# places

source: A
code: 9386
name: Kääbas "Kabelimägi"
type: Kääbas
alt_id: 611
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmarguse põhiplaaniga kääbas, läbimõõt 10 m, kõrgus 0,4-0,5 m. Kääpale on kasvanud suured puud, üldiselt paistab olevat hästi säilinud ja  varanduseotsijate poolt kahjustamata (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Kodavere kihelkonnas. Kääbas reg nr 9381 kuulub kaheksast kääpast kuuluvasse kääbastikku (mälestised reg nr 9379-9386). Kääpast reg nr 9382 lõuna pool on olnud veel kaks kääbast, mis on arheoloogiliselt läbi uuritud. Kääbastik paikneb Koseveski külas, Halliku metskonna 21 kvartalil, mõlemal pool metsavahe teed, 2 m kõrguse, põhja-lõunasuunalise seljaku põhjapoolsel otsal. Kääbas reg nr 9386 on  kääbastiku kõige põhjapoolsem kääbas ja ta jääb seljakust väljapoole. Kääbas reg nr 9386 asub kääpast reg nr 9385 loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas reg nr 9386 kuulub I aastatuhande teise poolde. Kääbastik (mälestised reg nr 9379-9386) on  leidnud kirjeldamist A. Tiitsmaa,  Kodavere kihelkonna kirjelduses 1921. a , lk. 16; 31 ja A. Tiitsmaa,  Maarja-Magdaleena kihelkonna kirjelduses 1921. a, lk. 39; 41 (käsikirjad Ajaloo Instituudis); J. Selirand, E. Tõnisson, Läbi aastatuhandete. Tallinn 1963, lk. 146-150; E. Tõnisson, J. Selirand, Nõukogude Eesti arheoloogide välitööd aastail 1958-1962. Eesti NSV TA Toimetised XIII k., Ühiskonnateaduste seeria 1964, nr. 3, lk. 234; A. Moora, Peipsimaa etnilisest ajaloost. Tallinn 1964, lk. 23-24; H. ja A. Moora, Lisandeid vadjalaste ja isurite etnilisele ajaloole. Etnograafiamuuseumi Aastaraamat XIX, Tartu 1964, lk. 189-190; Slaavi-läänemeresoome suhete ajaloost. Tallinn 1965, lk. 65, Eesti NSV TA Toimetised XIV k., Ühiskonnateaduste seeria 1965, nr. 4, lk. 471-485; J. Selirand, Eestlaste matmiskombed varafeodaalsete suhete tärkamise perioodil (11.-13. sajand). Tallinn 1973, lk. 28-29. Kääpad on tuntud "Kabelimägede" või rootsi suurtükkide aluste" nime all. Kääbast arheoloogiliselt kaevatud pole. Rahvapärimuse järgi sisaldavad kääpad kullast härjaikkeid, raha jm. Mälestisele on koostanud passi 1973. a novembris arheoloog J. Selirand (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9387
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 600
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub Kääpa jõe oru kõrgel põhjakaldal, männimetsas.</span>


source: A
code: 9388
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha alal on tumehall intensiivne kultuurkiht, mis sisaldab rohkesti põlenud kive, tellisepuru, sütt ja luid. Kultuurkiht on laiguti intensiivsem kui mujal (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht paikneb  Jõgeva-Palamuse-Saare teest (nr 14137) põhja pool, Saare mõisa tõllakuurist , reg nr 24050 ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise võib leidude põhjal dateerida hilisrauaaega ja ajaloolisse aega (9.-18. saj). Muistise avastasid 27. aprillil 1996. aastal Andres Tvauri, Andres Vindi ja Villu Kadakas. Asulakoha ala oli avastamise ajal küntud põld. Leiti kiilapinnalist käsitsikeraamikat ja kederkeraamikat. Leide säilitatakse Tartu Ülikooli Arheoloogia kabinetis. Mälestisele on koostanud passi 1996. aasta mais arheoloog Andres Tvauri ja Andres Vindi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9389
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 119-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Saare-Torma tee (nr 14112) ja Sirguvere-Veia tee ristumiskohast kirde pool, külatuumiku alal.</span>


source: A
code: 9390
name: Linnus "Linnutajamägi"
type: Linnus
alt_id: 599
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnutaja linnamägi asub Saare vallas umbes 1,5 km Tarakverest kirdes. Linnutajamäe nime kannab kogu kaitse all olev seljandik, mille ühes otsas on linnamägi ja idast piirab Sääse oja. Praegu on lage ainult linnamäe lagi, mäe nõlvasid katab mets.
Linnutajamäe linnus on suurem kui teised piirkonna linnused: pikkus 60 m, laiuse 40 m ja suhteline kõrgus 5-6 m. Väliste tunnuste poolest on ka see linnus tuntud Kalevipoja sängina.
Linnutaja kandiga on seotud erakordselt palju Kalvipoja muistendeid ja rahvapärimusi.
Linnutaja linnamägi asub kahel kinnistul: valdav osa Jõsaare ja edelaserv Sepa maaüksusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit II aastatuhande algusest.</span>


source: A
code: 9391
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 120-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Jaama-Tuulavere-Voore tee (nr 14231) ja Tuulavere-Olukvere teede ristumiskohast edela ja lääne pool.</span>


source: A
code: 9392
name: Kalmistu "Kabelimägi"
type: Kalmistu
alt_id: 616
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb Jaama-Tuulavere-Voore tee  (nr 14231) põhjaküljel oleval põhja-lõuna suunalisel mäeseljandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärit 13.-18. sajandist.</span>


source: A
code: 9393
name: Kivikalme "Kirikuase"
type: Kirikuase
alt_id: 121-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme "Kirikuase" paikneb Saare-Torma teest (nr 14112) ida pool. Üle maantee paikneb arheoloogiamälestis Ohvrikivi "Metsakivi" reg nr 9394.</span>


source: A
code: 9394
name: Ohvrikivi "Metsakivi"
type: Ohvrikivi
alt_id: 122-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi paikneb Saare-Torma teest (nr 14112) lääne pool metsasel alal.</span>


source: A
code: 9404
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 598
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Roela linnamägi asub Saare vallas endisest Roela mõisast 1 km kagu pool, Kullavere jõe (Verioja) oru edelapoolsel kaldal Linnamäe talu kõrval. Linnamägi on loode-kagu suunaline ning ühe nõlva moodustab Kullavere jõe kõrge kallas (15 m). Läänepoolse nõlva kõrgus on 6 m. Linnamäe pikkus on50m, laius 20 m, jõepoolse nõlva kalle 45 kraadi. Linnamäel kasvab valdavalt üle 50-aastane kuusemets, milles on ka kaski ja haabu. Jõepoolsel nõlval kasvav mets on vanem.
Linnamäel on tehtud hooldusraiet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnus pärit II aastatuhande algusest.</span>


source: A
code: 9406
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kujutab endast ümarja põhiplaaniga, pikiteljega ida-lääne suunalist hallika värvusega maakivi. Lamedal kivilael on nõrk kallak idast lääne poole. Kivi küljed on võrdlemisi järsud, veidi laugjamad (ca 45°) on ida- ja kagupoolne külg. Kivi pikkus ida-lääne suunas on 2,8 m, laius põhja-lõuna suunas 2,45 m, idapoolse otsa kõrgus 0,55 m, läänepoolne kõrgus 0,45 m, ümbermõõt 7,9 m. Enamasti lõhutud pealispinnaga kivilaest on suhteliselt tervemana säilinud mõnevõrra kõrgem idaosa, kus paiknevad ka säilinud lohud. Lohkude juurde on kivisse raiutud kolmnurk (võimalik, et tegemist on hiljem lisatud piirimärgiga). Kivilae lõunaserval on 1,2 m pikkune sügavam lõhe, veidi nõrgem 0,5 m pikkune lõhe on kivi lae keskosas. Eristatavad lohud paiknevad võrdlemisi tihedalt grupis. On võimalik, et lohke on asunud ka kivilae lõhutud alal (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Kultusekivi paikneb Lähte- Elistvere teest (nr 22220) vahetult ida pool, avatud maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Analoogiliselt teiste väikelohuliste kultusekividega on muistis dateeritav I aastatuhandesse eKr. Ajaloo Instituudi  arhiivis  on  H. Moora 1928. a märge Elistvere mõisa kuivatist 500 m kaugusel asuvast "ohvrikivist". 1960. aastate lõpul toimunud maaparandustöödel taheti kivi põlluservast eemaldada. Selleks olevat kaevatud kivi kõrvale auk, millest võimsa buldooseri katus välja ei paistnud. Maapinnal mitte eriti suur kivi ulatunud aga veelgi sügavamale ning teda ei õnnestunudki kohalt liigutada. Veendunud tänapäeva tehnika jõuetuses, kuhjasid maaparandajad kultusekivi kohale suure kivihunniku, mis aga varsti ära veeti. Ilmselt lõhkusid suured kivimürakad samuti kivilage. H. Moora pea 50 aastat tagasi antud leiuteate põhjal leidis muistise 1976. a kevadel arheoloog A. Lavi ning esitas selle riikliku muinsuskaitse alla võtmiseks. Mälestisele on koostanud passi 1977. a oktoobris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9407
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 24-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lagedal põllul on asulakoha kultuurkihi leidmisel teatavaks orientiiriks kaks kivihunnikut, mis asuvad maanteest 80 m ja 220 m ida pool. Asulakoha kultuurkihi põhimine levikuala jääbki kahe kivihunniku vahele, Lähte-Elistvere maanteest ligikaudu70-220 m ida suunas, Igavere teest 70-280 m põhja poole. Muistise kultuurkihiga ala pikkus põhja-lõuna suunas on 200 m, laius keskmiselt 150 m, asulakoha pindala oleks seega keskmiselt 3 ha. Asulakoha lääneosas, kõrgemal nõlval on kultuurkiht üsna õhuke (15-25 cm), osalt on välja küntud liivaviirge. Elistvere teest 120 m ida pool muutub kiht tumedamaks, esineb lagunenud söe- ja kivipuru, samuti keraamikat. Intensiivsem, tume kultuurkiht, mis sisaldab söepuru, kolde- ja ahjuvarede lagunenud kivipuru ning muinasleide tuleb nähtavale põllu idaserval, Elistvere teest 170-220 m ida-kirde pool. Leiurohke kihi paksus ulatub siin 40-60 sentimeetrini. Kohati võis näha, et sahk oli lõhkunud kolde(ahju)varesid, tuues kivid ja süsise-tuhase mulla künnikihti. Kui asulakoha lääneosas on muld kündmisel põhjani segi pööratud, siis idaosas võib olla säilinud puutumata asulakihti. Põllu idaäärest ulatub asulakihti veel l0-15 m ida poole (üsna intensiivse kihi paksus on keskmiselt 60 cm), kaugemale jääb juba voortevahelise nõo turbapinnas. Tuleb ka arvestada, et kallakul on kõrgemalt, lääne poolt kihti erodeerunud madalamale, voore jalamialale (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Asulakoht paikneb Lähte-Elistvere tee (nr 22220) ja Igavere tee (nr 14214) ristumiskohast põhja pool, voore nõlval, ida-kirde suunas langeval avatud maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha võib dateerida  I aastatuhande lõppu - kuni 18.sajandini. Asulakoha selgitas maastikul välja 1975. a arheoloog A. Lavi. Tõenäoliselt sama kohta käsitleb H. Jõgi 1951. a leiuteade, kus ta  informeerib leitud ehetest, müntidest ja keraamikast, samuti on välja küntud tuhaseid tuleasemeid jms (vt teade Ajaloo Instituudis). Arheoloog A. Lavi on muistise ala 1980. aastatel korduvalt inspekteerinud, sealjuures põhjalikumalt 03.10.1985. a. ja koos Ajaloo Instituudi geoarheoloogia labori töötaja Elna Haibaga 1993. a sügisel (vt. A. Lavi aruannet Ajaloo Instituudis). Asulakihist korjatud eriaegsed savinõukillud jt leiud säiluvad Ajaloo Instituudis. Juula küla on ilmselt likvideeritud mõisamaade laiendamise käigus. Mõisastamine võis toimuda 18. sajandil. 1796. a Mellini atlases on sel kohal Elisenberg&#039;i mõjs, 1826. a oli siin Julenhofi mõis, mis 1919 .a Eesti Vabariigi maareformi põhjal jagati Juula küla taludeks (vt Baltisches-historisches Ortslexikon I. Köln-Wien 1985, lk 156)  (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9845
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2199
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maapind on kalme ümbruses kergelt ida poole alanev. See kalme on Kaseküla kalmetest suurim kivikirstkalme, on põhiplaanilt ümmargune, läbimõõduga 15 m ja kõrgusega 90 cm. Kalme servad alanevad laugelt. Pealispind on ebatasane, üldiselt kamardunud. Terved ja rikkumata on kalme servad. Kalme lael murukamarast väljaulatuvad suured raudkivid. Siin ja seal näha ligi 40 cm sügavusi auke suurte kivide vahel. On ilmne, et osa neist on suurtest raudkividest rajatud kirstud, mis on lahti lõhutud ja osaliselt hävitatud. Need on asunud kalme perifeersetes osades ja kalme keskel, orienteeritud mitmesse suunda. Ühest kirstupõhjast kalme loodeotsas võis kalme kirjeldamise ajal korjata põlemata pleekinud luid. (asuvad ajalooinstituudi kogudes). Ühtekokku paistab selliseid võimalikke kirste siin olema 5-6 tükki. Kirstudevahelisel alal on seoseta suuremaid raudkive, mis osalt on vist siia sattunud kirstude lahtilõhkumisel.
Kalme jalamil on kohati (eriti idapoolsel küljel) näha suurtest raudkividest püstitatud ringikaari. Üldiselt on aga kalme jalam tihedasti kamardunud. Kalme lõunapoolse serva vastu on lükatud maaparanduse ajal ligi 1,5 m kõrgune vall, mis koosneb kividest, mullast ja nendega segi keeratud kadakatest. See vall ulatub ka kalme ülemisele servale. Tulevikus võiks selle liigse pinnase arheoloogide juhendamisel eemaldada. Passi koostamise ajal raiuti kalme lagedaks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>On Kaseküla kalmetest kõige lõunapoolsem, asub külatuumikust ca 750 m kaugusel endise Rääka talu põldude taga karjamaal. Nüüdseks on ala kadakaisse kasvanud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9846
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2200
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel kiviaedadega liigendatud põllumaal, kirde-edelasuunalise kõrgendiku põhjanõlval. Avastamise ajal 1973. a oli kalme lõhutud. Algselt kujutas ta endast ilmselt ca 2-3 m läbimõõduga madalat (võimalik, et vaid 50 cm kõrgust) kivivaret.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Kaseküla külatuumikust ca 800 m lõuna-edela pool, Källe-Tooma talust ca 930 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kui kalme jäänused 1973. a avastati, oli see muistisena juba praktiliselt hävitaud- buldooseriga kokku lükatud. Kalme asukohast andis aimu tume muld paljastunud 2-3 m läbimõõduga alal. Mullas leidus põlenud luukilde ja üksikuid leide. Järgnevalt uuriti kogu kivihunnik ja kalme ase teaduslikult läbi. Seejuures leiti põlenud luid ja 11.-12. sajandi esemeid. 
Leiud paiknevad Ajaloomuuseumis.
Muistis on dateeritav 11.-12. sajandisse.</span>


