidliku klassitsistliku kujundusega aknarütmi ning poolkelp katuse. 1840 – 1850-tel ehitatakse ümber I korrus, millele viitab välisukse tagasihoidlik vormistus. 1977.aasta remondi käigus hävitati I korruse maalitud talalagi.</span>


source: A
code: 3047
name: Elamu Pikk t.46, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 56
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruseline keldri ja kelpkatusega kivihoone. I. korrusel säilinud maalingutega talalagi, kaks faasitud raidkividest siseportaali, keldris paeplaatidest põrandaga talalagi. Säilinud endise diele mantelkorsten ümmarguse tugisambaga, konsoolidega seinanišše.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15.sajandist pärit hilisgooti elamu, algselt kaheruumilise põhiplaaniga, II ja III korrusel laoruumid. Olevimäe pool asus hoov, keldrikorrusega samal tasandil. 18-19.sajandil ehitati põhjalikult ümber: hoov ehitati osaliselt täis, muudeti vahelagede kõrgust ja vahelagesid asendati, laokorrused muudeti eluruumideks, fassaad sai klassitsistliku ilme. Hoone on korduvalt tulekahjudes kannatada saanud (1906, 1979).
Tänapäeval hoone kasutusel korterelamuna, esimesel korrusel äripind. 2009.aastal restaureeriti endise dornse maalingutega talalagi, maalinguga aknapale ja korrastati mantelkorstna tugisammast.</span>


source: A
code: 3048
name: Elamu Pikk t.47 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 57
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on kolmekorruseline keldri ja väljaehitatud katusekorrusega linnaelamu, kus säilinud keskaegne kaheruumiline põhiplaan. Klassitsistlik fassaad on suhteliselt rikkalikult dekoreeritud, I. ja II. korruse vahel akantuslehekestega palmett-friis, ülemistel akendel ehisliistudega ja akantuskonsoolidega raamistus. Hoones on säilinud väärtuslikke keskaegseid konstruktsioone ja erinevate ajastu arhitektuurseid detaile: keldri puidust talalaed, kerishüpokaust, aknaid, uksi, müüritreppe, raidkivi detaile, maalitud talalagi. 18-19.sajandist pärinevad Pika tänava poolsete ruumide stukiga dekoreeritud laed ning puitlambriid, samast ajast pärineb nikerdatud välisuks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kinnisturaamatutes esimene sissekanne krundi kohta 1415.aastast, sajandi lõpus mainitud Pika tänava ääres maja õue ja aiaga selle taga. 1548.aastal mainitakse elamut ja õue Pikal tänaval väljapääsuga Laiale tänavale ning õueväravaga Vaimu tänavale.  Praegune klassitsistliku kujundusega hoone fassaad on pärit 18/19.sajandivahetuse ümberehitusest, mida juhtis arhitekt Johann Carl Ludvig Engel, kes oli Tallinna ehitusmeistriks aastatel 1808 – 1814. Katusekorrus ehitati 1931.aastal arhitekt Treumanni juhtimisel. Ümberehituse käigus muudeti tänavapoolsete ruumide kõrgusi.
Suuremad remont-restaureerimistööd toimusid hoones järgmise sajandi vahetusel (1999). 2000.aastal restaureeriti endise dornse maalitud talalagi ja aknasillused, 2001.aastal toimusid hoone hoovis ja keldris ulatuslikud arheoloogilised uuringud, mis andsid huvitavat ja väga olulist materjali keskaegse Tallinna varase ajaloo kohta.</span>


source: A
code: 3049
name: Elamu Pikk t.51 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 58
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kinnistul asub kolm hoonet: peahoone fassaadiga Pikal tänaval, sellega liituv hoovihoone kinnistu paremal küljel ning väiksem hoovihoone õue vasakus servas. Peahoone kolmekorruseline, tagasihoidliku kujundusega klassitsistliku fassaadiga, kelpkatusega, keldri ja katusekorrusega. Fassaadil säilinud hiliskeskaegne kolmeastmelise palendiprofiiliga ja profileeritud talumivööga peaukse raidportaal, eksponeeritud vanema akna raidpiida fragmente. Hoonetes on säilinud hulganisti keskaegseid arhitektuurseid detaile ja konstruktsioone. Peahoone kaheruumiline plaanilahendus on säilinud, olemas mantelkorsten koos hüpokausti ruumiga keldris ja eeskoja põrandal säilinud fragment kalorifeeriplaadist. Säilinud on akende raidraami konstruktsioonid, maalitud talalagi, keldri raidportaal (restaureeritud 1997). Raiddetaile leidub ka õuehoonetes. Klassitsismi perioodi ümberehitusest on säilinud stukk-dekoori, puituksi, peatrepp käsipuuga; lisaks mõned 19.-20.sajandi interjööri puitdetailid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15.sajandist pärineva hoonestusega kitsas kinnistu, esmakordselt mainitud 1414.aastal. Peahoone 15-16. sajandist,  kõrvalasunud väravahoonega kokkuehitatud kaupmehe elamu. 18. ja 19.sajandi vahetusel ümberehitatud klassitsismi vaimus. Kinnistul säilinud hoovihooned on tõenäoliselt samast ehitusajast peahoonega.</span>


source: A
code: 3050
name: Elamu Pikk 55, 15.-20.saj
type: Elamu
alt_id: 59
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arhitektuuriliselt on Pikk tn. 55 peahoone diele-dörnse tüüpi elamu. Pikk 55 on praegu kolmekordse kelpkatusega hoone. Pööningukorrust avardab puitkarkass-konstruktsioonis väljaehitis, mida tänavaseinas kroonib kolmnurkne frontoon. Pikk 55 tänavafassaadil II ja III korrusel aknapiidad pärinevad 1919. a. ümberehitustest, mil portaali kohal olnud keskajast pärinevad luugiavad ja ka kummalgi pool luugiavasid paiknenud väiksed piklikud avad akendeks ümber ehitati. Pikk 55 hoonet moodustavad praegu mitmed 20. saj. lisatud vaheseinad, samuti varasema keerdtrepi kohale 20. saj. ehitatud kohmakas trepikoda. Keldriruumid on saanud 20. saj. uued laed. Dörnse-aluses keldris märgivad idaseinal 2 raidkonsooli varasemat talalage. Silindervõlvi jäljed on kitsal piklikul ruumil teisel pool nimetatud seina. Ukse- ja aknaavad on oma algsel kohal, kuid välisseina poolses osas ümber ehitatud. Keskaegsest müüritrepist on säilinud trepile suunduv ukseava hoone edelanurgas. Diele on enam-vähem algse kõrgusega, lae paksuseks on märgitud 65 cm. See viitab võimalusele, et praegune lagi varjab algset talalage. Tänavaseinas on algsel kohal ja terviklikult säilinud esinduslik raidportaal ja põhjapoolne ristraidraamiga aknaava. Ka lõunapoolne aknaava on tõenäoliselt algsel kohal, kuid raidraamita. Keskaegset Diele ruumivormi muudab 20 saj. antud ruumikujundus. Praegu jälgitav lagi, peatrepp ja neoklassitsistlik, joonia sammaste ning allegooriliste bareljeefidega kaunistatud vahesein on dateeritud 1920 aa. Trepist paremale jääb tõenäoliselt tööstust sümboliseeriv bareljeef (sepahaamriga Vulcanus koos kahe putoga), vasakule kaubanduse allegooriline võrdkuju (Mercurius, käes kepp, millel põimuvad kaks madu). Esialgse asukohale püsima jäänud elementide hulka võib tõenäoliselt arvata ka 17. saj. dateeritava, põhjaseina unikaalse barokkukse. Lõunaseinal eksponeeritud raidkivi fragment madalreljeefse gooti vaikimisroosiga (15. saj. I pool ) on oma praeguse paiga saanud 20. sajandil. Dörnses säilinud 2 aknapiita kuuluvad 18. saj. barokki. Pööningul, õue- ja tänavapoolset osa eraldavas vaheseinas on raidportaal (15.-17. saj.). Katusekonstruktsioon pööningul on tugevatest, kirvega tahutud palkidest, eeldatavasti 18. saj. II poolest. Kokkuvõtteks võib öelda, et nii varaklassitsistlikud kui ka klassitsistlikud fassaadid on lahendatud keskaja arhitektuuri baasil. Unikaalne on 15. saj. pärit ning hästi säilinud perspektiivportaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pikk 55 hoonestust on märgitud esmakordselt juba 1365. a. Pikk t. 55 puhul kõneldakse majast/elamust, täpsustamata kas kõnealune oli puit- või kiviehitus. Ent viidates hoone  valdajatele, kelleks enamasti raehärrad, võib arvata, et jõukad omanikud juba 14. saj. lõpupoole kivihoone ehitasid. Seega on igati tõenäoline, et praeguses ehituskehandis leidub 14. saj. pärinevat substantsi. Hoone tänavaseinas säilinud raidportaal ja aken on dateeritud 15. saj. II poole. Elamu on 15.-18. saj. kuulunud Tallinna nimekate ja auväärsetele kodanikele – kaupmeestele, raehärradele, bürgermeistritele. Ürikuliselt on teada, et 1463-1516 on hooned Pikk 53 ja 55 kuulunud ühisele valdajale.  Suurem ümberehitus on ette võetud 15. saj. II poolel, mille kõnekamad näited on perspektiivportaal ja sellega külgnevad raidpiitades aknad. Suuremaid ümberehitusi on toimunud ka 18. saj., 1840, 1912 aa. ning seoses Georg Stude šokolaadivabrikuga 1930 aa. II poolel. G. Stude oli tuntud kondiitritööstuse ja praeguse kohviku „Maiasmokk“ omanik. Nõukogude aja lõpuni asus maja ruumides Tallinna II Toitlustustrust koos oma allettevõtetega. Taasvabanenud EV ajal renditi ruume mitmete büroodele. Kuni 1996. a. oli käsitletav hoone olnud mitme administratiivüksuse käes. Olemasolevaid ruume on risustatud mitmete vaheseinte ehitamisega (kabinetid).  Suuremad remont-restaureerimistööd olid teostatud 1997-2004, kui katusekorrusele olid ehitatud eluruumid.</span>


source: A
code: 3051
name: Elamu Pikk t.60, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 60
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline kivihoone, mille korrused asuvad põhja- ja lõunaosas erinevatel kõrgustel, kaeti küll 19. sajandi keskpaiku ühise kelpkatusega, kuid fassaadil on loetavad kaks erinevat maja: lõunaosa keskel algne elamu peasissepääs, põhjaosas kangialune ja hilisgooti servamõikaga väravaportaal. Hoones on säilinud hilisgooti ja barokkstiilis ehitusosi ja detaile (seinatahveldised, trepibalustraad, uksed, profatt).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hilisgootikast pärineva põhiplaaniga ehitiste kompleks, koosneb mitmest hoonest, millest vanem tõenäoliselt lõunaosas tüüpiline diele-dornse põhiplaaniga nn. suurelamu. Kinnistu asukoht on linnamüüri vahetus läheduses ja tihe hoonestus tingisid hoone laiendamisel selle liitmise kõrvalasuva tänavaäärse keskaegse aidaga.</span>


source: A
code: 3052
name: Elamu Pikk t.66, 14.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 61
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on klassitsistliku esifassaadiga, kolmekorruselise hoonega. Hoone esifassaad on rikkaliku dekooriga. Katusealusel osal on konsoolkarniis ning rosetid nende vahel, hoone keskosas asub kaks pilastrit ning teise korruse akende kohal on ehisfrontoonid ühes konsoolide ning nendevaheliste rosettidega. Hoonel on klassitsistlikud ehisraamidega ja kuuese jaotusega aknad, fassaadi vasakus küles asub klassitsistliku kujunduse ning sepisdetailide ja varikatusega uks. Fassaadi paremasse serva jääb ümarkaarne sissepääs kangialusesse. Hoone fassaad on liigendatud eritooniliste krohvide ning esimese ja teise korruse vahelise horisontaalse karniisiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Vanalinnas, Pikk tn 66. Hoone eest kulgeb Laia tänava suunasTolli tänav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14. sajandi lõpul ehitatud keskaegne elamu koos aida ja kangialusega. 19. sajandi keskpaigal ehitati kardinaalselt ümber klassitsistlikuks elamuks. Varasem plaanilahendus kajastub keldrikorrusel. Hoones on säilinud varasemast sisekujundusest 18-19. sajandi siseuksi ja trepp. Hoone keldris on alles keskaegsed konstruktsioonid: talalaed, kalorifeeri konstruktsioonid, siseportaalid. Hoone on kasutusel elu- ja kontorihoonena</span>