source: A
code: 9408
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 59-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht asub kahel pool Pataste-Kaiavere-Luua teed (nr 14207).</span>


source: A
code: 9409
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 88-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht asub Kudina-Maarja teest (nr 14211) vahetult ida pool, Kassemaa külatuumiku alal.</span>


source: A
code: 9410
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 14-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lameda, umbes rombikujulise laega raudkiviga. Kivi pikkus ida-lääne suunas on 1,56 m, laius 1,2 m ja  kõrgus 0,8 m, ümbermõõt 5,7 m. Kivi keskel on üks suur lohk, mille läbimõõt on 18 cm ja sügavus 3,75 cm (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas.  Ohvrikivi paikneb Vaidavere voore suhteliselt laugel, põllu idanõlval. Kivi asub ühel rohkearvulistest väiksematest kivistest söödilappidest, mida on ümbruses rohkesti. Nende kivihunnikute iseloom jääb sinna kuhjatud kivide tõttu esialgu selgusetuks. Ohvrikivi on lükatud edela-kirde suunalise kitsa söödilapi keskele. Tema algne asukoht on olnud arvatavasti kuskil ligiduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on II aastatuhande ohvrikiviga. Muistis on avastatud arheoloog A. Lavi poolt 1975. a juulis. Mälestisele on koostanud passi 1975. a novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9411
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 12-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht  ulatub Maarja-Otslava teest (nr 14227) piki nn. Soome kruusaaugu idaserva 230 m põhja poole ning sellest joonest 300 m ida poole. Asulakoha läänepoolne osa on mõningal määral lõhutud Soome kruusaauguga. Asula põhjaosasse on teest 105 m põhja poole rajatud  teine 120 x 80 m suurune kruusaauk. Asulakoha idaserv on lõhutud ühe kirde-edela suunalise 5 m laiuse kraaviga, millega paralleelselt kulgeb 9 m 1õuna pool kitsam, 1,5 m laiune kraaviase, 30-40 cm kultuurkiht ilmneb Soome kruusaaugu idaservas, kus teda on küll segatud kunagi sellesse kohta rajatud sügava kraavi tegemisel. Asulakoha põhjaossa tehtud uue kruusaaugu põhjaprofiilis kultuurkihti enam ei ole, küll ilmneb ta aga väga intensiivselt kuni 80 cm paksuselt augu idaservas. Tumedast varisenud mullast on leitud käsitsi valmistatud savinõukilde, loomaluid, sütt jmt. Intensiivne kultuurkiht ilmneb asulakoha idaosas, kust proovišurfide rajamisel leiti šlakitükk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas.  Asulakoht paikneb Maarja-Otslava teest (nr 14227) põhja pool Vaidavere voore edelaserva jalamit kulgeva nõo pikkamööda ida poole tõusval nõlvakul. Asulakohast lõunapoole, teisele poole maanteed jääb arheoloogiamälestis Kivikalme „Muugemägi“ reg nr 9413 ja loode poole jäävad arheoloogiamälestised Asulakoht reg nr 9412 ning Ohvriallikas „Silmaallikas“, „Soome allikas“, reg nr 9414.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keraamika ja teiste leiuandmete järgi otsustades kuulub asulakoht I aastatuhandesse. Muistise avastas arheoloog A. Lavi 1975. a suvel. Inspekteerimisel kogutud savinõukillud ja šlakitükk säilivad  Ajaloo Instituudi kogudes. Mälestisele on koostanud passi 1975.a novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9412
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 21-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht asub kahel pool Maarja-Otslava teed (nr 14227). Asulakoha lõunapoolse osa lähedusse jääb arheoloogiamälestis Ohvriallikas „Silmaallikas“,“Soome allikas“ reg nr 9414, kagusse Asulakoht reg nr 9411 ja Kivikalme „Muugemägi“ reg nr 9413.</span>


source: A
code: 9413
name: Kivikalme "Muugemägi"
type: Kalme
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmet on kruusavõtmisega pikema aja jooksul lõhutud, sealjuures eriti 1970. aastate algul. Seetõttu on suur osa "Muugemäest" ja seal asuvast kivikalmest lõhutud ning tema keskosast on säilinud umbes, 160 ruutmeetrit kruusaaugu keskel ja ääreosast umbes 90 ruutmeetrit kruusaaugu lääneservas. Kruusaaugu keskele jäänud kalmeosa pikkusega põhja- lõuna suunas 25 m, suurema laiusega ida - lääne suunas 11 m moodustas piklik-rombja kujuga järskude (kuni 3 m kõrguste) servadega „saare", kust varises pidevalt alla kultuurkihti ja kalmekive. Kruusaaugu lääneservas asuva kalmeosa pikkus põhja-1õuna suunas on 14 m, laius ida-lääne suunas 8 m. Kalme kunagisele märksa suuremale ulatusele viitavad kohalike elanike andmed ja kruusaaugu lõuna-osas asuvad kunagiste kalmekivide hunnikud, mis on kruusavõtmisel eemale tõstetud. Enne 1975.a alustatud avariikaevamisi olid kalme säilinud osad kaetud tiheda lepavõsa ja võrdlemisi tugeva rohukamaraga, millest ulatusid ajuti välja suuremate kalmekivide sammaldunud nukid. Arheoloogilistel kaevamistel uuriti kalme ääreosa, millest on järgi jäänud viimane kivikiht ja osalt suuremaid kive. Kruusaaugu keskele jääval kivikalme säilinud keskosal uuriti 40 ruutmeetrit kõige varisemisohtlikumat lõunapoolsest otsast, kust on eemaldatud kaks kihti väiksemaid täitekive ning alles jäänud suurematest kividest moodustuv vare. Seni läbiuurimata 120 ruutmeetriselt alalt kalme keskosas on eemaldatud võsa. Võrdlemisi tugeva rohukamara alt ulatub välja suuremate kalmekivide nukke, mis ajuti asuvad põhja-1õuna suunas ridastikku. Samuti kindlustati ekspeditsiooni vältel säilinud kalmeosade kõige varisemisohtlikumaid lõike buldooseriga toeks lükatud kruusavallide ja oksakuhilatele kuhjatud läbiuuritud kalmepinnasega (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Kivikalme paikne Maarja-Otslava test (nr 14227) lõuna pool Vaidavere voore edelajalami juures asuval väikesel künkal, mida nimetatakse "Muugemägi". Kivikalmest põhja poole, üle maantee jääb arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9411 , loodesse jäävad arheoloogiamälestised Ohvriallikas „Silmaallikas“, „Soome allikas“, reg nr 9414   ja Asulakoht reg nr 9412.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on seniste uurimustulemuste põhjal dateeritav 4.-5. sajandisse. A. Tiitsmaa, Maarja-Magdaleena kihelkonna kirjelduses, 1921. a, lk, 44 on vaid märge, et "Körenduse külas on "Muugemägi" (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1974.a sügisel saatis kohalik autojuht J. Pruus tolleaegsesse Eesti NSV Riiklikku Etnograafia Muuseumi "Muugemäelt" leitud õõneskumera lõikega pronkskäevõru ja ketassõle, mis saadeti sealt edasiAjaloo Instituuti. 1974.a. oktoobris inspekteerisid seda muistist arheoloogid S. Laul ja K. Jaanits (vt. S. Laulu aruanne Ajaloo Instituudi arhiivis). 1975.a. 17. märtsil muistist inspekteerinud arheoloogid A. Lavi, V. Lõugas ja K. Jaanits leidsid savinõukilde ja põletatud luid . 1975.a. mais puhastasid kalmet inspekteerinud  arheoloogid A. Lavi ja M. Laul kalme ääreosa võsast ja kindlustasid mitmeid eriti varisemisohtlikke lõike. 1975.a. juunis alustati muistisel A. Lavi juhtimisel arheoloogilisi kaevamisi. Kalme säilinud ääreosa koosneb suuremate kivide osas ühekordsest ja väiksemate kivide osas 3-4 kordsest kivivarest, mis ei moodusta selgepiirilisemat konstruktsiooni. Muistise uuritud keskosast avastati samuti võrdlemisi tugev kivivare, mille keskel võib märgata ridastikku asetatud raudkividest moodustuva konstruktsiooni jäänuseid. Esindatud on põhimiselt põletusmatus. Leiumaterjalist moodustas enamiku käsitsi valmistatud keraamika, mõned kedrakeraamika fragmendid, tiiglikatkendid, Metallleidudest olid esindatud pronksist profileeritud sõled, üks tähekujulise jalaga pronksist ambsõlg ja seni Eestis unikaalse kujuga rauast ambsõlg. Levinud legendi kohaselt olevat siin asunud kunagi "muukede klooster". Nimetus "Muugemägi“ ongi arvatavasti seostatav sõnaga munk = muuk, -gi, -ga. (vt. V. Pall, Põhja—Tartumaa kohanimed, Tallinn, 1969, lk. 146). Mälestisele on koostanud passi 1975.a novembris arheoloog A. Lavi. (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9414
name: Ohvriallikas "Silmaallikas", "Soome allikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peale drenaaži rajamist kuivaks jäänud allikakoht asub lõunapoolsemast piirdekraavist 35 m põhja pool, ida poolsemast piirdekraavist 90 m edela pool. Lõunapoolsema kraavi servas on näha toruke, mis toob allikavee kraavi. Varem olnud allikakoht võrdlemisi hästimärgatav, küllalt vesine. Praegu kujutab see endast põllul ligikaudu 3-5 m ovaaljat, veidi tumedama värvusega, suhteliselt märjemat lohukest. Kevadise suurvee ja sügiseste vihmade ajal pressivat ka nüüd vahel vett välja. Mingit erilist tähendust kohalik rahvas allikale enam üldiselt ei osuta. Mõned vanemad elanikud mäletavad seda vaid ühe tähelepanuväärsema allikakohana. Kuigi kirjeldatavat allikakohta on osaliselt lõhutud drenaažikraavide rajamisel, võib siin olla säilinud veel jälgi allika kasutamisajast (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvriallikas paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Ohvriallikas asub Maarja-Otslava teest (nr 14227) lääne pool, Vaidavere voore lõunaserva läheduses, madalal, tasasel maastikul. Ohvriallikast kirdesse jääb arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9412, kagu poole arheoloogiamälestised Asulakoht reg nr 9411 ja kivikalme „Muugemägi“ reg nr 9413.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allikakoha võiks dateerida II astatuhandesse. Muistise juhatas arheoloog A. Lavile 1976.a kätte Enu talu kauaaegne perenaine Enu Alma (vt. A. Lavi aruannet Ajaioo Instituudis). Kõrenduse Silmaallika nimetus viitab sellele, et siinset vett on kunagi silmahaiguste raviks kasutatud. Mälestisele on koostanud passi 1978.a veebruaris arheoloog A. Lavi. (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9415
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht asub kahel pool Ehavere-Otslava-Patatste teed (nr 14226). Asulakoha keskosast voolab läbi Kõlaoja oja.</span>