source: A
code: 3053
name: Elamu Pikk t.69, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 62
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk 69/Tolli 1 ühendab endas oma tänapäevastes piirides kahte endist ajaloolist majavaldust. Nii üksikult kui ka ühendatult on tegemist konfiguratsioonilt korrapärase ristkülikukujulise krundiga. Mõlemad kinnistud esindavad Tallinna hilisgootikast tuntud majavaldusi, mis koosnevad peafassaadiga tänavale pööratud elamust ja selle taha, krundi sügavusse püstitatud mitmesugustest majandus- ja kõrvalhoonetest. Nii ühe kui ka teise kinnistu tänavaäärne peahoone on lubimördil laotud paekivist kandeseintega kolmekorruseline kellerdatud ehitis. Mahuliselt ülesehituselt ja plaanilahenduselt kujutasid mõlemad oma algilmes Tallinna hilisgooti profaanarhitektuuri klassikalist näidet: diele-dörnse süsteemis ruumijaotuse, keldrisse paigutatud kerishüpokausti , korrused läbinud mantelkorstna ja katusealuste laokorrustega tüüpilist jõukama kaupmehe elamut. Luugi- ja tuulutusavadega kõrge fassaadiviil, teravkaarne raidportaal ja eeskoja suuremõõtmelised raidpiitadega aknad kuulusid obligatoorsena taolise elamu üldlevinud välisarhitektuuri. Ülalkirjeldatule vastaval kujul näeb nurgakinnistu peahoonet 1825. aastast tuntud Tallinna vanalinna fassaadilaotusel ja edasi ühel Schlichtingi maalil ca a. 1860. Seejärel kaotas hoone oma raidportaali ja 1899. aastal murti esiseina uusi aknaavasid ja lammutati senini püsinud teravnurkne viil märksa madalamaks. Neile ja teistele muudatustele vaatamata on hoone oma hilisgootiliku üldilme tänu paljudele detailidele (algsetes mõõtmetes eeskoja aknaavad, akende ja kaubaluukide raidpiidad, puhastest kividest tugipiilar) suhteliselt hästi alal hoidnud. Keldrikorrusel leidub peale võlvide ka paeplaatidega kaetud  talalagesid, lihtsaid raidportaale ja teisi algupäraseid konstruktsioone, kõrgemal on säilinud osi massiivse mantelkorstna kehandist, alles on korrustevaheline müüritrepp jne. Kinnistu nr. 10 ulatuslikuma ümberehitamise aja – 18. saj. II poole barokkperioodi – määravad kolmnurkfrontoon, mezzanino-taoline ülakorrus, akende nurgalaiendustega krohviraamistused ja korrustevahelised peegelpinnad. Interjööris leidub stiilseid tahveluksi ning lihtsama laadiga stukk-dekoori. Põhiliselt käesolevani püsinud siseplaneering pärineb 18. – 19. Sajandist, ühine sissepääs ja trepikoda 19. saj. lõpust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Täpne ülevaade vaadeldavate kinnistute päritolust puudub. Tallinna vanimates kinnisturaamatutes esmakordselt mainitakse nurgakinnistul asunud hoonet „nurgamajana“ 14. saj. 70-ndatel aastatel. Sissekannetest ei selgu hoone ehitusiseloom, kuid omanike vahetustest on teada, et tegemist oli rikaste kaupmeestega – raeliikmetega. Näib tõenäolisena, et nurgamaja kuulus 14. saj. Henningh Wynninghusenile. Sajandi vahetusel oli see juba laevanik Kerstianus Pantelitze ja 1409. aastaks raehärra Hinrik van Telchteni valdusesse läinud.  Ka edasised omanikud olid põhiliselt kaupmeeskonda kuulunud raeliikmed. 1631. a. on juttu elamust ja kõrvalasuvast kiviaidast. Aida ehk hilisema väikemaja all on mõeldud Tolli tänava äärde jäävat ehitist. 1889. a. ühendati see majavaldus tsarinna Catharina II nimelise Tallinna linnakooliga. Kinnistu nr. 10 varasemaks valdajaks on olnud sellisena 1364. a. esinev Ludekinus Wilde ja seejärel al. 1410 – Tydike van der Oesten. Ka see kinnistu kuulus läbi sajandite pea eranditult kaupmeestele. 1807. a. läks maja kooli asutamiseks keiserliku Tartu Ülikooli kätte ja 1889. a. liideti sellega ka ülalkirjeldatud külgnev nr. 9. Hiljem hoone kaotas oma raidportaali ning seejärel 1899. a. murti esiseina uusi aknaavasid ja lammutati senini püsinud teravnurkne viil madalamaks.  Kuulunud 1924. aastast Eesti Vabariigile, omandas 1936. a. need hooned Tallinna Linnavalitsus. Hoonete kompleksi Tolli tänava poolne osa oli remonditud ja restaureeritud 1995. a. ning  kohandatud keeleõppeks. 2006. a. remonditi ja restaureeriti ning kohandati restoraniks ja elukorteriteks Pika tänava poolne osa.</span>


source: A
code: 3054
name: Elamud "Kolm õde", 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 63
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmine ja väiksem hoone on tüüpilised keskaegsed elamud, millede ülemised korrused on eksisteerinud traditsioonipäraselt laoruumidena. Lisaks sellele on neis säilinud hulgaliselt 15.-16. saj. ehituskonstruktsioone (paeplaatidega talalagesid, mantelkorstna kehad, raidraamistusega aknapiitasid, kivikonsoole, profattkäimla, müüritreppe jne.). Mõlema põhiplaanilt on loetav diele ja sellele järgneva dörnse skeem. Suures nurgamajas pole senini leitud kindlaid jälgi keskaegse (mantelkorstna ja kalorifeeri) küttesüsteemi olemisest. On säilinud mälestusi 17. saj. nurgamaja interjööridest, kus kirjeldatakse piibliteemalisi, loomade ja maastikupiltidega seinamaalinguid ja kivist nikerdustega kaunistatud sambaid. Suur ahi oli ehitatud hollandi valgeglasuurilistest siniste piibliaineliste maalingutega kahlitest. Selle kõrval oli kamin kivist ilustistega ja vastava raidtekstiga ning aastaarvuga 1653, samade vappide ja initsiaalidega, mis välisukselgi. Kamin ja paneelid müüs krahv Buxhöwden 1856. a. paiku krahv Kotšubeile, kes sellega olevat sisustanud oma maja St. Peterburis Moikal 10. Ulatuslikud muudatused ja lammutustööd olid teostatud 1856-57, kui olid ehitatud kergemast puidust uued laokorrused ning eluruumid. Arhitekt Christoph August Gableri projekti kohaselt tükeldati avarad korrused mitmete vaheseintega, muudeti vahelagede kõrgust. Täiest uues, pseudogooti stiilis olid lahendatud nurgamaja Pika ja Tolli tänava poolsed fassaadid. Ehkki aknad muudeti teravkaarseteks, jäid suuremõõdulised neljakandilised raidkivist originaalpiidad ikkagi alles. „Suure õe“ hilisgooti fassaad on hästi säilinud. Keskel on teravkaarne astmikportaal, selle kõrval on kaks suurt ristkülikulist raidraamistusega akent. Portaal on ehitusaegne. Ukse gooti portaalis valmistas varabaroki silmapaistvam meister Franz Hoppelstäd. Uks on kahekihiline. Tuuleliist on korintose kapiteeliga, ümara profiiliga poolsammas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirjalikud teated „Kolme õe“ krundil asunud hoonestusest ulatavad 14. sajandisse. 1372. aastast on Pikk 71/Tolli 2 omanikena teada raehärra Richard ja Johannes Ryce (=Reich, rikas). 1400. a. kompleksi omanikuks saab end. Turu bürgermister Wulfard Rosendal.  Kinnistu hõlmas tollal kogu siinse kvartali Pika, Tolli ja Laia tänava vahel. 1415. aastal maja oli loovutatud pottsepale Hans Hildebrandile. „Suure õe“ fassaadikujundus on väga sarnane Pirita kloostrikiriku fassaadiga. Mõningate arhiiviürikute viidete järgi on üsna tõenäoline, et Pikk 71 suure nurgamaja ehitamine Pirita kloostrikiriku fassaadiga ühenäoliseks võis toimuda selle arhitekti Henrich Swalbergi kaasabil 15 saj. alguses. Suurt nurgamaja mainitakse 1400-1403. a. ürikutes juba elamuna. Kõnealune suurte mõõtmetega krunt on juba 15. saj. algul tükeldatud mitmeks iseseisvaks kinnistuks, kusjuures ka kõik tänapäeval tuntud „kolm õde“ on sellest alates pikka aega eksisteerinud omaette valdustena, olles eri omanike elamud. Nende kinnistute tagaosades on olnud ka mõned aidad. Kahe väiksema õe taasühendamist võib arvestada 17. saj. keskpaika, mil üks kuulus isale, teine pojale. 1651. a. loovutatakse nurgamaja koos eluruumidega selle taga Tolli tn. ääres Jacob Höppenerile. Viimane pärines Lübeckist, sai kaubasellina Tallinna kodanikuks ja suri siin 1668. a. Tema ajal hoones ette võetud ulatuslikke ümberehitusi meenutab rikkaliku pahkmikornamendiga kaunistatud barokne välisuks. Uksetiibadel on nikerdatud Jacob Höppeneri ja tema abikaasa Brigita Rode perekonnavapid. Kõige suurem õde jäi aga edasi omaette valduseks kuni 1860. a., mil kõik kolm said ühise peremehe. Sellest ajast peale on need nüüd juba terviklikku ansambli moodustanud kolm hoonet Pika tn. joonel alati ühele omanikule kuulunud. Suurematest ümberehitustest ja muudatustest 19. saj. II poolel, 20. saj. algusel andmeid ei ole. Kuni 1940. a. natsionaliseerimist jäi tuntust kogenud hooneteansambel  Kochide perekonna valdusse. Sõjajärgsetel aastatel haldas ansamblit tookordse ametiühingu süsteemi kuulunud Turismi ja Ekskursiooni Valitsus. Välisilmet algupärasele lähendades, taastati 1990-ndatel aastatel nurgamaja akende raidpiidad ja korrastati-konserveeriti peasissepääsu suure väärtusega barokne nikerduks. Aknad said tiheda ruudujaotuse. Üldehitustööde käigus avati trepikojas ümber ehitatud diele osas kinnimüüritud aken ja avastati akna sillusel ja –palenditel säilinud maalingufragmendid (17 saj.). 2002-03. aastatel hooned Pikk 71/Tolli 2 restaureeriti ja kohandati hotelliks Kolm Õde. Restaureerimistööde käigus eemaldati hilisemate ümberehituste konstruktsioonid ja uue hotelli vestibüül-vastuvõtuhall sai kunagise diele mõõtmed koos taastatud mantelkorstna ja ülakorrusele viiva lahtise trepiga. Olid restaureeritud teravkaarne astmikportaal ja välisuks (1651). Samal aastal, seoses lammutustööde algusega, tuli hoovihoone täistalalaelt krohvi ja lõuendi eemaldamisel välja inglifiguuridega maaling (restaureeriti 2003)</span>


source: A
code: 3055
name: Elamu Pärnu mnt.6 äriruumidega, 1932-1933.a.
type: Elamu
alt_id: 64
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Korruste põhiplaanid on erinevad. Laona kavandatud keldrikorrusel on keskne siseõu, kuhu pääseb Müürivahe tänavalt. I ehk ärikorrus, kus asuvad äripinnad ja galeriiruumid, loob hoone ette varjualuse. Ülakorrustel on 6-toalised avarad korterid. Viimistlus ja detailid - graniitkrohv, kumerad vitriinaknad - silmapaistvalt kvaliteetsed. Seinad ja laed on monoliitsest raudbetoonist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone projekteeris arhitekt E.Habermann 1932 J.Urla tellimusel, valmis 1933. Varasem hoonestus, sh lõik linnamüüri säilinud osad, lammutati.</span>


source: A
code: 3056
name: Elamu Pärnu mnt. 10 äriruumide ja siseõuedega, 1911-1912.a.
type: Elamu
alt_id: 65
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mansardkatusega viiekorruseline hoone paikneb Pärnu maantee, Väike-Karja ja Suur-Karja tänavate vahelisel krundil peafassaadiga Pärnu maantee poole. Põhiplaan on trapetsikujuline, keskel kolmetasandiline sisehoov, mille igale tasandile on omaette sissesõit.
Sümmeetrilist peafassaadi ilmestab keskne kaarjas viil, kaks läbi kolme korruse ulatuvat kitsast ärklit ning kõrge silindervõlviga kaetud paraadtrepp, mis viib sisehoovi  ülemisele tasandile.
Fassaadid on üsna vähese dekooriga.  Jaan Koorti egiptusepärased tsemendist dekoratiivskulptuurid, igal tänavafassaadil kaks, võeti 1921.a. remondi ajal maha kui lõhkised ja murenenud. Samal ajal asendati mansardkorruse punane savikivikate värvitud plekiga. 
Hoone seinad on laotud tellistest, alumise korruse ulatuses kaetud graniitplaatidega, ülalpool krohvitud.  Esimesel korrusel on alates hoone valmimisest olnud kauplused, mille suured vaateaknad olid algselt pronksraamidega. Teisel korrusel olid pangaruumid ja kolmandast viienda korruseni korterid – tänava pool uhkemad, hoovi pool tagasihoidlikumad. Keldrisse jäid kauplusi teenindavad laopinnad. Korterites olid vannitoad, majas oli elekter, telefoniühendus, gaasipliidid, keskküte. Olid ka liftid, ühed esimestest Tallinnas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud Tallinna Vastastikuse Krediit-Ühisuse pangahooneks.  Arhitektuurikonkursile laekunud 33 töö hulgast valis rahvusvaheline žürii võitjaks tuntud Soome arhitekti Eliel Saarineni projekti. 1911. a märtsis alanud ehitustöid juhtis insener Karl Ipsberg. Hoone valmis 1912. a hilissügisel, pidulik avamine toimus 26. jaanuaril 1913. 
Hoones on elanud või töötanud riigimehed Jüri Vilms, Konstantin Konik, Jaan Tõnisson, Otto Strandman, Arnold Susi, Helmut Maandi, August Peet. Hoones on tegutsenud palju olulisi kirjastusi ja ajakirjade toimetusi. Alates 1953. aastast asub siin Kultuuriministeerium.</span>


source: A
code: 3057
name: Tallinna Püha Vaimu seek, 14.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 95
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikifassaadiga tänavat ääristav paekivihoone on trapetsilähedase põhiplaaniga, 2-korruseline, kelpkatusega. Selle lõunaseina lääneotsaga liitub väike kahekorruseline väravahoone, mille kangialune ühendas kunagise seegiansambli kahte sisehoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna Püha Vaimu seek oli Euroopas levinud samanimeliste seekide eeskujul tekkinud keskaegne hoolekandeasutus kodutute haigete majutamiseks. Pühavaimu kirikuga ühtsesse ansamblisse kuulunud ja usutavasti juba 13. sajandil rajatud seeki on dokumentides mainitud 1334. a. Selle ehituslugu on uurimata ja nüüdseks enamasti lammutatud ehitiste arv ning paiknemine teadmata. Ansambli üheks suurimaks hooneks olnud, kahest erinevast järgust koosnev Pühavaimu 6 läänepoolne vanim osa püstitati algsel kujul 1341-1350. aastal. Krunt omandati selleks juba 1338. aastal. 1389. a. paiku täiendati hoonet idapoolse juurdeehitisega. Väike väravahoone pärineb arvatavsti 15. sajandist. Hoolealuste majutamiseks kasutatud teistest ehitistest on teada nn. Zundi maja (1400-1416) ja II korrusel eluruume sisaldanud seegi saun (1402-1446). 16. sajandil rajati Pühavaimu 6 hoonesse tütarlaste kool. Seeki on kirjalikes allikates viimati mainitud 1620. aastal. Koolimaja ulatuslikku ümberehitust 1639-1641 tähistab karüatiidide ja taimornamentidega kaunistatud polükroomne raidtahvel (kiviraidur D. Passer) hoone lääneseinal. Väravahoone II korruse talalagedele 18. sajandil tehtud hilisbaroki- ja rokokoomotiividega maalingud ei olnud 1955. aasta remondi käigus enam taastatavad. Kaasajal asub hoones EELK Usuteaduse Instituut.</span>


source: A
code: 3058
name: Ait Pühavaimu t.13, 14.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 96
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahest keskaegsest aidast  üheks laohooneks kokkuehitatud kivihoone. Remont-restaureerimisel säilitati fassaadilkujunenud ajalooline ilme, korruseid ühendavat keerdtrepi ja allkorruse palklage.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ürikutes esmakordselt mainitud 1464. aastal. 18. sajandi algul on mõlemad eri suuruses aidahoonet lagunenud. 1732. aastal remonditi ja taastati väiksem hoone, 1758. aastaks sai remonditud ka suurem hoone. remonditud aidahoonete ülakorrused ühendati ühise keerdtrepiga, osaliselt võlviti kelder, ehitati ühine katus. 1963-64. a. rekonstrueeriti hoone bürooks (arhitekt S. Allika). 1996-1998. a. kohandati hoonekoos kõrvalasuva Pühavaimu t 15  hotelliks “Park Consul”  ja restoraniks “Stenhus”  (sisearhitekt T. Knight).</span>


source: A
code: 3059
name: Elamu Pühavaimu t.15 hoovis, 15.-17.saj.
type: Elamu
alt_id: 97
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krundi serval asuv kahekorruseline keldriga ja pultkatusega kivihoone. Fassaadi keskel on raidkivist ümarkaarportaal, mille lävekiviks on kasutatud peremärkidega raidkivi. Portaali taga on väike paeplaatpõrandaga esik, selle tagaseinas on mantelkorsten. II korrusel on mantelkorstnas lihasuitsetuskamber ja kahele konsoolile toetuv ärklitaoline eend. Mõlemal korrusel on kaks ebakorrapärase plaaniga eluruumi. I korrusel  ühes ruumis ja esikus on talalagi, korruseid ühendab paeastmetega keerdtrepp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hiliskeskaegne elamu on valminud 15-16. sajandil. Hoone keldriruumid on hilisemal perioodil (18. saj.?) võlvitud. Aastakümned oli hoones muuseumi fondihoidla ja ladu. 1990ndate aastate lõpul kohandati hoone koos tänavapoolsete naabermajadega (Pühavaimu t 13, 15) “Park Consul” hotelli tarbeks, praegu hotell Schlössle.</span>


source: A
code: 3060
name: Elamu Raekoja t.4, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 79
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raekoja 4 asuv elamu on trapetsikujulise põhiplaaniga 2-korruseline kivimaja, mida katab peaaegu ühepoolne hilisaegsem viilkatus. Algselt talalagedega kaheruumilisse keldrisse viisid trepid otse tänavalt. Keldrist katusealuseni ulatuva kapitaalse vaheseinaga, samuti kaheruumiliseks jaotatud I korruse idapoolse osa hõlmab eeskoda ja läänepoolse tagakamber. Lihtsa neljatahulise nurgasambaga mantelkorsten-köök on rajatud eeskoja edelanurka. II korrusele viib siseportaal ja müüritrepp eeskoja lõunaseinas. Rekonstrueeritud raidpiitade ja I korruse ulatuses trellitatud akendega fassaadis on originaalsena säilinud teravkaarne välisportaal, mis on ilmselt 16. sajandil tehtud remondi ajal ümarkaarseks muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnale kuulunud väike üürimaja raeteenrite ja teiste alamametnike (vanglaülem ja kohtuteenrid) majutamiseks. Restaureerituna esindab diele-dornse tüüpi elamu vähemlevinud varianti, ruumidega piki tänavajoont. Arvatavasti 15. sajandi esimesest poolest pärinevates põhimõõtmetes säilinud nüüdse hoone kohal oli varem kaks majavaldust, mille arhitektuurist puudub täpsem ettekujutus. Krundi läänepoolsel küljel asunud väike kivimaja kuulus juba 1386. a. linnale. 1360. a. jälgitav idapoolsem eravaldus loovutati 1419. a. viilu vaheliseks ehitiseks nimetatuna samuti linnale ja ühendati tõenäoliselt kohe järgnenud ümberehitamisel eelmisega ühiseks tervikuks. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandil elasid hoones diplomaatilises ja kaubanduslikus suhtlemises osalenud vene keele tõlgid, mistõttu nimetati hoonet tõlgi majaks. 1553. a. olid hoones kahhelahjud ja 1554. a. valmistas Sewerin Sniddeker sinna uue sisustuse. Hilisemate ümberehitustega muudeti korduvalt ruumijaotust, konstruktsioone ja avade paigutust. Hoone ühendamine Raekoja tänav 6 endise raevanglaga ja kohandamine Tallinna Linnamuuseumi filiaaliks 1980. aastal lähendas hoonet algilmele, kuid nõudis ka kaasaegsete vahelagede, lisatreppide jt. muuseumi tehnoloogiast tingitud lisandite rajamist.</span>


source: A
code: 3061
name: Tallinna raevangla hoone, 15.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 80
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raekoja 6 asunud Raevangla oli 1441-1442. aastal tehtud ümberehituste järel kahekordne kellerdatud ehitus, mille keldris ja II korrusel olid kaks kitsast, silindervõlviga kaetud kogu vanglahoone pikkust kongi, mis hooviseinas lõppesid danskeriga (käimla). Hoone I korruse ruumidepaigutus oli analoogne, kuid kongid olid kitsamad ja nende vahele jäi ahtake võlvkäik pääsuks hoovile. I korruse parempoolne kong oli lühem ning kongi ees asetses väike eesruum, kust algasid müüritrepid, mis viisid keldrisse ja II korrusele ning kuhu avanes sügavas seinaorvas asuv lihtsas raidportaalis Raevangla peauks. Hoone vanast otstarbest kõnelesid veel sajandi alguses keldrikongide seintel rippunud massiivsed raudrõngad, mille külge vange aheldati.  Raekoja 4 asunud vanglaülema ja kohtuteenrite elamul olid elamuile tüüpilisena puidust vahelaed, eripäraks oli aga nii eeskoja kui elutoa paiknemine tänava ääres, sest tavaliselt asus elutuba kinnistu sügavuses eeskoja taga. Säilinud on elamuile iseloomulik korrustevaheliste sirgete müüritreppide süsteem hoone tagaseinas ja mantekorstnaga kööginurk eeskojas. Hoone portaal on ilmselt 16. sajandil tehtud remondi ajal ümarkaarseks muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna raevangla ehitati 1370. aastal ning see oli 14. kuni 16. sajandini Tallinna vanalinnas Tallinna raekoja taga Raekoja tänaval asunud kinnipidamisasutus. Kinnistu Raekoja 4/6 koosneb kahest ehitusest. 14. sajandist pärit Raekoja 6 – endine vanglahoone ning selle kõrval samavanune Raekoja 4 - vanglaülema ja kohtuteenrite elamu. Raevangla hoone ehitati aastatel 1441–1442 põhjalikult ringi, sealjuures liideti kõrvutiasetsevad Raekoja 4 ja Raekoja 6 ehitused üheks hooneks. Vana vangla jäi uue ehituse sisse ja osa sellest kandis pikka aega ""vana vangla"" nimetust. Vanglat on korduvalt remonditud. 1752. aastal on teda kirjeldatud üsna lagunevana, võib arvata, et samal aastal tehtud restaureerimisest pärinevad I korruse tänavaäärses osas nähtavad ristvõlvid. Raevangla kasutamine oli tihedalt seotud raekojaga, mille II korrusel istus linnakohus. Ühenduse hõlbustamiseks oli raekoja tagaseinas vanglaportaali vastas uks, mille kaudu pääses rae keldrisse ja sealt edasi müüritrepi kaudu raesaali, kus õigust mõisteti. 18. sajandil avati Rüütli tänaval uus vangla-kasvatusmaja ning vana raevangla jäi hulguste ja kerjuste varjupaigaks ja koos sellega kasutati ka hoone kohta rahvapärast nimetust Büttelei (vangla) asemel Bottelei (kerjamine). 1832. aastal müüdi hoone eravaldusse. Aastal 1983 avas Tallinna Linnamuuseum oma filiaalina Raevanglas fotoosakonna, mis aastast 1991 kannab nime Raevangla fotomuuseum.</span>


source: A
code: 3062
name: Elamu Raekoja plats 4 fassaadid, 15.-18.saj.
type: Elamu
alt_id: 67
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on oma praeguse ilme saanud 18. sajandi II poolel. Hoonet kujundab varaklassitsistlik fassaad kolmnurkse frontooniga ning liseenidega. Hoonel on kõrge sadulkatus, poepindade aknad on 20. sajandi alguses oma käesoleva ilme saavutanud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonekompleks Raekoja plats 4 / Dunkri 2 on kujunenud keskaegsete hoonete ümberehituse teel. Raekoja platsi poolse fasaadi klassitsistlik kujundus pärineb 18. sajandist. Varem hoone ees paiknenud kaubaputkad lammutati 1908. aastal. Praeguseni säilinud suured esimese korruse vitriinaknad on 1927.a. ümberehituse tulemus. Hilisema ümberehitusega olid seotud arhitektid K. Jürgenson ja E. Jacoby.</span>


source: A
code: 3063
name: Elamu Raekoja plats 5 fassaadid, 1849.a.
type: Elamu
alt_id: 68
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolmekordse kivihoonega, mille keskosa kerkib fassaadist kolmnurkfrontoonina. Oma kujunduse poolest on tegemist klassitsistliku ilmega hoonega, mida iseloomustab sümmeetriline fassaad. Seinapinda ilmestab erineva tooniga krohvipinnad ja esimese ning teise korruse vahelised kassetid, aknaid ümbritsevad krohviraamistused. Hoonel on lihtsad klassitsistliku kujundusega kuuese raamjaotusega aknad, kolmnurkfrontoonil ning mõlemad pool frontooni asub kokku kolm poolkaarset väiksemat akent. Hoone esifassaadil on taastatud puidust juurdeehitatud kaubapoed. Esifassaadi vasakul küljel asub lihtne puidust ja klaasist osaga ning varikatusega uks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Kesklinnas, Vanalinnas, Raekoja plats 5. Hoone asub Voorimehe tänava ja Raekoja platsi nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed andmed selles kohas asunud kivimaja kohta on pärit 1366. aastast. 17. sajandi III veerandil ehitati turuäärsed elamud kokku üheks majaks. 1825.a. oli siin kahekorruseline liseenidega maja, ees kaubapoekesed. 1849.a. ehitati arhitekt Chr. A. Gableri projekti järgi hoonele mansardkorrus, tehti uued aknad ja uksed. 1990ndate aastate lõpul rekonstrueeriti kogu hoone. 2000.a. taastati (rekonstrueeriti) maja ees kaubapoekeste juurdeehitus.</span>


source: A
code: 3064
name: Elamu Raekoja plats 10 fassaadid, 18.saj.
type: Elamu
alt_id: 69
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Katusekorruse ja kaledrikauplustega suur 3-korruseline barokne hoone. Rusteeritud liseenidega liigendatud ja 19. sajandil kõrgendatud fassaadil on profileeritud krohvraamistuses barokiaegne akende asetus (arvatavasti 1636. a.). Ametiruumidena kasutatavad interjöörid on lihtsa hilisklassitsistliku kujundusega (stukklaed, profileeritud tiibuksed, kahhelahjud jm.). Fassaadi keskrisaliidil asuv unikaalne raidkivist päikesekell pärineb 1747. aastast ning Mündi tänava pool asuv 1636. aastast renessanss-stiilis raidtahvel on A. Passeri viimaseid töid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt oli selle Mündi tänavast Saiakangini ulatuva kinnistu turuääsel küljel kaks väikest elamut ja ait. Vanim teade kinnistu idaosa kiviaidast pärineb 1730. aastast. 20. sajandi algul oli platsiäärse poolkeldrikorruse ees rida traditsioonilisi kaubapoode. 1965. aastal ühendati hoonealused poed suureks kaupluseks.</span>


source: A
code: 3065
name: Elamu Raekoja plats 12, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 71
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vaadeldav kinnistu nr 259 asub vanalinna kvartali nr 26 loodenurgal. Väikesel kinnistul asuv kahekordne hoone on kogu ulatuses kellerdatud. Ajalooline hoone Raekoja plats 12 on silmapaistev diele-dornse ruumijaotusega kaupmeheelamu. Hoone Raekoja platsile suunatud fassaad on barokiilmeline, vaatamata asjaolule, et sellel esinevad konstruktsioonid on peale 20. sajandi restaureerimistöid uuendatud. Hoone Apteegi tänava poolsel fassaadil on rida ankruid, millele antud barokne sepisankru kuju. Välisuks samas suunas on hilisklassitsistlik. Maja vintskapi lahendus viitab 18. sajandile. Eeskoja müürilatid oma rikkaliku profileeringuga ja lõunaseinas oleva puitkonsooliga peaksid koos maalitud talalaega kuuluma 17. sajandi lõpu barokki. Lihtne trepibalustraad pärineb 19. sajandi I poole klassitsismist. Hoones olevatest väikestest akendest on ainukesena säilinud algkujul raidlengide ja sepisvõrega trepiaken. Hoone praegune maht on vastavuses 15. sajandi üldkujuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone vanemad ehituskonstruktsioonid dateeritakse 14. sajandisse, kuid enamus konstruktsioone pärinevad 17. sajandist, mil toimusid suuremad ümberehitused. 17. sajandil muudeti teise korruse laoruumid eluruumideks, sellest ajast pärit ka eeskoja diele rippkonstruktsiooniga mantelkorsten ja hooviseina niššid ning esimese korruse tagumise ruumi plafoonmaal. Ka on säilinud uks, millel maalingud. Suuremad ümberkorraldused toimusid hoones seoses restaureerimistöödega ka 20. sajandi keskpaigas. Hiljutisemad korrastustööd leidsid aset 2015.–2016. aastal, kui korrastati maja katus ja fassaad.</span>