source: A
code: 9416
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 62-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Asulakoht asub ida suunas langeval seljandikul Jõhvi-Tartu-Valga tee( nr 3) lääneküljel, laienedes Pataste-Välgi-Alatskivi tee (nr 14230) ja Jõhvi-Tartu-Valga tee (nr 3) ristumiskohast põhja ja lõuna poole.</span>


source: A
code: 9417
name: Rauasulatuskoht
type: Rauasulatuskoht
alt_id: 6-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikesest lagendikust kagus asub kaks ligikaudu 50-60 cm sügavust auku, üks umbes 2 m, teine umbes 1,5 x 3 m läbimõõduga. Rauasulatuskoht on nähtavasti paiknenud seljandiku lõuna-poolsel alal ja  selle läänenõlval. Kogu nimetatud seljandiku osal esineb maapinnal rohkesti šlakki. Seljandiku 1õunapoolsest osast läänes on hästi vesine ja mäda, silmatorkavalt roostene nõgu (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Rauasulatuskoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal Maarja-Magdaleena kihelkonnas. Rauasulatuskoht asub metsaga kaetud maastikul, 40-60 m laiusel loode-kagu suunalisel liivaseljandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise tõenäoline dateering on I aastatuhat. Leiukohast tõi Ajaloo Instituudi teateid  tolleaegse TPedI üliõpilane Mart Arold 13. märtsil 1973.a. 20. juunil samal aastai käisid koha peal arheoloogid V. Lõugas ja A.-M, Rõuk (V. Lõugas, Rauasulatuskoht Tintimurru külas. Aruanne Ajaloo Instituudis). Rauasulatuskohta uuriti 1985. a arheoloog J. Peetsi juhatusel. Mälestisele on koostanud passi 1977. a oktoobris- 1978. a aprillis arheoloog K. Jaanits (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9418
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 25-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tumedatoonilise kultuurkihi pikkus oli loode-kagu suunas 120 m, laius 40-50 m, alal on jälgitav nõrk kallak kirde poolt edela suunas. Paraku drenaažikraavide kaevamisel laigupiirjooned ähmastusid oluliselt ja praegu on need vaid üksikutes kohtades eristatavad. Mullakiht on kirjeldatavas kohas suhteliselt õhuke, paksusega keskmiselt 25-30 cm. Algselt võis mullakiht olla siin tüsedam, kuid kaldjalt alalt erodeerub pidevalt künnikihti alla, lääne poole. Mainitud tumeda laigu alalt on leitud rohkesti savinõukilde (eriti põhjaosas), mis ilmselt osutavad varasemale asulakihile. II aastatuhande algul p Kr on ala võetud kasutusele maa-aluse kalmistuna, kus esineb nii 11.-12.sajandi põletamata matuseid, kui ka maa-aluseid põletusmatuseid. Hauad on olnud väikese sügavusega, maaharimisel on matuseid segi pööratud ja leiuaines sattunud künnikihti. Intensiivsem põletamata matuste leviala jääb tumeda laigu kaguossa (kivikalme reg nr 9420 joonest 50-100 m loode pool, Raigastvere teest 30-50 m edelas), osalt ka laigust 1õuna pool. Mullalt võis leida rohkesti põletamata luutükke ja muinasesemeid (pronksehted-sõled, käevõrud jne.)11.oktoobril 1989.a leiti kivikalme joonest 75 m loode pool (teest  30 m) maaharimise lõhutud matuse jälgi, muuhulgas ka pronksist kaalude katke. Põletamata luid esines laiemaltki, kui vaid kaguosas. Kohati oli kündmisel sahk kandnud leide kaugemalegi, tumeda laigu põhjaossa. Põletusmatuste jälgi (kohati üsna tugevasti põlenud luukilde, tules deformeerunud muinasesemeid) on leitud peamiselt tumeda laigu alalt, enamasti kivikalme joonest 90-140 m loode poolt. Näib, et siin ei ole tegemist 1õhutud kivikalmest jäänud põletusmatuste jäänustega, vaid siiski maa-aluste põletushaudadega. Viimased on sel juhul olnud väikese sügavusega, saades kahjustatud põlluharimisel. Kündmisel ei ole sahk pisukesi luukilde ja esemekatkeid arvatavasti siiski eriti laiale alale kandnud (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Asulakoht asub Kärksi-Elistvere teest (nr 14208) ligikaudu 50 m lääne pool, avatud maastikul, kaldja voorenõlva  ülaosal. Asulakohast üle maantee, kagu poole jääb arheoloogiamälestist Kivikalme reg nr 9420.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Seni kogutud juhuleidude põhjal võib muistise ajaloos eristada järgmisi etappe. Asulakoha tumeda kultuurkihiga laik oleks põhiosas dateeritav I aastatuhandesse pKr (arvatavasti II poolde). II aastatuhande algul võeti ala kasutusele matmispaigana. Koos varasemate põletusmatustega on esindatud ka 11.-12. sajandi maa-alused matused. Muistise ülddateering oleks seega I aastatuhat-11.-12.sajand pKr. Muistise avastas 1975.a novembris arheoloog A. Lavi. Kuna tookord leiti tumeda värvusega laigu alalt vaid keraamikat, esitati paik kaitse alla võtmiseks asulakohana. Edaspidi 1970.aastate 1õpul ja 1900.aastatel inspekteeris arheoloog A. Lavi ala korduvalt (leiud Ajaloo Instituudis). Nende tööde käigus avastati ka kalmeleide, mis pärinesid nii põletus- kui põletamata matustest. Mitmed pronks-ehted ja odaotsa katke leidis muinsushuviline Lauri Mets, kes andis esemed Ajaloo Instituudi arheoloogia kogudesse. Muistise alalt saadi muinasleide, põletatud ja põletamata luutükke ka 1980.aastate teisel poolel. Mälestisele on koostanud passi 1993.a oktoobris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9419
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 63-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Asulakoht asub Kärksi-Elistvere teest (nr 14208) vahetult lõuna pool.</span>


source: A
code: 9420
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 591
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on 20 m pikk ja  15,5 m lai. Tema pind on ebatasane, kalme äärtele on  põllult kive juurde veetud, mistõttu tema täpseid piirjooni on raske paika panna.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Kivikalme asub Kärksi-Elistvere teest (nr 14208) vahetult kirde pool. Kivikalmest üle maantee, loode poole jääb arheoloogiamälestist Asulakoht reg nr 9418.</span>


source: A
code: 9421
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 60-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Asulakoht asub Tabivere mõisa pargist teisel pool Tartu-Jõgeva-Aravete teed (nr 38), vahetult maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1980.aasta oktoobri lõpus.</span>


source: A
code: 9423
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 64-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha ala on kasutusel põllumaana ning on seda olnud juba aastasadu. Kultuurkihi ülemised horisondid on läbi küntud. Kultuurkiht on suhteliselt nõrk ja hele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Asulakoht paikneb Tabivere-Uhmardu tee (nr 14209) ja Mullavere-Saadjärve tee (nr 14223) ristumiskohast kagu pool Mullavere-Saadjärve tee ääres avatud maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1981. aasta aprillis.</span>


source: A
code: 9424
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 61-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Kalmistu paikneb Äksi kirikust, reg nr ligikaudu 150-250 m põhja ja loode pool, Tartu-Jõgeva-Aravete teest (nr 39) umbes 150 m kirde pool. Asulakoha alale jääb kaks majapidamist hoovialadega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid arheoloogid A. Lavi ja A.-M. Rõuk 1980. aastal.</span>


source: A
code: 9425
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 592
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Kalmistu paikneb talu taga metsasel alal. Kalmistust lääne  poole jääb arheoloogiamälestis Ohvrikivi reg nr 9427 ja loode poole arheoloogiamälestis Ohverdamiskoht „Hiiemägi“ reg nr 9426.</span>


source: A
code: 9426
name: Ohverdamiskoht "Hiiemägi"
type: Hiiemägi
alt_id: 593
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht "Hiiemägi" on ümbritsevast soisest pinnasest veidi kõrgem ning kuivem koht ligikaudsete mõõtmetega 70x50 meetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohverdamiskoht „Hiiemägi“ asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Ohverdamiskoht „Hiiemägi“ paikneb talu taga metsasel alal. Ohverdamiskohast lõuna  poole jääb arheoloogiamälestis Ohvrikivi reg nr 9427 ja kagu poole arheoloogiamälestis Kalmistu reg nr 9425.</span>


source: A
code: 9427
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvrikivi on suur, tema mõõtmed on  1,2x0,9 m. Kivi keskel on suur, peaaegu poole kivi suurune lohk.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Äksi kihelkonnas. Ohvrikivi paikneb talu taga metsasel alal. Ohvrikivist põhja poole jääb arheoloogiamälestis Ohverdamiskoht „Hiiemägi“ reg nr 9426 ja ida poole arheoloogiamälestis Kalmistu reg nr 9425.</span>