source: A
code: 3066
name: Elamu Raekoja plats 13 fassaad, 19.saj.
type: Elamu
alt_id: 72
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vaadeldav hoone on kahekorruseline ja lihtsa poolkelpkatusega vaoshoitud välisilmega ehitis, mis ulatub õuepääsuga Apteegi tänavale. Lakooniline fassaad on Raekoja platsi poole pööratud, esimese korruse kahe täisnurklõikelise ukseavaga on samas reas suured vaateaknad. Teise korruse seitse suurt akent rõhutavad oma rütmiga horisontaalset ülesehitust. 18. sajandist pärineb plaatrustika hoone nurkade rõhutamiseks. Fassaadidel on säilinud raidraamistuses luugiava, suured aknaavad, eenduvad müüriosad. Hoone on 18. sajandi arhitektuuritunnuste kandjaks saanud hilisemate ümberehituste teel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed andmed antud kinnistu hoonestusest pärinevad 1369. aastast. Välisarhitektuur Raekoja plats 13 hoonel moodustus ebakorrapärase põhiplaaniga kelp- ja poolkelpkatusega. Suurem osa kahekorruselistest, keldritega varustatud paekivihoonetega kompleksist, kuhu kuulus enne põlemist mitu erineva suuruse ja kujuga üksteise külge liitunud hoonet, olid ühendatud osaliselt ühise katuse alla. Üksikhoonete liitumisprotsessis näis olevat tegemist arhitektuuriajaloolise kategooriaga, mille põhifaktoriks on olnud varase keskaja elamuarhitektuuri kujunemine. Olulised ümberehitused on toimunud 16. sajandil. Fassaad ja katus ehitati ümber 18. sajandil. Peale 1759. aastat ehitati ümber ka vahelaed jms. 1835. aastal muudeti taaskord fassaadi.</span>


source: A
code: 3067
name: Linnakantselei hoone, 14.saj., 15.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 74
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline keldriga peakivihoone koosneb kahest osast: kitsam, teravnurkse viilufassaadiga Raekoja platsi pool, laiem krundi sügavuses. Viimase keskele jääb tilluke sisehoov, kuhu pääseb läbi kangialuse hoone põhjaküljel. Kogu hoovimaja alust hõlmav keldriruum (21 x 8 m) on üks suurimaid Tallinnas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raekoja plats 15 asus raekirjutajate ametiruume sisaldanud hoone, kus raad ise sageli kinnisvarade ostu-müüki ja nende valdamist käsitlenud istungeid pidas. Funktsioonilt Eestis ainus omataoline. Algset raekantselei hoonet on mainitud 1378. aastal. Kantseleihoone väljaku ääres oli arvatavasti vaid üheruumilise põhiplaaniga, kahekorruseline, trepisõlmega idaküljel, kelder kaetud silindervõlvidega ja pööning kohandatud kaupade hoidmiseks. Teravnurkset viiluvälja liigendasid Tallinna hilisgootikale iseloomulikud kolmikkaarse ülaosaga petiknišid (äärmised vertikaalselt poolitatud). Põhiplaani mõõtmetes tänaseni püsinud hoone rajati 1432-1434. aastal. Ehitusmeistriteks olid kiviraidurid Meineke Pawes, Tomas ja Merten. 1727. aastal paigutati kantselei raekotta ja üürile antud maja I korrus kohandati siidikaupluseks. 1914. aastal tehti hoones ulatuslikke ümberehitusi (ins. K. Jürgenson, 1881-1941), ülakorrused kohandati eluruumideks, millega kaasnes trepikodade, vahelagede ja -seinte rajamine. Sellega kaotas hoone oma algse ilme. Petikniššide kõrvaldamine keskaegselt viilult ja pseudobaroksete motiivide lisamine muutis fassaadi kujunduselt historitsistlikuks. Hoone kohandamisel Eesti Reklaamfilmi ametiruumideks võeti sekundaarsetest lisanditest vabastatud ja korrastatud keldrisaal 1972. a. kasutusele saatepaviljonina.</span>


source: A
code: 3068
name: Elamu Raekoja plats 16 fassaad, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 75
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4-korruseline viilfassaadiga elamu. Algselt tüüpiline kaheruumilise põhiplaaniga hoone, kus Raekoja platsi pool diele, sisehoovi pool kerishüpokaustiga köetav eluruum dornse. Hoone klassitsistlik fassaad (krohvraamistusega akende rühm ja jaotus) on säilinud praktiliselt muudatusteta. Varasemast perioodist on säilinud fassaadil ülemise kaubaluugi raidraamistusega ava ja viilus nišis inglipea skulptuur. Hoone I korrusel on äripind.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskaegne suurelamu, ehitatud tõenäoliselt 15. sajandil. Kinnistu teised rajatised ulatuvad piki kitsast sisehoovi Vene tänava äärde, kus praeguse Vene 3 kohal asus kinnistu väravahoone (ümber ehitatud 18. sajandil). Hoone on ümber ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi algul. Siseplaneeringut on korduvalt muudetud. 1979. aastal (arhitekt R. Laur) kohandati hoone "Eesti Reklaamfilmi" ametiruumideks.</span>


source: A
code: 3069
name: Elamu Raekoja plats 17 fassaad, 18.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 76
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagasihoidliku mahuga 3-korruseline varaklassitsistlik ehitis. Fassaadikujunduses on olulisteks seinapinda liigendavad karniisid, liseenid ja akende ehisraamistused. Hoone I korrusel on äripind.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandist pärit elamu, mis on kujunenud kahe varasema hoone liitmise teel. Vanim teade elamutest pärineb 1431. aastast. Hoonete soklikorrusel oli tollal kolm kauplust. Suurem ümberehitus toimus 16. sajandil renessanss-stiilis. 1980. aastatel ehitati täielikult ümber interjöörid (arhitekt I. Fjuk, 1953-).</span>


source: A
code: 3070
name: Elamud Raekoja plats 18 ja Vanaturu kael 3, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 77, 78
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raekoja plats 18 hoone fassaadi omapäraks on polükroomsete bareljeefidega friis II korruse akende all (1596. a.). Platsipoolsel küljel on vanimaks elemendiks hoovivärava servamõikaga kaarportaal. Ruumidest on tähelepandav talalae ja paeplaatpõrandaga avar diele. Kogu hoone ilmes on tooniandev barokiagne ümberehitus 1681. a. (aknad, maalitud palklaed ja sillused, kapid ja uksed - peaaegu kõik puitdetailid). Mantelkorstna toeka nurgasamba profiilid on sarnased raekoja kodanikesaali piilariga. Dornses on säilinud palju interjööri detaile: maalingu jälgedega talalagi ja aknasilluse palgid, baroki kõrgperioodile iseloomulik värvikirev nikerdustega siseportaal (restauraator J. Andrejev, 1984) ja mitmed laia raamistusega seinakapid. Erilist tähelepanu väärib peenelt töödeldud, ornamendirikas kivist siseportaal keldri trepikäigu ees. See 16. sajandi suurmoena pea iga elamu dornses olnud interjööridetail on üks viimaseid stiilipuhtaid näiteid 16. sajandi lõpukümnendilt. Ruumidest on unikaalseim diele peal asuv puidust salvedega ja talalaega laokorrus, säilinuna ainulaadne kogu vanalinnas. Vanadest konstruktsioonidest on säilinud veel kangialuse peal olnud kambri mantelkorsten. Portaaliesine etik ja lõvifiguuriga tuulelipp viilu tipus on rekonstrueeritud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmest hoonest koosnev kompleks - viiluga peahoone Vanaturu kael 3, kumera küljega kõrvalhoone Raekoja platsi ääres ja uus abihoone hoovis - hõlmab nelja ajaloolist valdust, mis liideti 1665. a. omanik Johan Höppeneri (Hoeppeneri) ajal. 1367. aastal oli sel kohal elamu ja kolm iseseisvat poodi. Üldilmelt hilisgooti stiilis fassaadiga suur mitme laokorrusega kaupmeheelamu ehitati tõenäoliselt väikese, mitmekorruselise tornmaja (14. saj. I pool) müüride baasil 1420. aastal. Tänaseni säilinud ilme sai elamu 17. sajandi lõpul. Raekoja plats 18 maja puhul on 1542. aastal kirjalikes allikates märgitud värava peal asunud eluruumi, mis tõenäoliselt oli mantelkortsenköögiga kamber. III korruse ja praeguseni säilinud klassitsistliku kujunduse sai hoone 1836. aastal.  Hoonekompleks restaureeriti ja kohandati Matkamajaks aastatel 1981-1984 kõiki ajaloolisi konstruktsioone ja detaile säilitades (arhitektid T. Böckler, 1930-2005: A. Evart, sisearh. A. Nurk).</span>


source: A
code: 3071
name: Elamu Rataskaevu t.8, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 81
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheruumilise põhiplaaniga hilisgooti elamut on mitmeid korde ümber ehitatud. Praegune hoone on ristkülikulise põhiplaaniga, 3-korruseline, kiviseinte ja poolkelpkatusega. Esimese korruse lõunaküljel on sirge laega kangialune, keldris võlvitud kerishüpokausti küttekamber ja müüritrepp. Eluruumid on igal korrusel lääne- ja idaküljel, keskele jääb trepikoda. Varaklassitsistlikul peafassaadil on korruste vahel rosettidega stukkfriis, osaliselt on säilinud talumiga väravaportaal. Hoones on säilinud raidkive ning 17. ja 18. sajandi sepisdetaile. Hooviehitised on keldrita ja puitkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt suure Rataskaevu 10 kinnistu koosseisu kuulunud, kuid hiljem iseseisev elamu on tõenäoliselt ehitatud 14. sajandi lõpul või 15. sajandi alguses. 16. ja 17. sajandil tehti hoones mitmesuguseid ümberehitusi. Praegune välisilme ja siseplaneering pärinevad 18. sajandi lõpust ja 19. sajabdi algusest. 1964. aastal muudeti dielesse trafo ehitamisega sisearhitektuuri ja fassaadi. Viimaste restaureerimistööde käigus on 1964. aasta muudatused kõrvaldatud. Hooviehitised pärinevad tõenäoliselt 18. ja 19. sajandist. Hoones elas 19. sajandil kultuurihuviline jurist Carl Julius Albert von Paucker (1798-1856), kelle algatusel moodustati 1822. aastal noorte sõprusring, millega pandi alus sihiteadlikumale Tallinna uurimisele. 1848. aastal andis C. J. A. Pauckerilt välja vihiku Tallinna vanematest ja uuematest mälestusmärkidest "Blick auf einige Denkmäler Revals aus älterer und neuerer Zeit".</span>


source: A
code: 3072
name: Elamu Rataskaevu t.14 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 82
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonetekompleks koosneb kolmekorruseline kellerdatud peahoone, kahekorruseline õuehoone ja puidust kuur. Hilisgooti põhimüüristikuga elumaja oli algselt kaheruumilise diele-dornse tüüpi põhiplaaniga, peakorruse all kelder ja selle peal kaubakorrused. 18. sajandi lõpu ümberehituste käigus kohandati aidakorrused eluruumideks, muudeti siseplaneeringut, võlviti keldrid ning ehitati uued vahelaed ja sisetrepid. 1830. aastate teisel poolel muudeti hoonet veelgi. 19. ja 20. sajandi vahetusel lisati elamule kolmas korrus. Hoones leidub hilisgooti konstruktsioone ja detaile, nagu müüritrepid, talalaed ja raidkivid. Fassaadi loodeosal on varaklassitsistliku lahendus ja rosettide ja bareljeefsete ehispinnadmotiividega stukkdekoor. Interjööris on säilinud rokokoo sepisdetaile ja varaklassitsistlikke kujunduselemente. Elamu õuepoolsele fassaadile jääb ülemisi korruseid toetav kaaristu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooliselt on tegemist kahe kitsa kinnistuga, mis on aja jooksul kuulunud nii ühele omanikule kui olnud ka eraldi valduses. Omanikud on olnud kingsepp Gert Segeland, kaupmees J.V.Martinsen, Bernd van der Molenile, kullassepp Bartolomeus Rauenstorp, raehärra Selhorst, mustpeade vennaskonna liige Cordt Stal, aadlikud Andres Snider ja Tonnies Maidell ja paljud teised. Elamut on esimest korda 1435. aastal. 16. sajandil oli elamu kõrval ait. Tõenäoliselt 18. sajandi lõpus ehitati mõlemad hooned ümber. 1836. aastal ehitati arhitekt Johann Schelbaci (1787-1844) projekti järgi ümber elamu edelatiib ja mõned aastad hiljem kogu hoone. 19. ja 20. sajandi vahetusel lisati elamule kolmas korrus.</span>


source: A
code: 3073
name: Elamu Rataskaevu t.16 hooviansambliga , 14.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 84
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algne hoone oli diele-dornse tüüpi plaaniskeemiga hilisgooti elamu, millele liideti hiljem kõrvalolev kaubaväravaga maja. Kuni 2-korruselised hoovimajad ulatuvad kuni Pika jala linnamüürini. Tänavapoolses osa 3-korruseline ja hoovipool 2-korruseline kangialusega kivielamu on lihtsa põhiplaaniga. Dekoorita fassaadi ainsaks kujunduselemendiks on komnurkne frontoon skulptuurse vaasiga harjakivil. Varasematest detailidest on fassaadil säilinud kangialuse faasitud esiserva ja talumiga väravaportaal ning tugipiilari katkend. 
Interjöörides on säilinud arvukalt väärtuslikke arhitektuurseid konstruktsioone ja dekoorielemente, nagu keskaegsed raidkivist siseportaal, müüritrepp ja konsoolid ning 18. sajandist pärinevad sepised, uksed, stukkdekoor jm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimest korda on mainitud ürikutes elumaja 14. sajandi viimasel veerandil. 16. sajandist on teateid kaubavärava peal asunud väikemajast, mis liideti elumajaga tõenäoliselt 18. sajandil. Sellest ajast pärinevad arvatavasti ka hoovipoolsed hooned. Viimased suuremad ümberehitused toimusid 19. sajandi esimesel poolel. Aastatel 1521-32 oli hoone valdajaks tuntud Tallinna ehitusmeister ja kiviraidur Gert Koningk.</span>