source: A
code: 9428
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 68-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha idapiiriks on Kantküla-Rääbise tee, sest sellest ida pool kultuurkihi jälgi enam nimetamisväärselt ei ole näha. Asulakoha kultuurkiht paistab juba eemalt hästi silma  mulla märksa tumedama värvuse tõttu. Idast lääne poole laugelt madalduval alal on kultuurkihis näha sütt ja rohkesti kuumuses purunenud kolde- ning kerisekivide purdu, samuti keraamikat, šlakitükke, savitihendeid ja ka hilisemat tellisepuru. Kõige intensiivsem paistab kiht olevat end. Vaade talu hoonetest loode ja lääne pool, ulatudes kuni end. Olevi talu hoonete ees asuva kraavidega  piiratud karjateeni. Põhja pool mainitud karjateed on nõrgemat kultuurkihti märgata veel endise Hansu talu hoonetest edela pool, lääne pool aga on muld juba helehall. Asulakihi asendi tõttu nõrgalt kallakul maapinnal on kultuurkihti kõrgemalt mõnevõrra allapoole uhutud. Kultuurkihi paksus on keskmiselt 0,4-0,5 m; kõrgemal ida-osal on see veidi väiksem, madalamal lääneosal aga küünib 0,6 meetrini. Asulakoha pindala on ligikaudu 3 ha (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Iravere külas Kantküla-Rääbise teest (nr 14122) edela pool, Sadala suurvoore edelajalamil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha varasemad leiud pärinevad II aastatuhande algusest. Muistis on avastatud 1981. a aprilli lõpus arheoloog  A. Lavi poolt. Asulakohalt korjatud leiud asuvad Ajaloo Instituudi arheoloogiakogudes. Varasemad teated on kirjalikes allikates aastaist 1408 (Yrevere), 1599 (Irawer)  (vt. V. Pall. Põhja-Tartumaa koha-nimed. Tallinn, 1969, lk. 379. Muistise alalt korjatud leiud pärinevad kündmisel segi pööratud ülemistest, hilisematest kihtidest. Mälestisele on koostanud passi 1983. a. novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9429
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 69-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arheoloogiamälestis Kantküla asulakoht, reg nr 9429, asub Torma vallas Kantküla külas, Kantküla – Sadala tee lääneservas põhja-lõuna suunas 200 ja ida-lääne suunas 100 m suurusel alal. Piirkonnale tüüpilise paiknemisega muinas- ja keskaegne asulakoht avastati 30. aprillil 1981 TA Ajaloo Instituudi teadurite arheoloog Ain Lavi ja geograaf Aarend-Mihkel Rõugu poolt ümbruskonna maaparandusobjektide (Liiva, Kantküla, Iravere) inspekteerimise käigus koos teiste sama tee servas naaberkülades  asuvate asulakohtadega. Asulakoht võeti kohaliku kaitse alla Jõgeva Rajooni RSN Täitevkomitee otsusega nr. 240 15.12.1982 nr 69-k all ning tunnistati kultuurimälestiseks  kultuuriministri 01.09.1997 määrus nr. 59, (RTL 1997, 169-171, 954) alusel. Koostanud Ants Kraut</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Kantküla -Sadala teest (nr 14121) vahetult lääne pool.</span>


source: A
code: 9430
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 70-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht paikneb Kantküla-Sadala teest (nr 14121) lõuna pool. Asulakohast loode poole jääb arheoloogiamälestis Ohvrikivi "Kirjadega kivi", "Kalevipoja luisk" reg nr 9431.</span>


source: A
code: 9431
name: Ohvrikivi "Kirjadega kivi", "Kalevipoja luisk"
type: Ohvrikivi
alt_id: 588
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Ohvrikivi asub Kodismaa-Leedi-Reastverer teest (nr 14127) lõuna pool. Ohvrikivist kagu pool asub arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9430.</span>


source: A
code: 9432
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 65-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Asulakoht asub Jõgeva-Mustvee tee (nr 36) ja Koimula tee ristumiskohast ida ja kagu pool. Asulakoha maa-alal paikneb kaks Kultusekivi mälestised reg nr 9457 ja 956.</span>


source: A
code: 9433
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 596
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolmnurkse, enamvähem kogu ulatuses murukamaraga kaetud alaga. Kalmistu ligikaudsed  mõõtmed on ida- lääne suunas 40 m, põhja-lõuna suunas 15 m. Loodenurgas on ligikaudu 7 m läbimõõduga kokkulükatud kividest hunnik. Kolmnurkse ala idapoolne umbes 25 m pikkune osa on läänepoolsest mõnevõrra kõrgem (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kalmistu asub Vaiatu külas  Jõgeva-Mustvee teest (nr 36) põhja pool. Kalmistust loode suunas jääb arheoloogiamälestis Kivikalme reg 9434 ja kaugemale eelpoolmainitud maanteest lõuna poole arheoloogiamälestis Asulakoht reg 9436.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koimula küla kalmeid on mainitud J. Jungi käsikirjas (käsikiri Ajaloo Instituudis). Lähem kirjeldus on antud 1921.a Torma kihelkonna, kirjelduses, lk, 8-10 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Sel ajal oli tegemist põllul asuva veidi kõrgema kühmuga (mõõtmed ca 8x8 m), mille ligikaudu 60 cm kõrgune kaguosa oli kitsa ribana kündmata. Küntud osa kõrgus oli kihelkonnakirjelduse andmeil 20-30 cm kõrgune. Kihelkonnakirjelduses nimetatakse kalmet kivikalmeks. 1957.a. septembris kaevati kalme läbi seoses Jõgeva-Mustvee maantee rekonstrueerimisega (vt. E. Tõnisson, Aruanne arheoloogilistest kaevamistest Mustvee rajoonis, Lullikatku k/n., kolhoosis "Suur Oktoober" (end. Torma khk., Koimula küla), septembris 1957.a. Käsikiri Ajaloo Instituudis). Selgus, et kalmele tolleks ajaks oli peale veetud põllukivide all mitte kivikalme, vaid maaalune kalmistu. Välja kaevati üks luustik (peaga lääne suunas) Luustiku juurest leiti kaks raudpannalt ja üks kiilapinnaline savinõukild. Killapinnalise keraamika järgi otsustades võiks matus pärineda I aastatuhandest.  Kalmel asuva kivivare alt leiti samuti savinõukilde ja mõningaid muid esemekatkendeid (tiiglikatkend, šlakitükk). Leiud säiluvad  Ajaloo Instituudis. Pärast maantee õgvendamist jäi kalme kahe maantee vahele. Läbi kaevatud ala ümbruses vöiks leiduda veel teisi matuseid. Mälestisele on koostanud passi 1975.a. novembris arheoloog  K.Jaanits (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9434
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 595
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmest on säilinud ainult põhi. Kalme pealmine osa on hävinud seoses maaparandustöödega. Loode-kagu suunalise sööditüki pikkus on 12 m ja laius 6 m. Sööditükk on keskelt veidi lohkus. Sööditüki keskel on 5 m läbimõõduga ligikaudu 1 m kõrgune põllukivihunnik. H. Moora  1921.a Torma kihelkonna kirjelduse andmeil (käsikiri Ajaloo Instituudis) olid kalme mõõtmed 1921. aastal järgnevad: pikkus loode-kagu suunas 11 m, laius kirde-edela suunas 7 m, kõrgus ligikaudu 1 m. Samas kirjelduses on andmeid, et kalme olnud varematel aegadel suurem, kunagine Pausta talu peremees olevat selle edelapoolse osa ligikaudu 5 m laiuselt ära hävitanud, kusjuures olevat avastanud kirde-edela suunalise nelinurkse "vundamendi“ ja selle vahel "prügituse kividest". Samuti olevat umbes 15 m kalmest loode poolt leitud kivide vahelt mõõgapidemeosa. See viitab kalme omaaegsele suuremale ulatusele ka nimetatud suunas. Seega oleks kalme esialgsed mõõtmed olnud: loode-kagu suunas vähemalt 26 m, kirde-edela suunas ligikaudu 12 m (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kivikalme asub Vaiatu külas  Jõgeva-Mustvee teest (nr 36) põhja pool. Kivikalmest kagu suunas jääb arheoloogiamälestis Kalmistu reg 9433 ja kaugemale eelpoolmainitud maanteest lõuna poole arheoloogiamälestis Asulakoht reg 9436.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on arvatavasti I aastatuhande I poole -II aastatuhande alguse kivikalmega. Koimula küla kalmeid on mainitud J. Jungi käsikirjas (käsikiri Ajaloo Instituudis). Lähem kirjeldus on antud H. Moora poolt 1921.a koostatud Torma kihelkonna kirjelduses. Mälestisele on koostanud passi 1975.a. novembris arheoloog K. Jaanits (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9435
name: Kivikalme "Kohtumõistmise paik"
type: Kalme
alt_id: 594
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on piklik-kolmnurkse sööditükiga, mis ühest servast piirneb teega. Sööditüki lõunapoolne osa on ümbritsevast pinnast mõnevõrra kõrgem, pikkusega piki teed 20 m ja laiusega risti teed samuti 20 m. Viimase kagupoolne osa kujutab endast teega risti asuvat kirde-edela suunalist piklik—nelinurkset 50 cm kõrgust küngast mõõtmetega ligikaudu 8 x 15 m (täpseid mõõtmeid on raske määrata künka ebaselgete piirjoonte, samuti ka edelaotsal oleva maja vundamendi tõttu), mille kirdeots on ilmselt tee poolt ära lõigatud. Sööditükk on kaetud rohukamaraga, selle all siin-seal tunda kive. 10 m kaugusel teest asuvad sööditüki edelaserval kunagise Ahervareme Juhani maja varemed, selle taga põllu ääres kasvavad põõsad. Põõsad kasvavad ka sööditüki loodeserval tee ääres. Sööditüki kirdeserval tee ääres kasvavad vahtrad. Kirde—edela suunalise künka kaguservast 6 m ja teest 3 m kaugusel on ligikaudu 1 x 1 meetrine nelinurkne auk. Tõenäoliselt on kalme sööditüki lõunapoolne kõrgem osa. Ehitus- ja majapidamistegevuse tagajärjel on aga kalme kuju ilmselt sel määral muutunud, et kalme esialgset kuju ega mõõtmeid ei ole enam võimalik kindlaks määrata (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kivikalme asub Koimula külas ja jääb sealsest Koimula teest lõuna poole. Kivikalmest kirde pool paikneb arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9436.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on tõenäoliselt I aastatuhande I poole - II aastatuhande alguse kivikalme. Võimalik aga, et tegemist on hoopis maa-aluse kalmistuga, nagu sama küla kalme reg nr … puhul. Koimula küla kalmeid on maininud J. Jung (käsikiri Ajaloo Instituudis) Lähem kirjeldus on antud H. Moora 1921.a, Torma kihelkonna kirjelduses lk, 8 (käsikiri samas). Mälestisele on koostanud passi 1975.a. novembris arheoloog K. Jaanits (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9436
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 71-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praegu on asulakoha alal majapidamiste hooned, aia- ja rohumaad. Kultuurkihi intensiivsus taludevahelisel tasasemal alal on erinev, kohati on kiht üpris tume, mullal on märgata segiküntud kolde (keriseahju) keredest pärit kuumuses lagunenud kivipuru, samuti muid jälgi asulakihist. Maanteest ligikaudu 100 m lääne pool paistab silma piklikum rohtunud nõlvadega lohk, mis võib olla kunagiseks allikakohaks. Paistab silma, et kultuurkihti esineb vaid lohu lõunaserval, keskmiselt 20 m laiusel alal. Märgata on segiküntud tuhaasemeid, mullal on rohkesti lagunenud kivi-ja söepuru. Kultuurkihi paksus oli mainitud lohu kaguservas  keskmiselt 30 cm. Seni pole leitud kultuurkihi jälgi ida poolt maanteed  (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Leedi külas Kodismaa-Leedi-Reastvere teest  (nr 14127) lääne pool. Asulakohast põhja poole jääb arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9437.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Seniste andmete põhjal asulakoht tekkis  I aastatuhandel.  Muistis on avastatud 30. aprillil 1981.a arheoloog A. Lavi ja A.-M. Rõugu poolt. Asulakihilt korjatud leiud asuvad Ajaloo Instituudis. Muistise kirjeldus tehtud 4. mail 1983.a., hilisemate inspektsioonireiside käigus täiendatud (vt. A. Lavi inspektsiooniaruannet Ajaloo Instituudis). Varasemad nimekujud kirjalikes allikates - 1541 Ledes, 1599 Lidiza, 1601 Leddes, 1624 Lettiküll, 1686 Ledehoff, 1702 Ledel 1795 Ledes. Külanimi arvatakse pärinevat sõnast leede&#039;te, mis murdekeeles tähendavat ka seljakut veises ümbruses - seega võiks sobida sooäärsel mäeveerul asuvale külale (vt. V. Pall, Põhja-Tartumaa kohanimed. Tallinn 1969, lk. 116.). Mälestisele on koostanud passi 1985.a. jaanuaris arheoloog  A. Lavi. (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9437
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 72-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sadala voorest ulatuvad lääne poole madalamale alale kaks kõrgemat väljaulatuvat nukki mille vahele jääb madalam lohk. Intensiivsem kultuurkiht ilmneb peamiselt mainitud lohu idaserval. Siin paistab silma ilus tume, kohati rohkesti lagunenud söe- kivipuru jt. asulakoha jälgi sisaldav kultuurkiht. Suhteliselt tumedam asulakiht (allosas keskmiselt 30- -40 cm paks) koondub rohkem allapoole, lohu lähedusse. Siiski teatavat nõrka kallakut silmas pidades on siin arvatavasti oma osa erosioonil. Kõrgemal, Reastvere-Leedi tee ääres on kultuurkiht heledam. Tõenäoliselt ulatub asulakihti ka lääne poole, kuid põhja pool asulakihti enam nimetamisväärselt ei esine (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Leedi külas Kodismaa-Leedi-Reastvere teest  (nr 14127) lääne pool. Asulakohast lõuna poole jääb arheoloogiamälestis Asulakoht reg nr 9436.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakohalt seni korjatud vasemad leiud näivad pärinevat II aastatuhande algupoolelt (ülddateering seega II aastatuhat). Muistis on avastatud 30. aprillil 1981. Aastal arheoloog A. Lavi ja A.-M. Rõugu poolt. Kirjeldus tehtud 4. mail, 1983.a., täiendatud hilisemate inspektsioonireiside käigus. Asulakihist korjatud leiud asuvad (Ajaloo Instituudi kogudes). Asula vanemad nimekujud kirjalikes allikates - 1408 Kirrifer, 1599 Kiriwer, 1624 Kirrifer, 1758 Kurrifer, 1805 Kierefer (vt. V. Pall, Põhja-Tartumaa kohanimed. Tallinn 1969, lk. 70-71). Tibina vanemad nimekujud - 1816 Dibbin Andres, 1834 Tibbina (V. Pall, lk. 238). Endise Sepa talu koplis olnud varem allikas, mille veega rahvas arstinud silmi. Kohalike elanike teateil 1970. aastate alguse maaparandustöödel varem küllalt tüma koht kuivendati. Täpset allika asukohta enam ei tunta, samuti ei mäletata enam allika raviomadusi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9438
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 583
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Kalmistu jääb Kodismaa-Leedi-Reastvere teest (nr 14127) põhja poole.</span>