source: A
code: 3074
name: Elamu Rüütli t.2, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 86
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline keldriga hoone all-linnast Toompeale viiva ühendustee - Lühikese jala kõrval. Kapitaalseinte järgi on põhiplaanis eristatavad kolm keskaegset hooneosa: läänes trapetsiline ruum, keskel väike ait ja idas hiljem ehitatud eluruumid. Adamson-Ericu muuseumiks kohandamisel tehti hoones mitmeid ümberehitusi. Muudetud ruumijaotus arvestas põhiseinu, fassaadiarhitektuur lähtus barokkstiilist. Eksponeeritud konstruktsioonidest on märkimisväärsed kivist kaarportaal I korrusel ja ümarsammas keldris. Hoovis on keldritrepikoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rüütli 2 asukohta on esmakordselt mainitud 1361. aastal nurgakinnistu koosseisus. Tolleaegne hoonestus teadmata, kuid praeguse hoone vanimad keldrimüürid pärinevad ilmselt 14. sajandist. 1542. a. oli sellel kohal nurgamaja juurde kuulunud kiviait ja väike maja Lühikesel jalal. Abihooned püsisid seal pikka aega. Keskajal asusid kinnistus käsitööliste töökojad, hiljem paiknesid majas korterid. 20. sajandi alguses rautati sisehoovis hobuseid. Ühtse fassaadikujunduse said korduvalt ümberehitatud hooned barokiperioodil (18.-19. sajandil). Kapitaalremondiga aastatel 1981-1983 kohandati hoone Adamson-Ericu muuseumiks (arhitekt K. Etverk, kunstiajaloolane S. Lindmaa, sisearhitekt M. Summatavet).</span>


source: A
code: 3075
name: Elamu Rüütli t.12, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 87
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kinnistul asub tänavaäärne hilisgooti stiilis peahoone ning sisehoovi ümbritsevad kaks kõrvalhoonet. Peahoone on 2-korruseline kiviseinte ja kõrge viilkatusega diele-dornse tüüpi elamu, mille kuju ja ruumijaotus on põhijoontes tänaseni säilinud. Tänavapoolse fassaadiseinas on teravnurkviilu ülaosas segmentkaarne kaubaluuk. Esifassaadilt suubub sisehoovi raidportaal ja talalaega kangialune. Enamik aknaid on barokse kujundusega. Elamu põhiplaan on diele-dornse süsteemi vähemlevinud variant - tänava pool suurem dornse ja selle taga väiksem diele. Talalae ja paeplaatpõrandaga dielest avaneb raidportaal kangialusesse. Palestiku ja arhivoldi profileeringut kordav 2-astmeline portaal on ühte tüüpi raekoja peaportaaliga. Diele kagunurgas on kaheksatahulise nurgasambaga mantelkorsten-köök. Keldrite müüristik on osaliselt praegusest hoonest varasem. Keldrid diele ja dornse all on kaetud talalagedega, millel paeplaadid. Hästi on säilinud kerishüpokaust ja selle esine silindervõlvidega ruum mantelkorstna all. Osaliselt on alles ka tänavapoolsest keldrist teisele korrusele viinud müüritrepp. 17. sajandi keskpaigas ja 18. sajandil tehtud lokaalsete ümberehitustega uuendati lagesid, muudeti algseid ja tehti uusi aknaavasid, kaeti siseseinu paneelide ja lambriidega ning kaunistati lagesid maalingutega. Õuehoonetest on vanim kelpkatuse ja vintskapiga läänepoolne tiibehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14. sajandil asus samal krundil väike keldriga puitelamu, mis loovutati 1400. aastal Niguliste kirikule köstrimajaks. Tänaseni säilinud köstrile ehitatud kivihoone ehitati tõenäoliselt varsti peale seda. Tänaseni säilinud ruumijaotuse sai hoone 15. sajandi lõpus. Keldri müüristik pärineb osaliselt varasemast hoonest. 17. ja 18. sajandil toimusid hoones ümberehitused. Viimane ümberehitus tehti 1927. aastal. Hoone restaureerimistööd lõppesid 2007. aastal.</span>


source: A
code: 3076
name: Elamu Rüütli t.12a, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 88
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ansambel koosneb hilisgooti tunnustega tänavaäärsest 2-korruselisest elamust ja väikesest 1-korruselisest hoovihoonest. Kõrgete seintega kivist peahoone teravnurkset fassaadiviilu liigendavad ajastule iseloomulikud petiknišid ja luugiavad. Tänase fassaadiviilu mõõtmed ja petikniššide teravkaarsed ülaosad on taastatud restaureerimistööde käigus 1968. aastal. Kahest eraldi hoonest kokku ehitatud hoone tänavafassaadil oli algset kaks portaali ja etikut. Fassaadil on säilinud hoone loodenurgal seinapinnast eenduv müüritrepp. Põhiplaanis vahemüüriga pikuti poolitatud hoone esimese korruse tänavapoolses osas paikneb kõrvuti kaks dielet, milles mõlemas on säilinud hulktahkse nurgasambaga mantelkortsen-köök, ning hoovi poolel kaks avarat pikliku dornset. Teise korruse ruumijaotus kordas esimest. Aidana kasutatud pööningul on alles viljasalvede postid. Keldris, kuhu pääseb otse tänavalt laskuvate treppide kaudu, on põhjapoolse diele all säilinud massiivne talalagi, teistes ruumides sekundaarsed silindervõlvid. Samuti on säilinud mõlema kerishüpokausti kehandid. 17. sajandi keskel ja 18. sajandil ehitati ümber avasid, asendati üks välisustest aknaga ja muudeti põhjapoolne diele trepikojaks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune tänavaäärne elamu ühendab endas kahte hiljemalt 14. sajandi lõpul valminud väikeelamut. 15. sajandi algupoolel loovutati mõlemad elamud Niguliste kiriku kogudusele, kelle eestvedamisel ehitati hooned aastatel 1514-15 kapitaalselt ümber. Juba varasemalt meister Peter Steynwerteri poolt rekonstrueeritud hooned viidi nüüd ümberehituse käigus ühe katuse alla ning hooned said ühtse kujundusega fassaadi. Valminud maja anti kirikuteenritele üürile. Sellisel kujul oli tegemist Tallinnale erandliku kahe korteriga üürimajaga. Suuremad ümberehitused toimusid hoone ka 17. ja 18. sajandil. 1968. aastal taastati madalamaks lammutatud fassaadiviilu algsed mõõtmed ja ehisdetailid.</span>


source: A
code: 3077
name: Kauplusehoone Saiakang 4, 1656.a.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 89
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekordse barokkstiilis kõrge viilkatusega S-kivikatusega kivimajaga. Raidkivi kõrval kaunistavad hoonet katusekarniis ning uste ja akende luugid. Siin 17. sajandil levima hakanud barokkstiil oli tagasihoidlik ja sageli  klassitsistlik. Teisalt on pärand paigutada hoonesse dekoratiivseid raidkive just renessanslik. Barokliku välimuse annavad hoonele peale raidkivi ka nurgaliseenid. Hoone on kivist alusmüüriga ja plaanilahenduselt lihtne. 1825. aastal joonistatud tänavavaatega võrreldes on hoone säilinud samades gabariitides, kuid fassaadi lahendust on muudetud 1923. aastal, sest siis vahetati 6-ruudulised Saiakangi äärsed aknad arhitekt H. Johansoni projekti järgi vitriinakende vastu välja ning uuendati trepikoda. 1923. aastal likvideeriti vintskappaken katusel ja laiendati selle kõrval olevat uuki. Aknad on enamasti eestiaegsed, pööningul hilisemad. Säilitamisväärsed on eestiaegsed aknad ja aknahaagid ja -nurgikud. Algsena on idaseina lõunapoolses lõigus säilinud vaid üks lihtsas raidraamistuses väike aken. Mälestisel on kaks sissepääsu. Kahepoolne tahveluks viilufassaadil pole ehitusaegne. Teine sissepääs asub külgfassaadil. See lisasissepääs rajati 1930. aastatel. Teisele korrusele pääseb tammepuidust keerdtreppi mööda. Eesti ajal pääses trepikojast ka esimesele korrusele. 1976-77. aastatel viidi kunstiajaloolaste Mai Lumiste ja Mart Keskküla projekti järgi läbi mitmed muudatused avade paigutuse ja kuju suhtes, et pääseks mõjule hoone arhitektuuriline ilmekus. On teada, et hoones on olnud ka mantelkorsten, mis pole säilinud. Peale raidkivi teevad hoone väärtuslikuks keldri silindervõlvid, seinakonstruktsioonid (eriti Pühavaimu kiriku poolsed seinad), katusekonstruktsioon sarikatega ja katusekattega ning teisele korrusele viiv puittrepp. Väärtuslikuks võib pidada ka teist korrust ilmestavat pööningule viivat hilisemat keerdtreppi. Hoone siseruumides on kaasaegsed viimistluskihid. Esimesel korrusel on kohviku ruumid, teine ja pööningukorrus on kasutusel eluruumidena. Teisel korrusel on kenasti eksponeeritud katusesarikaid. Hoonel puudub õu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on osa ajaloolisest Tallinna all-linnast. Raekoja plats ja selle vahetu ümbrus on üks vanima asustusega piirkondi Tallinnas, kus toimus kauplemine juba 13. sajandil, mida soosis mere lähedus. 17. sajandil elavnes kaubandus veelgi. Erinevalt administratiivselt sõltumatust Toompeast oli all-linnas tuleohutuse tõttu juba 16. sajandil ehituseeskirjadega keelatud puithooneid ehitada. Seetõttu oli 17. sajandiks all-linn suures osas kivimajadega hoonestatud. Sel ajal püstitati väiksemahuline ja välisilmelt tagasihoidlik kivimaja Pühavaimu kiriku juurde kaubanduslikul eesmärgil. Hoone ehitusaastat markeerib majaomaniku Bernhard Hetlingi vapiga barokkstiilis raidkivi otsafassaadil ukse kohal aastaarvuga 1656. On arvatud, et uksepealmik võis olla toodud mõne muu hoone juurest ning hilisemal ajal lisatud. Võimalik, et uus kivimaja püstitati asendamaks mõnda teist kaubanduselus olulist hoonet, sest 1656. aastal kohustati Tallinnas linnamüüri ja bastionidevööndi rajamise korras kõrvaldama kõik linnale lähemal kui 300 sammu asunud hooned ja aiad. Selline nõudmine kordus sajandi jooksul veel kaks korda. Teisalt on jällegi teada, et 17. sajandi II poolel tegeleti mitmete keskaegsete hoonete ümberehitamiste ja täiendamistega. Seetõttu võivad maja mõningad osad olla keskaegsed, sest Pühavaimu seegile kuulusid paljud väikesed hooned seegi ümbruses, mida kasutati elamutena. Hoone koosnes esimesel korrusel poeruumist ja ülal vintskapiga katusealusest laokorrusest. Hoone on kuulunud jõukatele raehärradele, raeapteeker Johann Burchartile ja kullaseppade tsunftile.</span>


source: A
code: 3078
name: Elamu-ait Sauna t.4, 15.-18.saj.
type: Elamu
alt_id: 90
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühe elukorruse ja kolme aidakorrusega elamu-aidahoone tüüpilise kitsa fassaadi keskel oli ümarmõikaga astmikportaal ja kaks raidkivipiilaritega kaubaluugiava. Hoone fassaadi on 18. ja 19. sajandil ümber kujundatud. Algsete diele raidraamidega akende asemel on kahel poole portaali suured baroksed aknad. Avade piiretes on kasutatud ka mitmesuguse profiiliga teisases kasutuses raidkive. Tänavajoonel laiaks venitatud dieles on väike võlvitud kamber endise mantelkorstna asemel. Kaheruumilise elamuga liitub hoovil pikk kitsas tagamaja, mille ilmet on hilisemate ümberehitustega tunduvalt muudetud. Hoones on säilinud suur hilk vanu konstruktsioone - võlvlaed, võlvipiilar, kerishüpokaust, osa matelkorstnast, kivikonsoole, raidkivipiilaritega luugi- ja valgusavad, tõsteseadeldisega vintskap. Välisuks on klassitsistlik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated hoone kohta on 1541. aastast, kui linnale kuulunud elamu läks eravaldusesse. Oma tänase üldmahu koos keldri, diele-dornse ning kahe laokorrusega sai maja arvatavasti 15. sajandi esimesel poolel. 18. sajandi alguses liideti majaga mõned loodepoolsed ehitised ja väravahoone ning kinnistu sai hoovipoolsed väljapääsud kolmele tänavale. Hoone fassaadidel on jälgi 18. ja 19. sajandi ümberehitustest.</span>


source: A
code: 3079
name: Elamu hooviansambliga Sauna 6
type: Elamu
alt_id: 91
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algne diele-dörnse tüüpi elamu ehitati ümber 18.sajandil. Sellest ajast pärinevad ka praegune hilisbarokne sisetrepp, välisuks ja fassaadikujundus. Säilinud on ka hilisgooti tunnustega 16.sajandi seinakapp trepikojas, ümberehitatuna kerishüpokaust keldris ning hilisematest konstruktsioonides kinniehitatuna mantelkorsten. Hoone Sauna 6 moodustab koos oma tagahoonega (Müürivahe t. 19) tervikliku ansambli.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varem siin asunud Krouweli sauna asemele ehitati 16.sajandi keskel kaks sarnast elamut – Sauna t. 6 ja Sauna t. 8. Krunt poolitati 1604.aastal. Hoone ehitati ümber 18. sajandil.</span>