source: A
code: 9439
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 76-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Asulakoht asub Simuna-Vaiatu teest (nr 17192) vahetult ida pool, sealsetel õuealadel ja haritavatel põllumaadel.</span>


source: A
code: 9440
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 74-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Sadala-Tuimõisa-Reastvere teest (nr14126) loode ja põhja pool.</span>


source: A
code: 9441
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 91-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha kultuurkiht on märgatav ainult lääne pool Reastvere-Leedi teed, laiudes mitte ühtlaselt intensiivselt, vaid rohkem laiguti. Sügav kraav asulakoha keskel jagab asulakoha kahte ossa. Veidi tõusval alal on kultuurkihi intensiivsus erinev (kihi paksus 40-50 cm), kusjuures 15-20 cm paksuse alumise, tumeda süsise kihi peale on kõrgemalt vooluveed kandnud 20-30 cm paksuse heledama kihi. Üpris tume, selgelt silmatorkav kultuurkiht on kunagise Mardihansu taluhoonete ümber ja tõenäoliselt osalt säilinud ka hoonete all. Kraavist kuni 120 m põhja pool on muld kaunis hele (kihi paksus 20-30 cm, künnil on välja tulnud liivatriipe). Asulakoha põhjaosas on tegemist vägagi intensiivse kihiga, mis sisaldab rohkesti söe- ja kuumuses lagunenud kivipurul loomaluid, savinõukilde jne. Intensiivsema kultuurkihi paksus on keskmiselt 50-40 cm, kusjuures asukoha tõttu kaldjal alal tuleb muidugi arvestada ka vooluvete allauhtuvat mõju (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Reastvere külas, Kodismaa-Leedi-Reastvere teest (nr 14127) lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Seni Reastvere asulakoha kultuurkihist saadud savinõukillud osutavad II aastatuhande algusele. Muistis on avastatud 29. aprillil 1983.a arheoloogide A. Lavi, J. Peetsu ja A.-M. Rõugu poolt. Asulakihist korjatud leiud asuvad  Ajaloo Instituudi kogudes ( vt. ka A. Lavi inspektsiooniaruannet Ajaloo Instituudis). J. Jungi andmetel Mardihansu talu põllul olevat "Rahaorg", milles asuvat "mingi aare peitus" (vt. ka H. Moora 1921.a koostatud Laiuse kihelkonna kirjeldust, lk. 68). Kuna aardeleide on tihti saadud asulakihtidest, võib seegi teade olla seoses käesolevas passis kirjeldatava muistisega. Vanemad nimekujud kirjalikes allikates - 1408 - Restfer, 1624 Rehsfer, 1638 Reestfer (Mõisa saksakeelne paralleelnimi Ludenhoff), alates 1702 kinnistub Restfer (vt. V. Pall. Põhja-Tartumaa kohanimed. Tallinn 1969, lk. 202) (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9977
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 75-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed (9972-9977) kujutavad endast väikesi rohtu kasvanud kivikuhelikke, millele tavaliselt on veel põldudelt kive juurde korjatud. Kirbla kivikalmed peaks kuuluma 11.-12. sajandisse.
III kalme (9977) paiknev esimesest ja teisest (9972 ja 9973) umbes 100 m põhja pool. Kirbla kirikust jääb muistis ca 400 m loodesse. Kujutab endast 3 m läbimõõduga 0,5 m kõrgust murukamarasse kasvanud küngast, mille peale on kogutud veidi paekive. Koos pealeveetud kividega tõuseb kalme kõrgus 0,8 m-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed (9972-9977) jäävad Risti-Virtsu maanteest 300-500 m põhja poole, kirikust 400-550 m loodesse, end Ergu sauna varemetest lääne-ja loode poole. Muistised asuvad nn Kirbla mäel, lagedal paepealsel karjamaal, mida varem on ka põlluna kasutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. või 1919. aastal kaevati kaks kivikuhelikku läbi, kusjuures leiti põletatud luid ja 11.-13. saj muinasesemeid. Põlenud mulda, savinõu kilde, raud- ja pronksesemeid on leitud ka vabadikumajast (Ergu, hoonetest alles vaid varemed) ida poolt ja keldri ehitamisel (F. Leinbock, Kirbla kihelkonna kirjeldus, 1923. a, lk 5).
Kalmeid on käsitletud: H. Moora, Läänemaa muinasaeg, 1942, lk 17;
käsikirjaline kirjeldus: F. Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 5.
Leiud Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris.</span>


source: A
code: 9446
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 89-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Torma -Kivijärve teest (nr 14117) ida pool, kunagise Rääbise mõisa maa-alal.</span>


source: A
code: 9447
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 75-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelionnas. Asulakoht jääb Sadala alevikku, individuaalelamute õuealadele, Simuna-Vaiatu maanteest (nr 17192) kirdesse.</span>


source: A
code: 9448
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 90-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal Torma kihelkonnas. Asulakoht asub Sätsuvere tee ja Kantküla-Rääbise tee ( nr 14122) ristumiskohast lõuna pool.</span>


source: A
code: 9449
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 92-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb Torma mõisa pargis, mõisa kompleksi kuuluvate hoonete  ümbruses (250x300 m alal).Asulakoha mullakiht on tumedam muust  pinnasest. Kultuurkiht sisaldab arheoloogilisi leide (keraamika killud jne.)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub Torma alevikus, Torma teeristist 150-400 m kagus, Jõgeva - Mustvee maanteest 120-400 m lõuna pool, Tartu-Torma maanteest 70-300 m ida pool.Mälestis on tähistatud arheoloogimälestise kaitsetahvliga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis pärineb II aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9450
name: Kivikalme "Kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on veidi pikliku ida-lääne suunalise sööditükiga, mille läänepoolne ots näib teravana ja  idapoolne serv kumerana. Sööditüki mõõtmed ida-lääne suunas 25 m, põhja-lõuna 15 m. Sööditüki põhjaserval kulgeb väikese kõverusega peaaegu kogu ulatuses ligikaudu 4 m laiune kamardunud mullavall kõrgusega 1 m. Mullavalli idaosal, sööditüki kirdeserval on ca 2 m läbimõõduga lohk. Viimasest vahetult edelas on teine umbes 2 m läbimõõduga lohk sügavusega umbes 1 m. See lohk jääb juba mullavallist vahetult lõuna poole, kalme murukamaraga kaetud keskosale, mis on võrdlemisi madal (põllupinnast ca 20-30 cm kõrgem). Pealeveetud kivide ning sööditüki põhjaserval oleva mullavalli tõttu ei ole kalme enda mõõtmeid võimalik täpselt määrata (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kivikalme asub Torma alevikus, Jõgeve-Mustvee teest (nr 36) põhja pool, avatud maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on arvatavasti kivikalmega, mille kasutusaeg langeb tõenäoliselt ajavahemikku I aastatuhat - II aastatuhande algus. Kalme kohta puuduvad andmed H. Moora 1921.a Torma kihelkonna kirjelduses (käsikiri Ajaloo Instituudis). Muistist on aga korduvalt mainitud Torma koduuurija K. Õunapuu kirjades (säilivad samas arhiivis). Mälestisele on koostanud passi 1975.a aprillis arheoloog K. Jaanits (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9451
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 73-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kogu asulakoha alalt võib leida väga tumedat, rohkesti söe- ja kivipurdu sisaldavat kultuurkihti. Viimane on märgatav ka suhteliselt kõrgemal, tee ääres, ulatumata siiski enam oluliselt üle tee, ida suunas. Kuke talu elamust lääne pool teed asub veidi tasasemal alal talu kõrvalhooneid (ait, kelder), kasvavad mõned suured puud, samuti oli seal ka väike ülesharitud aiamaalapp; mujal on lage rohumaa. Maantee ääres on kultuurkihi paksus umbes 30 cm, allpool, soise ala veerel, ulatub see üle 1 m. Sinna tehtud luurešurfis ulatus tumeda kihi sügavus 1,1 meetrini. 80 cm sügavusest leiti rohkesti söepuru sisaldavast mullast ka savinõukild. Seega on Tuimõisa muistse asula tuumik jäänud 10-15 m laiuse ribana soise oru tasasemale veerule, osalt ka järsumale veerule; asulakiht on jälgitav umbes 2 ha suurusel alal (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Tuimõisa külas Sadala-Tuimõisa-Reastvere teest (nr 14126) lääne pool, Sadala suurvoore üpris liigestatud põhjaserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise alal kogutud leidude põhjal võib arvata, et küla varasem piir ulatub II aastatuhande algusesse. Muistis on avastatud 24. aprillil 1982. a arheoloog  A. Lavi ja A.-M. Rõugu poolt (leiud Ajaloo Instituudi arheoloogiakogus). Tuimõisa küla alalt on muinasleide saadud varemgi. 1940. a. leiti tolleaegse Kadaka talu põllult kartulivõtmisel silmaga kivikirves. Varasemad äramainimised kirjalikes allikates on aastatest 1599 (Mojze Taub), 1612 (Tauba moyza), 1739 (Tuimois). Nimi on seotud Taube&#039;de aadlisoo nimega: Taube - Tuvi - Tui, kelle kätte läks Reastvere mõis 1537. a. Tuimõisa varasem nimi arvatakse olevat Kubliste (1408. a. Cublitz, 1447. a. Kubbeletz), mis pärinevat nimest -kuplus- (õõtsuv soo, mudasoo) ning olevat seotud küla asupaigaga suure Lusika soo servas (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9452
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 585
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Kalmistu asub Sadala-Tuimõisa-Reastvere teest (nr 14126) Tuimõisa juurest külavahele keerava tee lõpust olevast talust  lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Venna-Reina (Vennari) talu juures asunud maa-alusest kalmistust leiti 1922. a  kauriteokarpidest helmeid 1931. a. ristripats, 1948. a. luustik kauriteokarpidest keega. Leide saadi ka 1957. a, 1961. a  17.-24. juunil uuriti seda kalmistut K. Margi juhatusel (aruanne ja  leiud Ajaloo Instituudis), kes avastas 128 ruutmeetrisel alal seitse hiliskeskaegset matust. Muuseas leiti III luustiku suust Erik XIV 1565. a. vermitud Tallinna killing (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise reg nr 9451 passi põhjal).</span>