source: A
code: 3080
name: Elamu Sauna 8 hooviansambliga, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 92
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone Sauna 8/Müürivahe 21 on tüüpiline hiliskeskaegne diele-dornse plaanilahendusega elamu. Esimesel korrusel asus eesruum (diele), kus paiknes ka mantelkorsten ja eluruumina kasutusel olnud tagumine ruum (dornse), mida köeti keldrist hüpokaust-ahju abil. Hoone keldri ja pööningukorrustel asusid laoruumid. Õue peal asusid hoovimajad ning tagamaja pääsuga Müürivahe tänavale. Hoone moodustab koos tagahoonega (Müürivahe 21) tervikliku ansambli. Tänaseks on hoone üldjoontes säilitanud oma mahud ja tüüpilised keskajast pärinevad ehituskonstruktsioonid ja detailid. Väärtuslike detailide poolest rikkalikuma osa hoonestusest moodustavad Sauna tänava äärse hoone I korrus, mis on olnud keskajal äri- ja eluruumi rollis. Hoones paiknevad maalingutega talalaed dornses (I korrusel), müüritrepid, hilisgooti stiilis siseportaal (polükroomia jälgedega) ja mitmed raidkonstruktsioonid. On säilinud müüritrepp ja raidkivist ukseportaal, mille sarnaseid leidub nt Laial tn 23. Hoone pärliks on ka veel tagumises ruumis raidkivist kaunistatud aknapõsed, mis raamistavad sein-akent. Seinalahenduselt on aimatav ka profati (tualetiniši) kunagine asukoht. Selle hoone pööningukorrusel asub töökorras vints ning keldrikorrusel asuvad keskaegsed võlvid. Müürivahe tn väikeses väravahoones on säilinud keskaegne talumiplaadiga väravaportaal. Hoone üldilmes on säilinud 1862. aastal teostatud ümberehituse jäljed. Uue ilme sai hiliskeskaegne fassaad Sauna tänaval F. Kordese projekti järgi, kui muudeti aknajaotust ja lõhuti aknaavad suuremaks. Tänapäeval loetakse väärtuslikuks ka nimetatud projekti järgi tehtud ümberehitust. Siseplaneeringus ehitati juurde mitmeid vaheseinu ja II korrus, mis toimis laoruumina, võeti kasutusele eluruumidena. Hoones on säilinud ka üksikuid kujunduselemente barokiperioodist, põhiliselt Sauna tn äärses hoones – siseuksed uksepiitadega (II korruse tahveluksel on sepishinged), seinakapp-käimla II korrusel ja peatrepp koos balustriga. Pärast 19. sajandi ümberehitust on arvatavasti olnud tänavaäärsete ja hoovipealsete hoonete vahel käik Sauna tänavast Müürivaheni. Paljud hiliskeskaegsed detailid on korterites eksponeeritud (nt ka Sauna tn poolses osas I korrusel tööde käigus leitud elutoa ja esiku vahel olev võlv). Tänapäeval on hoone jaotunud mitme korteri vahel. Sauna tn ääres paiknevad II korrusel kaks korterit, I korrusel endised kaupluseruumid, III korrusel väljaehitamata pööning. Müürivahe tänavalt pääseb I korrusel paiknevatele kaupluseruumidesse, hoovi pealt (kuhu viib Müürivahe tänavalt võlvitud käik) keskmise hoone I korrusele ning välistrepi kaudu II korrusele ning väljaehitatud pööningukorrusele. Hoonel on kõrge kividega kaetud viilkatus. Katuse toolvärk on hilisemal ajal uuendatud ja on stabiilne. Sauna 6-ga külgneval seinal (paekividest tulemüüril) on paekivikonsoolid, mis võib tähendada seda, et katusealune oli keskajal jaotatud vahelaega kaheks laokorruseks. Müürivahe tänavaäärse hooned on ehitatud 19. sajandi keskel või vähemasti sellel ajal tugevasti ümber ehitatud. Avatäited pärinevad suures osas 20. sajandist v.a mõned siseuksed II korrusel, pööningule viiv siseuks ja sein-aken dornses (nö tagumises eluruumis). Üldiselt on ruumides tehtud hiljutised remondid ja kaetud kaasaegsete viimistluskattematerjalidega, kuid nende käigus on säilitatud eksponeerimise eesmärgil ka vana. Korterite seisukord on hea. Nt Müürivahe tn äärsel hoonel on II korrusel paigaldatud uued puitaknad, mis on tehtud vanade eeskujul. 1993. aastal tehti Sauna tn I korrusel kapitaalremont, mille käigus kohandati see kaupluseruumideks ning kaeti kaasaegsete viimistluskihtidega, mis on nüüdseks osaliselt eemaldatud. Ajaloolise väärtusega on ka hoovipealne munakivikate ja paeplaatidest jalgteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sauna tn 8-l on all-linnale tüüpiline krundistruktuur, kus kitsad krundid läbivad kvartali Sauna tänavast sellega paralleelse Müürivahe tänavani. Sauna tänavale on suunatud peahooned, Müürivahe tänaval paiknevad õueväravahooned. Kvartali üldstruktuuris valitseb sümmeetria. Kinnistu on jaotatud üksteisega külgnevate peahoone ja hoovipoolsete hoonete vahel. 1540. aastatel oli Sauna 8 ja Sauna 6 kinnistute omanikuks Johan Kampferbeck, kes ehitas elamud Sauna tn 6 ja 8. Kinnistu krunt poolitati 1604. aastal, kuid mõlemad elamud jäid ühise katuse alla. Tänava nimetus tulenes siin enne 1540. aastat paiknenud Kronweli sauna järgi.</span>


source: A
code: 3081
name: Ait Sauna t.10, 15.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 93
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurel kinnistul paiknev mitmete unikaalsete raiddetailidega keskaegne laohoone koosneb kolmest ridamisi rajatud aidast, milledest kõige huvipakkuvam on läänepoolseim. See on kahekorruseline paekiviehitis ümarkaarportaali ja kaubaluugiavadega. Baroksed kaksikaknad mõlemal pool portaali tehti ilmselt 17. sajandi teisel poolel. Fassaadi läänenurgas viib väike portaal korruseid ühendavale müüritrepile, mille seinas on kolmiksiirukujuline raidkivist valgusava. Puust vahelaed, pööningul säilinud viljasalved ja vintskap on uuendatud 18. sajandil. Sisemised puutrepid ehitati 19./20. sajandi vahetusel. Avar, algselt talalaega keldriruum sai neljakandilisele kesksambale toetatud ristvõlvid 15. sajandil. Keskmisel, kardinaalselt ümber ehitatud aidahoonel on säilinud kangialune koos raidportaaliga, mille talumil on gooti kirjas tekstiriba.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskaegne kolmest aidast koosnev laohoone pärineb 15. sajandist. Krundil paiknenud elamut ja kolme aita on arhiiviallikatest esmakordselt mainitud 1537. aastal. Fassaadide kujundust on muudetud tõenäoliselt 17. sajandi teisel poolel. Hoonet on osaliselt ümber ehitatud ka 18. sajandil ning 19. ja 20. sajandi vahetusel. On teada, et 1726. aastal kuulus hoonestu kaupmees Johan Dockholtzile. Hoone renoveeriti 2013. aastal ja on kasutuses elamuna.</span>


source: A
code: 3082
name: Pangahoone Suur-Karja t.1, 1904.a., 1924.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 98
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolme põhikorruse, viilualuste korruste ja nurgatorniga neogooti stiilis kivihoonega. Hoone fassaadi kujundamisel on saadud inspiratsiooni nii gooti kui baroksest ehitusstiilist. Hoone viiluväljadel on petikniššid, torn kujundatud barokses stiilis. Hoone esimese korruse fassaad on kujundatud tahutud paekiviplokkidega, ning seda ümarkaarsete akende ja ukse raidkivipiirded. Hoone nurgal asub ärklitorn on kujundatud barokses stiilis, selle torn aimab Raekoja tornikiivri kujundust. Tornist Suur-Karja tänava küljele jääb kahekordne rõdu hoone teise ja kolmanda korruse ulatuses. Hoone teisel ja kolmandal korrusel ning torniosas on kasutatud juugendliku kujundusega aknaid ühes paekiviraamistusega, katusekorrusel lihtsama kujundusega vintskapid. Hoone Vana-Turu poolsel fassaadil on massiivne ümarkaarne metalldetailidega uks. Hoone Suur-Karja tänava poolsel küljel barokse taimornamendiga ning inimfiguuridega nikerdustega puituks. Hoone fassaad on kujundatud krohvipindadega, selle kombineeritud viiludega katust katab katusekivi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Tallinnas, Vanalinnas, Suur-Karja tn 1. Hoone asub kolme tänava: Kuninga, Suur-Karja ning Vana-Turu tänavate ristumiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmekorruseline kõrge viilkatuse ja barokse tornärkliga neogooti stiilis pangamaja valmis kahes järgus. 1903-04 ehitati arhitektide  Otto Schotti ja Wilhelm Neumanni projekti järgi ümber nurgakrundil asunud keskaegne maja. 1923-24 liideti sellega varaklassitsistliku fassaadiga kõrvalhoone Vana turu pool ning fassaadid ühtlustati (arh. büroo Bielenberg & Moser Berliinist). Keskaegse hoone turupoolsel küljel asunud barokse nikerduksega (~1660) hilisgooti raidportaal (1498) laoti uuesti üles Suur-Karja tänava pool. I korrusel oli suur kaarakendega pangasaal, II korrusel kahel pool kitsast võlvitud koridori kontoriruumid, III korrusel pangaomaniku korter. Säilinud stukklaega ja kaminaga pidulik saal (1985.a. restaureeritud). Hoone oli aastakümneid telefonivõrgu kasutuses. Vestibüüli vitraažid (Dolores Hoffman) ja valgustid pärinevad 1990-ndatest aastatest.</span>


source: A
code: 3083
name: Elamu Suur-Karja t.8, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 99
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisgooti vormides diele-dornse tüüpi keskaegne elamu, mille terava kolmnurkviiluga fassaadi keskmes on raidportaal koos kahe raidraamistuses aknaavaga. Erinevalt elamutüübile tavapäraselt omasest lahendusest paiknevad hoovi pool üks vaid kaks kapitaalseintega eraldatud ruumi. Tänavaga külgnev lõunapoolne väravahoone on rajatud tõenäoliselt peahoonega üheaegselt. 18. sajandi teisel poolel kohandati teine ja kolmas korrus elamiseks. Suuremaid ümberehitusi tehti ka 19. sajandi lõpus. Vaatamata ümberehitustele on säilinud hulk vanu konstruktsioone ja detaile, millest tähelepanu väärivad peaportaal ja Tallinnas ainus oma algsele kohale jäänud diele ematala toetav kimppiilar.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb 15. sajandist. 18. sajandi teisel poolel ehitati hoone osaliselt ümber. Viimane suur ümberehitus tehti 19. sajandi lõpus arhitekt Konstantin Wilckeni (1860) projekti järgi. Maja renoveeriti 2011. aastal.</span>


source: A
code: 3084
name: Elamu Suur-Karja t.12 portaal, 15.saj.
type: Elamu
alt_id: 100
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vaadeldav hoone asub all-linnas, vanalinna kvartalis nr 39. See kvartal asub Harju, Kuninga, Suur-Karja ning Vana-Posti tänavate vahel. Tegemist on hiliskeskaegse hoonega, mille tänavafassaadid on näidatud juba ilma viiludeta. Hoone avade kuju ja grupeering lubavad väita, et lõunapoolsel hoonel on alles raidportaal ning mõlemad kaubakorrused. Parempoolne hoone on samuti säilitanud portaali ja ülemise kaubakorruse. Hoonel on teine korrus juba elamiseks kohandatud ja sinna on tehtud uued aknaavad. Mõlemad hiliskeskaegsed hooned on säilinud terves ulatuses koos hoovipoolsete juurdeehitistega, mis algselt on olnud ehitatud nn diele-dornse kaheruumilise plaanilahendusega. Ajaloolised hooned on kokku liidetud tänavapoolse eeskoja (diele) seinaga. Hoonel ei ole taastatud 1944. aasta pommitamises kahju saanud õuepoolseid konstruktsioone. Hoone ehitusaegsed detailid on alles vaid tänavapoolsel fassaadil ning võlvitud keldriruumides.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Selle kinnistu hoonestuse üksikasjalikud plaanid on teada 20. sajandi algusest. 1944. aasta pommitamise järel jäi hoonest järgi vaid tänavapoolne osa, mis ehitati uuesti ülesse 1950. aastatel. Sõjajärgsel perioodil kaotas vaadeldav hoone Suur-Karja tn 12 hoovi sissepääsu, kuna sellel ajal rikuti kvartali nr 39 struktuuri, haarates uue hoone ehituse alla osa ajaloolist kinnistut koos kangialusega. Mälestisena ongi kaitstud fassaadi vanim ja väärtuslikum osa ehk 15. sajandi päritolu ukseportaal.</span>


source: A
code: 3085
name: Elamu Suur-Karja t.18 fassaad, 1923.a.
type: Elamu
alt_id: Aj. 7
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esimesel korrusel kaaravade taga olid äri- ja bürooruumid, ülakorrusel ruumikad mugavustega elukorterid. Hoonel olid lisaks liftidega trepikodadele veel ka tagumised trepikojad. Uusklassitsistlikul fassaadil on Vabaduse väljaku pool monumentaalse skulptuurigrupiga (O. Goldbergi töökoda) kolmnurkfrontoon, joonia kapiteelidega pilastrid, karniisid ja hammasfriis, seintel dekoratiivsed vanikud ja maskaroonidega ehisväljad. Samalaadselt on kujundatud ka Suur-Karja ja Müürivahe poolsed fassaadid. Ovaalakendes, kaaravades ja akende tihedas raamijaotuses kajastub juugendstiil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1886.a. arhitekt R. Knüpfferi projekti järgi ehitatud kolmekorruseline hoone ehitati ümber ja kõrgemaks (6 korrust) 1921-23.a. arhitekt A. Perna projekti järgi omaaegse Laenupanga jaoks. Hoone sai kannatada 1944.a., taastati koos osalise ümberehitusega 1946.a.</span>


source: A
code: 3086
name: Elamu Tolli t.3, 17.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 101
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone esindab fassaadilt tüüpilist keskaegset kaupmeheelamut, mille fassaadis on barokseid detaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tolli 3 asuv väike kivihoone ehitati 15. sajandil. Hoone oli põhiplaanilt tüüpiline keskaegsele Tallinnale: esimene korrus jagunes dieleks ja dornseks, ülemisel kahel korrusel paiknesid tõenäoliselt laoruumid, dornse all paiknevas keldris toiduladu. Sellisena püsis hoone kuni Püha Olevi kiriku põlemiseni 1625. aastal, mille käigus sai kannatada ka Tolli 3 elamu. Tulekahju järel hoone taastati – taastamistööde käigus ehitati hoonele uus esi- ja tagasein, II korrus ehitati välja elukorrusena, rajati praeguseni säilinud puidust vahelaed. 18. sajandist pärinevad tänaseni säilinud laemaalingud nii dieles kui dornses. Hoone III korrus oli taastamise järel 17.-19.saj. kasutusel laona, 19. saj. teisel poolel ehitati ka see korrus eluruumideks. Barokse kujundusega kaubaluuk säilis, aga väikesed valgusavad murti suuremaks. Juba 18. saj. ehitati välja ka praegune trepikoda hoone kagunurgas. 1970. aastate lõpus hoone restaureeriti. 1997-1999 ehitati elamukorrusena välja pööning, uuendati kanalisatsiooni- , vee- ja elektrisüsteemid. Hoone on kasutusel elamuna.</span>