source: A
code: 9454
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 124-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Laiuse kihelkonnas. Asulakoht asub Tähkvere küla keskel, uutest 2-korruselistest elamutest kuni 200 m kirde pool.</span>


source: A
code: 9455
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme näol on tegemist ida-lääne suunalise piklik-nelinurkse sööditükiga, mille otsad on kirde-edela suunaliselt viltu küntud. Sööditüki pikkus on 30 m ja  laius 20 m. Sööditüki idaosa, eriti kirdenurk, aga ka põhjaserv on muust osast tunduvalt madalamad. Sööditüki lääne- ja lõunaosas joonistub, mitte küll päris selgelt, välja piklik enam-vähem ida-lääne suunaline (väikese kallakuga loode-kagu suunas) kõrgem ala järgnevate mõõtmetega: pikkus 15 m, laius 12 m, kõrgus 50 cm, mis tõenäoliselt ongi kalme (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kivikalme asub Koimula külas, Jõgeva-Mustvee teest (nr 36) põhja pool, külavahetee ääres, loode-kagu suunalise seljandiku harjal. Kivikalmest põhja poole, üle maantee jäävad arheoloogiamälestised Asulakoht reg nr 9432 ja kultusekivid reg nr 9456 ja 9457; edelasse jäävad arheoloogiamälestised Kalmistu reg nr 9433 ja kivikalme reg nr 9434.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt on tegemist I aastatuhande I poole-II aastatuhande alguse kivikalmega. H. Moora 1921.a Torma kihelkonna kirjelduses lk 33 (käsikiri Ajaloo Instituudis) andmeil olevat rahva seas levinud arvamus, nagu olevat põhja pool Jõgeva-Mustvee maanteed arvatavasti kõneall oleval seljandikul asunud muistne Soomeli linnus. Kalmet on mainitud koduuurija K. Õunapuu (käsikirjad Ajaloo Instituudis). Ka kohalikud elanikud räägivad kõnesolevast kohast, kui kalmest. Asukohalt ja välimuselt sobib kõneall olev vare kalmeks täiesti. Proovišurfe ei olnud võimalik teha pealeveetud kivide pärast (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9456
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 66-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolmnurkja põhiplaaniga, keskmise suurusega, punaka tooniga graniitrahnuga. Kui kivi lõunakülg on kõrgem ja järsk, siis teised küljed on parajalt kaldjad. Ümarjas kivilagi langeb kõrgema kagunuki juurest loode poole. Kivi läbimõõt põhja-lõunasuunas on 2,35 m, laius 1,9 m, suurem lõunapoolne kõrgus 0,7 m, põhjapoolne kõrgus 0,55 m, ümbermõõt 7,5 m. Erineva säilumisastmega lohud paiknevad tavalisest erinevalt mitte kivi kõrgemal nukil, vaid kivilae suhteliselt madalamal osal. Suurem grupp lohke asub kivi kirdeosas, kus kivilagi on  tasasem, üks lohk asub põhja poole kaldjal alal. Üldiselt lohud koonduvadki kivilae idaossa, kus asuvad ka tugevamad, ilmekamad lohud. Tegemist on suhteliselt tugeva kivimiga. Nõrgemad praod on kivi põhja- ja lääneküljel, väiksem tükk on murdunud kivi lõunanukist, murenemisjälgi on ka põhjaosas (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kultusekivi asub Koimula külas, Jõgeva-Mustvee teest (nr 36)   1õuna pool. Kultusekivi paikneb arheoloogiamälestise Asulakoht reg nr 9432 maa-alal. Kultusekivist loode poole jääb arheoloogiamälestis Kultusekivi reg nr 9457.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sarnaselt teiste väikelohuliste kultusekividega on muistis dateeritav I aastatuhandese e. Kr. Muistis on avastatud 1980. a kevadel arheoloog  A. Lavi ja A.-M. Rõugu poolt. Muististe kirjeldus on koostatud 30.04.1982.a.  Mälestisele on koostanud passi 1983.a novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9457
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 67-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on  keskmise suurusega, kolmnurkja põhiplaaniga hallikas-punaka rahnuga. Kivi lääne- ja lõunaküljed on küllaltki järsud, seevastu ida- ja põhjaküljed kaldjad. Kultusekivi pikkus põhja-lõuna suunas on 2,25 m, laius 2 m, lõunapoolne kõrgus 0,8 m, ümbermõõt 7,5 m. Kivilagi langeb kõrgemast edelanukist kirde poole, on murenenud ning üpris sopilise pinnaga. Ainus selgem lohk asub kivi madalduval kaguserval. Lohk on suhteliselt hästi säilinud. Teatud määral lohku meenutav ebatasane süvend on ka kivi tugevasti madalduval idaserv all. Tugevamad lõhed asuvad kivi põhjaotsas, edelanukis on lagunemisel kujunenud astang (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Kultusekivi asub Koimula külas, Jõgeva-Mustvee teest (nr 36)   1õuna pool. Kultusekivi paikneb arheoloogiamälestise Asulakoht reg nr 9432 maa-alal. Kultusekivist kagu poole jääb arheoloogiamälestis Kultusekivi reg nr 9456.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sarnaselt teiste väikelohuliste kultusekividega on muistis dateeritav I aastatuhandese e. Kr. Muistis on avastatud 1980. a kevadel arheoloog  A. Lavi ja A.-M. Rõugu poolt. Muististe kirjeldus on koostatud 30.04.1982.a.  Mälestisele on koostanud passi 1983.a novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 9458
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 27-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi paikneb endise jaotuse järgi Tartumaal, Torma kihelkonnas. Ohvrikivi asub Torma-Kivijärve teest (nr 14117) põhja pool avatud maastikul.</span>


source: A
code: 9459
name: Suurupi ülemine tuletorn, 1760
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümara, ülalt kergelt aheneva põhiplaaniga massiivne paekivist 20m kõrgune tuletorn. Kiviosa kõrgus 16.4m, läbimõõt soklil 10m, ülal 9m. Paekivikehand seest ja väljast krohvitud ning ülal lõpetatud astmelise karniisiga.  Kiviosa jätkub kitsama silindrilise teenindusruumiga ja selle kohal asuva kupliga kaetud tuleruumiga. Vahelaed ja trepid olid algselt  puidust. Pärast sõda valati endiste puitvahelagede asemel raudbetoon laed ja tehti metallastmetega trepid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1760. a  
1812. a. sai tuletorn 15 reflektori ja lambiga katoptrilised valgustid. 
1870 .a. viidi lbi suuremad ümberehitused ja laternaruumis uuendati tuleseadet.
Tuletorn sai kannatada II ms-s
1951 taastati vana tuletorn 22 m kõrguseks. </span>


source: A
code: 9460
name: Suurupi ülemise tuletorni vedelkütuse hoidla, 1898. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline krohvitud paekivist seintega ja madala viikatusega hoone. Räästa all karniis. Avad  markeeritud ehisraamidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1889.a.</span>


source: A
code: 9461
name: Suurupi ülemise tuletorni saun, 1896. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline kelpkatusega puithoone.Avad markeeritud laiade valgeks värvitud puitnikerdustega piirdelaudadega</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1896</span>


source: A
code: 9462
name: Suurupi ülemise tuletorni laut, 1911. a
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline viilkatusega puithoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1911.</span>


source: A
code: 9463
name: Suurupi ülemise tuletorni kelder, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkatusega paekivihoone. Lagi võlvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 9464
name: Suurupi ülemise tuletorni elamu, 1951. a.
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala viilkatusega krohvitud kivimaja. Sissepääs otsast lävi kinnise veranda. Avad markeeritud punasest tellisest krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1951</span>


source: A
code: 9465
name: Suurupi alumine (puidust) tuletorn, 1859. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Meremärgi nr. 374. Ristkülikukujulise põhiplaaniga (10x8m) ülalt ahenev puitkonstruktsioonides püstitatud tüvipüramiid, mis ülal lõpetatud laternaruumi ja viilkatusega ning külgedelt kaetud vertikaallaudisega. Esikülje igal korrsel aken ning ülemise, laternakorruse ees rõdu. Ülesse viib sisemine puittrepp. Energiaallikas kaasajal elekter, varem petroolium, atsetüleen (?).
(Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus, 2000)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1859. 
1885.a. remonditi ja ehitati 3,5m kõrgemaks.  Ka interjööris säilitanud 19.s. II poole ilme. 
Restaureeritud 1998.
(Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus, 2000)
</span>


source: A
code: 9466
name: Suurupi alumise (puidust) tuletorni kütusehoidla, 1881. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1885.a. Aastaarv on märgitud-raiutud ukse kohal olevasse maakivisse (vene k.).</span>


source: A
code: 9467
name: Suurupi alumise (puidust) tuletorni elamu, 1911. a.
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamu on ühekordne, T-kujulise põhiplaaniga, madal, rõhtpruss-seintega ja madala plekk-kelpkatusega. Akendel on säilitanud algne prosspulkade jaotus ja piirdelauad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Suurupi poolsaarel, Suurupi alumise tuletorni krundil, tuletorni vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suurupi alumine tuletorn ehitati Suurupisse 1859. aastal. Maatuletornidele tüüpiliselt kaasnes torniga terve hoonete ja rajatiste kompleks. Suurupi tuletornivahi elamu, mis oli esimesest elumajast hilisem ja suurem, ehitati 1911. aastal.</span>


source: A
code: 9468
name: Suurupi alumise (puidust) tuletorni tehniline hoone, 1911. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike (36,1m2), ühekorruseline, rõhtprussseintega, madala plekkviilkatusega ülevaataja elamu. Säilinud akende originaaljaotus ja kaunistusega viilulauad. Voodrilauad kaua värvimata. Hoone suhteliselt heas seisukorras.
(vahimajade tehn. seisukorra hinnang, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1911.</span>


source: A
code: 9469
name: Keila-Joa mõisa peahoone, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kivist peahoone on ebasümmeetriliselt liigendatud põhiplaani ja siluetiga. Hoone lõunatiivaga liitub kõrge kaheksatahuline torn. Kujunduses on kasutatud peamiselt neogooti stiilielemente, nagu teravkaaraknad, tornimašikulii, sissekäikude  ažuursed baldahiinkatused ning paekivist piilaritele toetuv malmrinnatisega rõdu peahoone lääneküljel. Sinna juurde kuulusid konsoolrõdud, raidkivist vapid frontoonidel, dekoratiivsed laternad seintel jm. Neogooti stiilis interjööridest on säilinud ainsana hilisgooti lehvikvõlvi imiteeriv kipsdekoor sammassaali laes. Restaureerimistööde käigus on taastatud peahoone eksterjöör ning esimese korruse interjöörid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa väljakujunemine algas 17. sajandil, kui valdus, mille ajalooline saksakeelne nimetus on Fall, kuulus Wrangelitele suguvõsale. Praeguseni säilinud ansambel rajati aastatel 1831-33, kui mõisa omanikuks oli Alexander von Benckendorff (1781-1844). Mõisakeskuse projekti koostas Peterburi arhitekt Andrei Ivanovich Stakenschneider (1802-1865). 1833. aastal võttis lossi sisseõnnistamise üritustest osa ka tsaar Nikolai I koos abikaasa Aleksandraga. 1856. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis Volkonskitele. 1917. aastal said lossi interjöörid sõjasündmustes kannatada. 1920. aastal võõrandati mõis eesti riigile. 1936. aastal valmis lossi kõrval elektrijõujaam. Nõukogude ajal valdas territooriumi sõjavägi. 1993. aastal tagastati mõisansambli kesksed hooned välisministeeriumile. 2010. aastast kuulub mõis eravaldusse. Peahoonet korrastati 1936. aastal, kui kompleks kuulus Eesti vabariigile. Suuremahulised konserveerimis-restaureerimistööd algasid peahoones 2011. aastal.</span>


source: A
code: 9470
name: Keila-Joa mõisa park, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi dominandiks on Keila jõgi, mis tekitab klindiastangule jõudes 6,1 m kõrguse ja 60..70 meetri laiuse veejoa. 
Planeeringult on park vabakujuline ning kõrgetasemelise teostusega, millest suur osa säilunud tänapäevani. Enamik arvukaist pargiehitistest on aga hävinud. Park jaguneb kahte ossa- luitealad ja mets kuni joani ja jõeoruni ning jõeorg oma väljakutega. Väikese regulaarse osa moodustas peahoone esiväljak kõrvalhoonete reeglipärase grupi ja lossi vahel, mis oli lahendatud ringteega. Viimast ääristasid põõsad, jättes hoone väljakule avatuks. Väljaku keskel asus Venuse marmorfiguur /skulptor A. Canova/. Peahoone taga paiknes risaliitehituste vahel avar terrass, mis lõppes jõe järsu astangu äärel väikese, kitsa väljakuga. Ka siin puudusid puud, hoone oli jäetud vabaks piki jõe telge Meremõisa suunas ning vaba oli ka vaade joale. Peahoone kohal oli jalgtee tarvis jõe kallas veepiiril kindlustatud ning vooderdatud. Peahoone juures piki jõe paremat kallast laskuva pargiosa puude hulgas on tsaar Nikolai I külaskäiku tähistavad, osalt ka tema poolt istutatud puud. Need (14 puud) olid algselt piiratud metallaedadega ning tähistatud kuldplaatidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suurejoonelist parki hakati kavandama peale 1827 aastat, mil tsaar Nikolai I kindraladjutant ja sandarmeeriašeff krahv Alexander von Beckendorff mõisa ostsid. Siinsed looduslikud tingimused olid ja on ainulaadsed.</span>


source: A
code: 9471
name: Keila-Joa mõisa tallikastell, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esiväljakut raamiv kastell meenutab süngeilmelist kindlusehitust. Hoonel olid sakmelised nurgatornid ja  teepoolsel küljel kahurid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.
Tallikastell ehitatud 1831-33.</span>


source: A
code: 9472
name: Keila-Joa mõisa karjakastell, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esiväljakut raamiv kastell meenutab süngeilmelist kindlusehitust. Hoonel olid sakmelised nurgatornid ja  teepoolsel küljel kahurid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.
Karjakastell ehitati 1831-33.</span>


source: A
code: 9473
name: Keila-Joa mõisa väravahoone, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, neogooti elementidega (sakmiktornid nurkades, petikaknad katuseääres) krohvitud tellishoone.
Üldseisukord avariiline, hooldamata. Tellisseinad külmakahjustustega, kohati pudedad. Viimistlus - (tsement)krohv ulatuslikult irdunud. Katus - sisse varisenud. Akendest säilinud halvas seisukorras lengid, trellid. Uksed (2 tk)- säilinud avariilised lengid, tahvlitega kaarosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.
Väravahoone ehitati 1831-33.</span>


source: A
code: 9474
name: Keila-Joa mõisa külalistemaja, kabel, 1835. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekordne külalistemaja-kodukirik on viilkatusega kaetud krohvitud kivihoone. Mille üks fassaad oli kujundatud tudor-kaarelise eeskojaga, teine vormika aswtmikfrontooniga, hoone keskelt kerkis tahuline rõdutorn (praeguseks ümberehitatud)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.
Külalistemaja  ehitati 1835.</span>


source: A
code: 9475
name: Keila-Joa mõisa vesiveski, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge paekivist krohvimata hoone, mida toetavad jõe poolt kontraforsid. Hoonet katab kõrge kelpkatus. 2005. aastal taastati hoone juurde kuuluv 75-meetrine pais, 100-meetrine kanal koos jalakäijate sildadega, väljavoolukanal ning vaateplatvorm kose jälgimiseks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830. aastate algul Peterburi arhitekti Hans Stackenschneideri projekti järgi. Mõisa vesiveski ehitati aastatel 1831-33. Vesiveski asemele ehitati 1920. aastatel hüdroelektrijaam. Seoses hüdroelektrijaama taasavamisega 2005. aastal restaureeriti hoone aastal 2004-2005, millega taastati hoone 20. sajandi algusest pärinev välisilme.</span>


source: A
code: 9476
name: Keila-Joa mõisa köök, 1801. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline laast- viilkatusega krohvitud kivihoone, mille kõige tähelepanuväärsemaks osaks on neogooti stiilis kujunduselemendid. Maja otsas on väike haritorn, mis jätab hoonest kiriku mulje.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1801. aastal ja rekonstrueeritud 1830. aastate algul seoses mõisaansambli suurejoonelise väljaehitamisega Peterburi arhitekti Hans Stackenschneideri projekti järgi. 1930. aastatel ehitati välja hoone II korrus ja uuendati katusekate.</span>


source: A
code: 9477
name: Keila-Joa mõisa töölistemaja, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.
</span>


source: A
code: 9479
name: Keila-Joa mõisa rippsild, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rippsilla kandekonstruktsiooniks on monoliitbetoonist ja paekividest vundament, millest ulatuvad välja kaks tugiposti, mille pealt ulatub üle jõe kaks ankurketti (vanti). Vantide külge on riputite abil kinnitatud käigutee, mis külgsuunas on kujundatud terassõrestikuna, tagamaks silla külgsuunaline jäikus ja stabiilsus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rippsild on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 9480
name: Keila-Joa mõisa aia piirdemüür, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on paekivist ja krohvitud sammastest ja madalast müürist koosneva piirdega. Müür ja sambad on osaliselt lagunenud, sammaste vahele jääb metallist hilisem piire.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.</span>


source: A
code: 9481
name: Keila-Joa mõisa kasvuhoone 1, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kivihoone, kaetud peaaegu lameda pultkatusega. Fassaad nagu teistelgi hoonetel lahendatud neogooti stiilis. Avad osaliselt ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.</span>


source: A
code: 9482
name: Keila-Joa mõisa kasvuhoone 2, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kivihoone, kaetud betoonpaneelidega, kaetud mullaga (taimestik peal). Fassaad nagu teistelgi hoonetel lahendatud neogooti stiilis. Avad osaliselt ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.</span>


source: A
code: 9483
name: Keila-Joa mõisa abihoone, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Osaliselt säilinud paekivist müüritis endisest mõisa abihoonest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.</span>


source: A
code: 9484
name: Keila-Joa mõisa kelder, 1831-33. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur paekivist, pealt muldega kelder. Esifassaadis olevad avad pealt  neogooti päraselt teravnurksed, nagu kunagi olnud kogu ehitise esifassaad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisaansambel ehitati suurejoonelisemalt välja 1830 a-te algul Peterburi arh. A.I. Stackenschneideri proj. järgi.</span>


source: A
code: 9485
name: Meremõisa mõisa varemed, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Romantiliste varemete rajamisel kasutati ära poolelijäänud härrastemaja müürid. Tsaari 1833 a. külaskäigu auks püstitatud mälestusmärk pidi meenutama keskaegset  tabernaaklit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1833, tsaari külaskäigu auks.</span>


source: A
code: 9486
name: Keila-Joa mõisa matusekabel, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu lääneservas paiknev kivist, krohvitud ja värvitud seinte, viilkatusega historitsistlik kabel (5x7 m, kõrgus ca 7 m). Kabeli arhitektuuri ilmestavad püstjooneliselt piiritletud, sambaid imiteerivad nurgaketid. Esiviilul laudisega suletud ümarakna-ava. Sissepääsu ja aknaavasid katavad sepisvõred</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 9487
name: Mohni tuletorn, 1852. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuletorni tüvikoonuselise kiviosa kõrgus on 19,8 meetrit, sellele liitub 6,3 meetri kõrgune tuleruum. Põletatud tellistest torn toetub puhtalt töödeldud paekvaadritest soklile, diameeter 7,5 m. Kiviosa lõpetab väheliigendatud telliskarniis. Segmentkaarset portaaliava ümbritseb paekvaadritest raamistus. Algselt katmata fassaadipinnad on krohvitud arvatavalt 1920.aastatel. 3,5 meetrise läbimõõduga tuleruum jaguneb kaheks tsooniks. Alumine on monteeritud malmkassettidest, mida siseküljel katab vertikaallaudis, ülemine on klaasitud malmpostidel ja rõhtsatel pronksliistudel. Paest sisetrepp jätkub IV korruselt tuleruumi viiva malmtrepiga, mis toetub neljale dekoratiivselt käsitletud malmvalukonsoolile. Välisuks on kahe tiivaga valgmikuga tahveluks. Aknad on segmentkaar-sillusega, raamid kaheksase ruudujaotusega. Praeguse Mohni tuletorni nähtavus 10 miili, koordinaadid on 59° 41,04’ ja 25° 47,73’.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mohni esimene tuletorn oli puust ja ehitati saarele 1806. aastal. Käesolev Mohni tuletorn on ehitatud 1850. aastatel, praeguse kuju on ta saanud 1871.aasta rekonstrueerimise käigus, kui lisati kaks korrust ning muudeti valgussüsteemi. 1996. aastast toodavad selle tarbeks elektrit päikesepaneelid ja tuulegeneraator.</span>


source: A
code: 9488
name: Mohni tuletorni tehniline hoone, 1852. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline keskmise suurusega kelpkatusega krohvimata punasest tellisest hoone. Katuseräästa all laiad hammaskarniisid. Fassaade dekoreerivad eenduvad vahekarniisid ja avadepealsed lukukividega ehissillused. Hoones on töötav diiselgeneraator.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Masinahoone ehitatud 1904 algselt pneumaatilise sireeni jaoks</span>


source: A
code: 9489
name: Mohni tuletorni saun, 1852. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, lameda viilkatusega  puithoone. Põhiplaanilt L –kujuline. Sissepääs ilmselt hiljem lisandunud tiivast. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ca 1871.</span>


source: A
code: 9490
name: Mohni tuletorni elamu, 1852. a.
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline keskmise suurusega kelpkatusega krohvitud tellishoone. Katuseräästa all laiad hammaskarniisid. Avad markeeritud heledate krohviraamistustega.  Sissepääs, algsest hilisema, viilkatusega eesehituse küljelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ülevaataja elamu ehitatud ca 1871. Kasutusel elamuna.</span>


source: A
code: 9491
name: Mohni tuletorni kelder, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maapealne silndervõlvidega paekiviehitis. Pealt mätastatud. Sissepääs otsast. Ava markeeritud, teiste hoonetega sarnaselt, pealt laia dekoratiivsillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusaasta ca 1871?</span>