source: A
code: 3087
name: Elamu Tolli t.4 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 102
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt kahest elamust koosnenud hooneteansambli läänepoolses hoones paiknes tänava ääres köögiruumid ning tagapool suurem dornse, mida köeti keldris asetseva kerishüpokaustiga. Ilmselt olid eluruumid ka teisel korrusel, kus on säilinud kaks raidkivist ukseraamistusega nurgaprofatti - üks hoovi pool loodenurgas ja teine Tolli tänava ääres kagunurgas - ning jäljed kaminast. Kaubalaod paikensid ülemistel korrustel. Ka läänepoolse hoone kahte esimest korrust kasutati ilmselt elamiseks. Võlvitud köök asus nelinurkse põhiplaaniga hoone hoovipoolsel küljel. Elamu taga paiknes rida kõrvalhooneid, nende seas ka eraldi ait. Ida- ja läänepoolse hoone vahel asus võlvitud kangialune pääsuga hoovile. 17. sajandi ümberehitused puudutasid kõige rohkem idapoolset hoonet, eriti dornset. Kaks hoonet ühendati arvatavasti 18. sajandi teisel poolel. Sellest ajast pärineb ka teise korruse maalitud marmoreeringuga talalagi. Ümberehituse käigus sai kõige tagumine hoovihoone võlvlaed. Restaureerimistööde käigus on hoonetest leitud mitmeid fassaadi raiddetaile: ümarkaarne peaportaal, faasitud aknaääriste fragmente, kaubaluugi jäänuseid. Ruumides on säilinud rokokoostiilis seinakappe, lambrii, laerosette ja-karniise jm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15. sajandi alguses kuulus hoonetekompleks Pikk tänav 71 kinnistu hulka. Elamu koosneb kahest 15. sajandi esimesel poolel püstitatud elumajast, mis tõenäoliselt 18. sajandi teisel poolel ümberehituse käigus omavahel ühendati. Varasemad 17. sajandi ümberehitused puudutasid rohkem idapoolset hoonet. Enamik hoonete detailidest pärinevad 18. sajandi neljandast veerandist. 1980. aastate teisel poolel hoone restaureeriti ja kohandati arhiivi tarbeks. Alates 1989. aastast asub hoones Tallinna Linnaarhiiv. Hoone restaureeriti 2007. aastal.</span>


source: A
code: 3088
name: Elamu-ait Tolli t.6, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 103
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uuritav hoone on kolmekordne paekivist hilisgooti stiilis ehitus. Tema fassaadi ja interjööri arhitektuurset lahendust on peetud keskaegsele majandushoonele tüüpiliseks ja sellisena ka erialases kirjanduses käsitlemist leidnud. Hoone on algselt olnud elamu, seejuures Tallinnale tüüpilise diele-dörnse plaanilahendusega, millest elutuba  - dörnse, on kitsam ja lühem eeskojast - dielest. 18. sajandi ümberehitamise käigus säilis diele parempoolne akna raidraam, aknaniši kaarsillus asendati aga puitsillusega. Täiesti muutumatuna on püsinud aknanišš oma segmentkaarse võlvsillusega eeskojas. Eeskoja vasakus tagumises nurgas on seintel säilinud omaaegse mantelkorstna kehandi jälg, hästi on see jälgitav ka teisel ja kolmandal korrusel. Vahesein on ulatuslikult ümber ehitatud. Dornses on säilinud paarisakna konstruktsioon, mida võib pidada tüüpiliseks 15. sajandile – aknaavad ei ole puitsillustega, vaid kandekaared on laotud tahutud paeplokkidest. Kaared toetuvad akende välispõski moodustavatele vertikaalsetele paeplaatidele, kuna keskel kandis neid raidkivist aknasammas, mis oli küllaltki silmapaistva kujundusega. Vaadeldavast aknasambast on säilinud ca 71 cm pikkune tükk, mis moodustab ilmselt samba ülemise osa. Leitud on ka ca 22 cm kõrgune raidkivi, mis tõenäoliselt moodustas aknasamba baasi. Samba säilinud osa juures on kõige huvitavamaks motiiviks näo kujutis. Vaadeldav aknasammas pärineb 15. sajandist. Akende kõrval seina idaosas asub nišis ümarkaarne portaal, mis oma tugeva konstruktsiooni tõttu kuulub välisportaalide hulka. Loetletud konstruktsioonid on kõige silmapaistvamad, mis praeguses hoones on algsest elamust säilinud. Aidahoone periood on lisanud tihedalt asetatud taladega laed, mille talad toetuvad hoone otsaseintele ja vaheseintele. Talasid katab teise korruse laudpõrand. Laetalade kõrgele vanusele viitab nende töötlemisviis – nad on kirvega tahutud, vaid hilisemate paranduste juures on kasutatud saematerjali. Hoone teisel korrusel on ehitusaegne kaubaluugi raidkivist portaal ja valgusava sellest ida pool. Luugiava on võrdlemisi hiljuti aknaks muudetud. Tagumises ruumis leiduv teravkaarne gooti portaal näitab, et hoone oli juba ehitamise ajal vähemalt kahekordne. Ka teise korruse laekonstruktsiooni iseloomustab tihe talade asetus ning puit on töödeldud kirvega. Hoone kolmas korrus sisaldab võrdlemisi vähe alghoonest pärinevaid konstruktsioone. Nendeks on esifassaadil kaubaluugi raidportaal ja sellest lääne poole jääv valgusava. Kolmanda korruse esimese ruumi idaseinas on selle lõunaosas näha hoone Tolli 4 müüritrepi nelinurkne tellistega piiratud valgusava. Siit võib järeldada, et hoone Tolli 4 on ehituslikult vanem hoonest Tolli 6. Kokkuvõtteks võib öelda, et olemasolevas hoones kohtame kahele varasemale hoonetüübile – elamule ja aidahoonele  - omaseid konstruktsioone. Elamu konstruktsioonid on säilinud ainult ehitise müürides, kuna aidahoone konstruktsioonide hulka kuuluvad põhiliselt kõik vahelaed ja katusekonstruktsioon.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kvartal, kus paikneb Tolli tn. 6 kinnistu, jääb oletatava kunagi Oleviste kiriku ümbruses paiknenud välismaiste kaupmeeste peatuspaiga naabrusesse . Arvatavasti pärast 1310. a. liideti see ala linna põhituumikuga linnakindlustuste rekonstrueerimise käigus. 14. saj. lõpul kuulus kogu kvartal ühele omanikule ja läks sellisena 1400. a. ka uuele omanikule üle. 1415. a. algab kvartali jaotamine üksikuteks kinnistuteks ning umbes sellest ajast on võimalik rääkida ka kinnistu Tolli 6 ajaloost. 15 saj. I poolel läheb kavrtal valdavalt käsitööliste valdusesse. Alles sajandi II poolel omandavad ülekaalu jälle kaupmehed, jäädes ka hilisematel sajanditel kinnisvara omanike hulgas prevaleerima. Lähtudes kinnistu kujunemisloost, asus kinnistul 15. saj. lõpul väike elamu. Seega oleks esialgne hoone , mis oli kasutusel elamuna, ehitatud 15. saj. Kinnistu loomisaastaks tuleb pidada 1494 a., kui kinnistu Pikk 71, Tolli 2/4 müüdi Herman Hagenile. Eelmise omaniku Templyni lesk säilitab enesele väikemaja, mis on identne praeguse hoonega Tolli tn. 6. Hageni surma järel 1533. a. kinnistu müüakse Mauricius Schomakerile. 1654. a. kinnistu omanikuks saab Peter von Spreckelsen, kelle pärijate kaudu 1697. a. sattub kinnistu Jumalalaeka valdusesse. 1739. a. kinnistu müüakse Johan Dietrich Duborgile, kes oli omandanud ka „kolmest õest“ kaks väiksemat. Duborg müüs 1749. a. kinnistu Thomas Höppenerile – kõige suurema „õe“ omanikule. 1851 – 1940 aa. hoone oli Baetge perekonna käes. Kinnistu peahoone – elamu – püsis kuni 18. saj. 1749 - 1783 aa. on teda mainitud lagunenud majana. Üsna tõenäoline on, et hoone kannatas Põhjasõjas ja jäi sõja järelgi varemetesse. Uus ehitusperiood – elamu varemete ümberkohaldamine aidaks – leidis aset 18. saj. lõpul. Sellest ajast peaksid pärinema keldriruumide võlvid ja osaliselt vahelagede puitkonstruktsioonid. Samast ajast pärineb ka katusekonstruktsioon ning vintsiratta võll, kuna suur vintsiratas ise on suhteliselt hiline lisand. Selle ümberehituse käigus lammutati või müüriti kinni ja kaeti krohviga rida puht elamuarhitektuurile iseloomulikke konstruktsioone (aknad, portaalid, mantelkorstna jälg), mis 1976. a. väliuurimiste käigus leiti ja avati. 1978. aastast paikneb  hoones Tallinna Riiklik Keskarhiiv.</span>


source: A
code: 3089
name: Elamu Uus t.10 fassaad, 1791.a.
type: Elamu
alt_id: 104
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlikku elamuarhitektuuri iseloomustav 2-korruseline kivimaja. Hoone peafassaadi liigendavad laiad lamedad süvispindsed liseenid ja II korruse aknaavade all paiknevad ehispinnad, kus dekooriks tilgutimotiivid ja drapeeritud rätt, ning allkorruse dekoorita ehispind on tüüpilised varaklassitsismile. Peakarniisilt varem kerkinud kõrge astmikfrontoon sai uue kujunduse katusekorruse väljaehitamisel 20. sajandil (esiküge murti kolm akent, lisati kolmnurkviil, ääristati voluutidega). Jõulise peakarniisi katkestusele fassaadi keskel on modelleeritud habras vanik, ehtimaks ümarkaarset rõduukseava. Konsoolrõdu selle ees koos lihtsa klassitsistliku võrega on hiljuti uuendatud. 19. sajandi teisel poolel tehti majale uus metallvõrega peauks ja malmbalustraadiga paekivitrepp, ühtlasi muudeti algset põhiplaani. Viimane on L-kujuline, kusjuures põhjaotsa laiem silindervõlvkeldriga osa võib pärineda 17. sajandist. Keskel poolitab maja trepikoda. Sellest kummalgi pool on põhiplaan täiesti erinev, kuid mõlemal korrusel identne. Varasemast (ka algsest) interjöörikujundusest andmeid pole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu lasi ehitada arvatavasti J. Leidloff 1791. aastal (daatum rokokoostiilis sepispärjaga asus varem hilisemas rõduvõres, praegu kadunud). 1802. aastal omandas kinnisvara Tallinna Insenerikomando, elamu muudeti haldushooneks. Aia tänavani ulatunud, tagaosas laiemale krundile rajati terve kompleks hooneid: töökodasid, ametiruume, ladusid, talle jms, mis lõplikult hävisid kaubahalli rajamisel. Hoonele on paigutatud mälestustahvel, tähistamaks, et aastail 1843–1846 peatus hoones Venemaa kirjanik Fjodor Dostojevski.</span>


source: A
code: 3090
name: Elamu-haldushoone Uus t.15, 1751.a., 20.saj.
type: Elamu
alt_id: 105
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uus t.15 on ühekorruseline kõrge kelpkatuse hoone.  Maja põhiplaanis domineerib massiivne mantelkorsten-köök, sellest mõlemale poole on paigutatud ruumid. Paariti asetatud tiheda ruudustikuga aknad, jõuline katuseärkel, tiheda profileeringuga räästakarniis koos fassaadi stukkdekooriga ning hoone üldproportsioonid on iseloomulikud barokile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1729. aastal otsutas Tallinna raad asutada lina- ja kanepikaubanduse korraldamiseks vastava praakhoone. 1749. a. osteti selleks avara hooviga maja Uus t.15. hoove tagaossa vastu linnamüüri ehitati praakimishoone ja laod, tänavaäärne elamu kohandati kontoriks ning praakeri korteriks. Hoone frontooni ovaalakent ümritseb peenelt vormitud stukkdekooril asuv aastaarv 1751 näitab hoone valmimisaega. Hoone sai II mailmasõjas tugevalt kannatada, taastatud hoones on enamik puitdetaile 1949. aasta ja 1988-90. aasta remontidega asendatud põhiplaani muutmata. Alates 1993. aastast tegutseb hoones Leedus Saatkond.</span>


source: A
code: 3091
name: Elamu-sepikoda Uus t.27 ja Olevimägi 13, 19.saj.
type: Elamu
alt_id: 106
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänava ääres ühekorruseline, hoovis kahekorruseline lihtne kelpkatusega hoone. Vanast sisustusest on säilinud ääs kõrge korstnakummi all, söepunker, alasi ja riputuspennil seintel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu-sepikoda on ehitatud praegusele lähedases kujus 1895. aastal (arhitekt Erwin Bernhard, 1852-1914). Koos eluhoonega Olevimägi 13 ja kolme hoovis asuva kõrvalhoonega moodustas see linna sepapajakompleksi. Alguses piiritusevabriku katlaid, laevaankruid, puusepakirveid ja muid tarbeesemeid valmistanud sepapajas parandati ka vankreid, tõldu ja rautati hobuseid. Siin valmis enamik Tallinna Raekoja tornikiivri taastamise sepistooteid (1952). Hilisemad ümberehitused on muutnud nii hoone välisilmet kui ka sepapada.</span>


source: A
code: 3092
name: Tallinna püssirohuait, 1747-1749.a., 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 107
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline paekivihoone, välisseinad 1,8–2,0 m, lame teravkaarne võlvlagi 1,8–1,9 m paks. Võlvi lisatugedeks ja aknaavade kaitseks on kummalgi välisküljel neli tugipiilarit. Aita pääses põhjaotsast eesruumi kaudu, otstes ja külgedel olid tugipiilarite vahel valgustus- ja õhutusavad, viimased algselt põhiplaanis ristikujulised. Otseühendust tõkestas risti keskel asuv kiviplokk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uus tänav 37 hoone oli vanuselt teine spetsiaalne püssirohuait Tallinnas, rajati tõenäoliselt aastatel 1747–1749. Hoonel oli algselt madal kivikattega viilkatus, teda piirasid küvett ja palissaad. 1794. aastal viimased renoveeriti, osa külgavadest lihtsustati. 19. sajandi teisel poolel läks eravaldusse. Idaseina murti uus sissepääs.</span>


source: A
code: 3093
name: Tallinna kunstihoone, 1934.a., 1961.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 123
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on funktsionalistliku kujundusega lihtsa sümmeetrilise põhiplaaniga hoonega, mille fassaadi ilmestab suur klaaspind. Fassaadi kaunistavad skulptor J. Raudsepa pronksfiguurid kaarniššides. I korrusel mõlemal pool sissepääsu on kaubanduspinnad, nende vahele jääb taanduv sissepääsuosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eesti kunstnikel tekkis oma näituseruumide ehitamise mõte juba 1920.aastate algul. 1925.a võeti vastu Kultuurkapitali seadus ning kujutava kunsti arengu suunamiseks asutati Kujutavate Kunstide Sihtkapitali Valitsus (KKSV). 1930.aastail muutus Kunstihoone ehitamise mõte konkreetsemaks. Tolleaegne Tallinna linnaarhitekt Herbert Johanson pakkus välja krundi Vabaduse platsil linnamüüri ääres konservatooriumi kõrval. Krundi taotlemiseks koostas Edgar Johan Kuusik, kes oli KKSV liige, 1932.a kunstihoone kuuekorruselise eelprojekti. Sellega jäädi üldjoontes rahule, aga nõuti viiekorruselise hoone kavandamist. .
Oktoobris 1932 eraldas Tallinna linnavolikogu KKSV-le obrokilepingu alusel 1398,5 ruutmeetrit maad. Osa maad jäeti reservi KKSV-le üleandmiseks kunstihoone laiendamise puhuks.  Kunstihoone krunt eraldati kinnistutest 486A ja 621. Naaberkrundid kuulusid Majaomanike Pangale (läänes) ja Konservatooriumile (idas). Kunstihoone kinnistu planeeringuga pandi paika Vabaduse platsi uus ehitusjoon Harju ja Jaani tänavate vahel.
Arhitekt Kuusik jätkas kunstihoone projekteerimist kuni selgus, et KKSV juhatus nõudis konkursi korraldamist. . Võistlus kuulutati välja 1932.aasta oktoobris. Kuusik ei osalenud, sest tema koostas võistlustingimused. Projekteeritava hoone ruumiprogramm oli piiratud võimaluste tõttu väga ökonoomne. Viiekorruselise hoone kõrguseks nähti ette 18,5 meetrit. 
Esimesele korrusele planeeriti äriruumid, vestibüüli riietehoiuga, kaks skulptori ateljeed; teisele korrusele näituseruumid; kolmandale korrusele bürooruumid ning neljandale-viiendale korrusele ateljeed elamisvõimalusega nende juures.
Krundi ehitusnõuded seadsid arhitekti kindlatesse raamidesse. Hoone T-kujulise plaani tingisid Tallinna ehitusmääruse nõuded. Õueehitise kõrgus ei võinud ületada vahekuja kahekordset laiust – see põhjustas aga näituseruumide pinna vähenemise. “Avalikkude ehituste määrus” nõudis korteritesse viiva trepikoja eraldamist ühiskondlikest, antud juhul näituseruumide treppidest.
1933.aasta märtsis lõppenud võistlusele esitati 38 projekti. Eestis tegutse üldse 60 arhitekti ringis, seega oli huvi konkursil osalemise vastu väga suur. Žürii andis esikoha Anton Soansi projektile. Kunstihoone ehituskomisjoni protokollidest selgub, et 1.juunil tehti Soansile ülesandeks koostada kunstihoone lõplik projekt. E. J. Kuusiku sõnade järgi oli Soans “sedavõrd noobel”, et kutsus teda ühiselt tööd jätkama.  Kuusik võttis ettepaneku rõõmuga vastu. 15. juunil kinnitati Soansi-Kuusiku algprojekt  ning  20. juunil ehitustööde kirjeldus. 
Soansi-Kuusiku Kunstihoone fassaadikompositsioon erineb Soansi võistlusprojektist. Arhitektid töötasid tõsiselt fassaadivariantidega. Lõpptulemus, teostatud fassaad on otsingutest parim – monumentaalne ning samas ka elegantne. Suurejooneliselt on rakendatud konstruktivistlikke võtteid, mis väljenduvad nii suures klaaspinnas kui ka sissepääsu lahenduses. Kunstihoone fassaadikompositsiooni iseloomustab sümmeetria ja klassikaline mõtteviis. Hoone kuubiline ehituskehand toetub kahele sambale, akendest moodustuv konstruktivistlik klaasvitriin on ühtlasi hoone sümboolse mõtte kandjaks. Funktsionalistlike ja dekoratiivsete elementide vastandamine tekitab ootamatu kunstilise pinge. Seda täiendab hoone ekspressiivne värvilahendus – roosaka terrasiitkrohviga seinapind (saavutati valge kalami marmoripuru, punase tellisepuru ja musta inglise söe segamisega ning kandmisega tsemendi peale), poleeritud graniidist punased postid, , mustad aknaraamid ning hele põrandapind välisruumis.
Kunstihoone ehitus algas 1933.aasta juunis. Töövõtjaks olid vennad Edenbergid, tehnilist järelevalvet teostas arhitekt Kuusik. Toorehitus valmis talveks ning hoone sai katuse alla. Sisetöid teostati 1933/1934.a talvel. Tööd anti välja vähempakkumise teel üksikutele ettevõtjatele. 
Tööde käigus teostati projektis väikesi muudatusi ja täpsustusi, mis kajastuvad projekti lõplikus variandis. Suurimaks erinevuseks oli esifassaadi ümarakende kinniehitamine ning asendamine skulptuuriniššidega. Kunstihoone sisekujundus ja detailide joonised tegi E. J. Kuusik. 
Kunstihoone valmis (vaata fotod ) ning avati 15. septembril 1934.a kunstinäitusega. President K. Päts lõpetas oma avakõne sõnadega “...kui selles kunstitemplis andutakse vaid tõsisele kunstile, siis tahan ma hoolt kanda selle eest, et see kunstihoone jääks igavesti kunstnike omaks. Annan selle hoone üle kunstnikele.”  
1940.a Kunstihoone natsionaliseeriti ja anti üle ENSV Kunstifondile. 1944.a märtsikuu õhurünnakutes sai kunstihoone kannatada - aknad, valguslagi ja muu sisustus purunesid. Raha hoone remondiks saadi üleliidulisest fondist.
1959.-1962.a projekteeriti ja teostati kunstihoone pealeehitus E. J. Kuusiku  eskiisi järgi (eelprojekti autor Luik). Tugevdati ka keldri ja esimese korruse kapitaalseinu ning sambad ümbritseti eelpingestatud spiraalarmatuuriga Febet&#039; särkidega. Esimese korruse kaupluste akende kohale ehitati varikatused, seetõttu lammutati algsed „aknavarjude allalaskmise mehhanismid“. Kogu fassaad kaeti uue graniitkrohviga säilitades algse värvitooni, hoovifassaad kaeti lubitsementkrohviga. Ümberehitusega ühtlustati Kunstihoone kõrgus kunstifondi hoone (1948-1953, arhitekt Alar Kotli) omaga, kuid rikuti fassaadi algsed proportsioonid.

Interjöörid

Kunstihoone sisekujunduse ja detailide joonised koostas E. J. Kuusik . Kuusik kavandas ka mööblit – saali pika pingi, mis teostati Lutheri vabrikus ning Kunstiklubi sisustuse. Kui hoone välisuksed on funktsionalistliku lahendusega, siis siseuksed on Kuusikule omaselt dekoratiivsete detailidega. Kuusik on kirjutanud: „...ornamenteerimine on põhiolemuselt niivõrd tihedasti ehitamisega seotud, et me ilmekat ehituskunsti ei suuda ornamendita kujutada. Küsimus võib siin olla vaid, kuivõrd abstraktse iseloomuga peaks olema ornamenteering antud ehitise puhul“ . Kunstihoone interjööridetailides – uksepinnad, trepikoja aknajaotus, vestibüüli põrand, trepivõre jm puhul kasutas Kuusik abstraktset geomeetrilist dekoori (ümar tondo ukse ja aknaraami kujunduses, madalreljeefsed horisontaaltahveldised ja profiilliistust ornamendid ustel jm). 
Näitusesaalide interjöör oli hele, seinad olid kaetud sinakasvalge õlivärviga . Suurt saali valgustati laeakna abil. Valguslage sai hooldada, puhastada ning lampe vahetada tehnilise korruse kaudu, mis asub saali kohal. Vabaduse väljaku poolse saali laes rippusid keravalgustid, vahesaali valgustas suurem kerakujuline nn Saturn-lamp. Saalides olid parkettpõrandad, garderoobis-vestibüülis geomeetrilise mustriga  põrand , mille kujunduse ja värvilahenduse kavandas Kuusik . Ka säilinud garderoobi nagid ja barjäär on originaalkujundusega. 

KuKu klubi

Juba algses projektis on keldrikorrusele planeeritud klubiruumid. Kujutavate Kunstnikkude klubi ehk KuKu klubi loomise otsus võeti sihtkapitali valitsuse juhatuses vastu 27. augustil 1934. Oli vaja luua institutsioon, kes klubiruumid rendile võtaks. Klubi registreeriti 11.septembril 1934, klubi asju ajasid Johannes Greenberg ja Adamson-Eric, laekuriks oli Paul Luhtein. Klubi ise avati 21.jaanuaril 1935. Klubiruumide siseplaneeringu ja mööblikavandid tegi Edgar-Johan Kuusik, puitmööbel telliti Lutheri vabrikust. Kujundusega tegeles ka äsja Pariisist saabunud kujunduskunstnik Jaan Siirak . Klubiruumide planeering on lihtne ja loogiline. Klubisse sisenejale avanes vestibüül koos garderoobi ja letiga kahe betoonsamba vahel, garderoobi vastas asusid tualettruumid, seinal oli peegel. Garderoobi vestibüülil oli valguslagi. Paar astet allpool oli  keskne suur saal, sellest ida  poole jäi baariruum koos letiga. Baariruumi kõrvale jäid köögiruumid, sealt viis ülemistele  korrustele väike kaubalift. Suurest saalist lääne poole tehti mõnus bridžiruum madalamate laudade ja nahktugitoolidega. Seina äärde ehitati stiilne kamin. Bridžiruumi kõrvale jäi veel üks ruum, mida nimetati juhatuse ruumiks.
Klubi keskse saali mööbliasetuses eelistati ca 130 cm kõrguste vaheseintega eraldatud süsteemi, mis tagas seltskondade privaatsuse. Lauad olid ümmargused, lauaplaati  kandis üks raske malmjalg, pehme iste oli paigutatud U-kujuliselt eraldusseina äärde. Vaheseinte välisnurkadesse paigutati pikkade metalltorude otsa valgustid, mis peagi vahetati toekamate valgustite vastu. 
Kuku oli avatud ka sõja ajal, kuid ainult sööklana, klubilist tegevust ei toimunud. Nõukogude võimu esimestel aastatel peale sõda muudeti KuKu Kunstifondi laoruumiks. Hrušovi sula aastatel rehabiliteeriti KuKu loominguliste liitude – kunstnike, heliloojate, teatri, arhitektide ja kirjanike liidu Kunstiklubiks. Klubi avati 1958.aasta jaanuaris. Haldajaks oli Kunstifond. „Kuna Kunstifond oli rikas asutus, siis räämas klubiruumide taastamisel rahaga ei koonerdatud“ , kirjutas H.Valk. Kujunduse tegi 1957. aastal sisearhitekt Bruno Tomberg, kes peale nn liialdusteaega hakkas ühena esimestest kujundajatest viljelema modernismi nii mööbli- kui ruumikujunduses . Ta säilitas KuKu endise siseplaneeringu (joonis 9), samuti  separeesüsteemi, ainult varasemast tublisti madalamate vaheseintega (õigemini piiretega), mis hõlbustas suhtlemist ka kõrvallaudades istujatega. Baar paigutati samuti endisele kohale. Väikesed muudatused tehti endises bridžitoas, kus müüriti kinni kaminasuu ja ruum sai samasugused lauad-toolid nagu saalis. „Rahvuslikkuse toonitamiseks saeti toolileenidele ažuursed ornamendimotiivid, istmed said punutud põhjad, ….kasutati moodsa materjalina elektrijuhtmete isolatsiooni ja laudade ja istmete jalad olid allpool eenduvad nagu talupojamööblil“.  Olid ka kooniliste plastmasskuplitega valgustid, põrandal oli veel säilinud eesti-aegne parkett.
1962.aastal valmis kunstihoone korruse pealeehitus Kuusiku projekti alusel ning kunstiklubi uus kujundus Allan Murdmaa ja Väino Tamme poolt . Seekord oli märksõnaks „rõhutatult maskuliinne modernism“. Saali lõunapoolne pikk sein vabastati krohvist, mille alt paljastus robustne paekivimüüritis. Valgustid tõsteti külastajate käeulatusest kõrgemale, lakke ja plastlambid asendati kahekaupa paigutatud punasest vasest poolkerakujuliste kuplite reaga. Sama muudatus teostati ka baaris - otsaseinalt eemaldati krohv ja paemüüritise peale paigutati samasugused vasest poolkeralambid. Seina ette seati paksust lauast lett koos kõrgete baaripukkidega. See sai nimeks „nutumüür“ (fotod). Baarilett tõsteti parempoolsesse külge. Suures saalis oli paekivimüüri poolses osas ka pikk laud. Istmeid eraldav barjäär oli heledast puidust. Lauad olid neljakandilised, samuti heledast puidust. Baariruumi ja nn bridžisaali eraldasid lisaks ustele ka  uksekardinad. Suures saalis säilis ilmselt kokkuhoidu silmas pidades Bruno Tombergi kujundatud mööbel.
1980.aastateks vajasid klubiruumid uut remonti. Kujundusprojekti koostas Eero Jürgenson 1989. aastal, ümberehitus valmis 1993.aastal. Paekiviseinad kaeti uuesti krohviga ning värviti heledas toonis. Vahetati laevalgustid. Saalide vahele kujundati uued uksed, millel postmodernistlikud  käepidemed. Separeesüsteem säilis, kuid mööbel  uuendati.  
Köök ja baar said uue sisseseade, garderoobi kõrvale rajati ühe asemele kaks eraldi tualettruumi nagu algses projektis oli. Seekord laiendati klubiruume algse pesuköögi jt ruumide arvelt lääne suunas, kuhu kavandati disainmööbliga nn sakstekamber. Sakstekambrile projekteeriti laeaknad, mis kahjuks tänase seisuga lasevad vett läbi. Garderoobist põhja poole rajati endise keskkütteruumi arvelt uus baariruum.
Viimased ümberehitused KuKu ruumides toimusid viimasel aastakümnel Toivo Raidmetsa juhtimisel. Põhiliseks muudatusena tuleb nimetada taas paekiviseina väljapuhastamist.
Koostanud: Liivi Künnapu, 2016</span>