source: A
code: 9492
name: Mohni tuletorni kütusehoidla, 1852. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline viilkatusega maakivihoone. Lihtsad avad markeeritud punasest tellisest dekoratiivraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusaasta ca 1880.</span>


source: A
code: 9493
name: Mohni tuletorni kaev, 19.-20. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonrõngastega. Kaevu katab väheesinev viilkatusega uksega puithehitis, milles veetõsteseade.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusaasta ca 1930.</span>


source: A
code: 9494
name: Mohni tuletorni puidust elamu, 1852. a.
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike lameda viilkatusega puitelamu. Hiljem lisandunud otsa väike eeskoda. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teenijate elamu ehitatud ca 1871.</span>


source: A
code: 9495
name: Pakri vana tuletorn, 1760-1808
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ümara põhiplaaniga kahekorruselise tuletorni kehandiga, rajatis on paekivist ning krohvitud. Tuletorni katusel asub nelinurkne tellisest ning osaliselt puitlaudisega kaetud hoonemaht. Tuletorn on halvas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba 17.sajandil olevat Pakri poolsaare tipus olnud tulepaak. 1724 ehitati Peeter I käsul tuletorn, mis oli paekivist ja 12 m kõrge. 1760 ehitati Admiraliteedi Kolleegiumi käsul Pakri poolsaarele uus tuletorn ning samal aastal põletati seal puid ja sütt. Võimalik, et tegemist oli sama torni rekonstrueerimisega. Viimane oli 48 jalga kõrge. 1808 kõrgendati tuletorni 20 jala võrra ja paigaldati tuleruum, milles oli 15 (16) kanepilampi ja sfäärilised peeglid. 1887 püstitati uus tuletorn. Vana tuletorn lammutati kuni esimese korruseni. 1904 ehitati pneumaatilise sireeni jaoks kivist hoone. 1912 hakati valgustamiseks kasutama petrooleumi ja vanast tuletornist tehti petrooleumiladu. Teises Maailmasõjas said teenindushooned ja tuletorni valgustusseade tugevalt kannatada.</span>


source: A
code: 9496
name: Pakri tuletorn, 1889. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ülalt kergelt ahenev sihvakas silindriline  52m paekivitorn, mis väljast ning seest krohvitud ning lõpetatud astmelise karniisiga. Keskosa peal metallist teenistusruum ja selle kohal kupliga kaetud tuleruum. Üles torni viib sees mööda välisparameetrit kulgev konsoolne paeastmetega keerdtrepp.  Varem oli energiaallikas petrooleum, nüüd elekter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba 17.s. olevat Pakri poolsaare tipus olnud tulepaak. 1724 ehitati Vene tsaari Peeter I käsul nn. vana tuletorn. 
Uus tuletorn on  ehitatud 1887-1889. Teises Maailmasõjas said  valgustusseadmed tugevalt kannatada. </span>


source: A
code: 9497
name: Pakri tuletorni tehniline hoone, 1950. a.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, klassitsismi printsiipe järgiv, ruudukujulise põhiplaaniga krohvitud kivihoone. Kaetud kahes tasandis kelpkatusega. Esifassaadi ilmestab keskne pidulik kolmnurkfrontoon ja liseenid.  Hoones on töökorras diiselgeneraator.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1950.</span>


source: A
code: 9499
name: Pakri tuletorni kelder, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist seinte, võlvitud lae ja muldkatusega maapealne kelder. Esisein poolkaarekujuline,  tõustes ukse kohalt astmeliselt.  Kummalgi küljel madalad  neljakandilised väljaasted. Pealt viimistletud paeplaadiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ~1890.</span>


source: A
code: 9500
name: Keri tuletorn, 1719-1803
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuletorni kõrgus maapinnast. 31m .  Ülalt kergelt ahenev kooniline tüvipüramiid, millele paigaldatud metallist väiksema läbimõõduga silindriline metalltorn.   Sellel omakorda teenindusruumi kõrgusel rõdu ja selle kohal kupliga kaetud tuleruum. Alumine kivist osa koosneb kahest silindrist, mida ülevalt ühendab tellisvõlv. Silindrite vahel keerdtrepp. Üles teenindusruumi viib keerdtrepp metallsilindri sees.
Energiaallikaks kaasajal on päiksepatarei.  Alguses oli lõke, hiljem õli, petrool või küünlad. 1907-1912 valgustati kohaliku maagaasiga, hiljem atsetüleeniga. 1960-ndatest alates elektriga. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene puidust tuletorn valmis 1724.
1803 valmis  kivist alusel, 8-tahuline, 80 jala kõrgune tuleruumiga puidust torn.
1858 paigaldati koonilisele kivialusele metalltuletorn.
1937 ehitati kivist osale neli raudbetoon vitsa ümber, kuna torn hakkas laiali vajuma.
1996 vajus kivist osas neljandik välisseina alla. Samal aastal pandi tornile ajutised metall-avariivitsad ümber.</span>


source: A
code: 9513
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 28-k
same: A.9513
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kujutab endast nelinurkja põhiplaaniga kergelt kirdest edelasse langeva laega halli maakivi. Kivi N küljelt  on murtud suuri tükke. Säilinud osa pikkus O-W suunas on 1,7  m, laius N-S suunas 1,35 m, N otsa kõrgus on = 47m. Ümbermõõt 5,8m. Võrdlemisi nõrgad 4 lohku paiknevad ühes grupis kivi NO serval.</span>


source: A
code: 9599
name: Rahvapärimustega seotud kivi "Vainukivi"
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 168-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub metsas. Kivist vahetult lõunas asuval maaüksusel on teostatud lageraie, kivist põhjapool on kuuse noorendik. Kivist 150 m kirdes asuvad Vainukivi talukoha hoonete varemed.</span>


source: A
code: 9669
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 869
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jäneda linnamägi asub endises Ambla kihelkonnas (ajalooline Järvamaa), tänapäevases Tapa vallas Jäneda külas, mõisahoonetest linnulennult u 600-700 m lõunas. Linnus paineb ühel pikemal heinamaade ja lodumetsaga ümbritsetud oosil Kalijärvest kagus ning koosneb kahest teineteisega liitunud osast. 
Lõunapoolne osa ehk pealinnus on kolmnurkse kujuga, pikkus põhja-lõuna suunas 80 m, laius kuni 40 m, pindala u 2500 m2. Selle osa lõunaservas jaguneb oos kaheks osaks ning mõlemas suunas, õue kagu- ja edelanurgas on 2,5 m kõrgune vall, mille välisjalamil on sügav kraavinõgu; valli välisnõlva kõrgus nõo põhjast on ligi 8 m. Oosi harude vahel oleval järsu nõlvaga külgneval õueserval on vall õige madal. Linnamäe põhjapoolne ots on kitsenev ning sealgi on valli kõrgus 2,5-3 m ja selle välisküljel on ligi 15 m laiune ja 4-5 m sügavune kraav. Vallikraav ei asu mitte vahetult valli välisjalamil, vaid sellest 4-5 m kaugusel. Linnuseõue ida- ja läänepoolses servas vall puudud, sest oosi nõlvad on juba looduslikult järsud. Lõunapoolse osa õuepind on üsna tasane ja kultuurkiht ulatub vähemalt 0,4-0,5 m sügavuseni. 
Põhjapoolse linnuseosa ehk eeslinnuse pikkus on ligi 100 m, laius 40-50 m ja pindala u 4000m2, on keskelt nõgus ja ebatasane ning näib olevat kas ilma kultuurkihita või esineb seda vaid laiguti. Seda linnuseosa on kasutatud ehk hooajaliselt või on selle väljaehitamine pooleli jäänud. Ülejäänud oosist eraldab põhjapoolset linnuseosa ligi 2 m kõrgune vall ja 5-6 m laiune ja 3 m sügavune vallikraav. Ka siin ei asu vallikraav otse valli välisjalamil, vaid on sellest 6-7 m kaugusel. 
Väliskuju järgi hinnates on Jäneda linnus valminud II aastatuhande alguses. 
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039; ja T.Moora 1972. aasta aprillis koostatud mälestise passist)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jäneda linnemäe avastasid arheoloogid alles 1930. aastate keskel. Pikka aega oli tasane pealinnuse ala kasutusel küla peopidamiskohana ning sinna on ehitatud mitmeid pinke ja laululavasid. Arheoloogilisi väljakaevamisi linnusel tehtud ei ole. See-eest on linnust inspekteerinud ja kirjeldanud T.Moora ja E.Tõnisson. 1990. aastatel puhastati linnamäe pealispind puudest ja vallidele püstitati palkrinnatised. 
(Ülaltoodud info pärineb E.Tõnissoni 2008. aastal ilmunud teosest &#039;&#039;Eesti muinaslinnad&#039;&#039; ja T.Moora 1972. aasta aprillis koostatud mälestise passist)</span>


source: A
code: 9674
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 61-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub põllul. Tegemist on loode-kagu suunalise pruunikashalli rändrahnuga. Rahnu keskosa on pikilõikes kõrgem. Kultuselohud paiknevad põhiliselt kultusekivi kõrgema keskosa edelapoolel, mõned lohud on ka kivi laugelt madalduval loodeotsal. Kultusekivi pind on veidi murenenud. Kivi kõrgema keskosa kirdepoolmikule on sisse raiutud rist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi, reg nr 9674 on dateeritud I at e Kr. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a. Mälestisele on koostanud passi 1977.a K. Jaanits.</span>


source: A
code: 9739
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 130-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Roosna-Alliku - Peetri maantee mõlemal küljel asuv rohukamaraga pinnas Kaaruka külas. Asulakohast ei ole maapinnal silmaga nähtavaid jälgi.
Praegu suhteliselt aktiivne inimtegevus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha kultuurkiht on dateeritud 13.-16. sajandisse.</span>


source: A
code: 9742
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 125-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kujutab endast roosakashalli kivi, mille ümbermõõt maapinnalt on 11,6 m, kõrgus lõunaküljest 103 cm. Põhja pool langeb kivi pealispind kuni maapinnani. Kivi loodenurgal on 3 lohku. Neist suurima läbimõõt on 10 cm ja sügavus 2,5 cm; väiksemal läbimõõt 4 cm ja sügavus 0,8 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9743
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 126-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kujutab endast piklikku roosakashalli kivi, mille ümbermõõt maapinnalt on 8,6 m ja suurim kõrgus edelanurgast on 60 cm. Kivi läänenurgas on 2 aimatavat lohku. Suurema läbimõõt on 5 cm ja sügavus 1 cm, väiksemal vastavalt 2,5 cm ja 1,5 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9744
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kujutab endast madalat piklikku värvuse poolestroosakashalli kivi. Ümbermööt maapinnalt 10,8 m, suurim kõrgus 70 cm. Kivi keskel paikneb üks lohk, lille läbimõõt on 10 cm ja sügavus 2,5 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9745
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 898
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmeala on ovaalse kujuga, pikitelge NW- SO suunas 20 m, laiusega 12 m, kõrgus 0,6- 0,7 m. Kalme servadele veetud kive. Kalmet on mainitud J. Jungi "Muinasteadus..." III osas ja kirjeldatud E. Liigendi Peetri kihelkonna kirjelduses 1926. a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9746
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 912
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on ovaalse kujuga, läbimõõduga N-S suunas 10 m, O-W suunas 8,5 m, kõrgus keskosas kuni 1 m. Kalmele on veetud kive. Kalme keskel on ümmargune lohk. Kivikalmet on nimetatud J. Jungi koguteoses.  E. Liigend on kalmet märkinud ka Peetri kihelkonnakirjeldustes 1926. a. Teaduslikult kalmet uuritud ei ole. Tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9747
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 913
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on ümmarguse kujuga, läbimõõduga 13-14 m, kõrgusega kuni 1 m. Kalmele on veetud rohkesti kive. Kalmet on nimetanud oma koguteoses ka J. Jung. Seda on mainitud ka E. Liigendi Peetri kihelkonnakirjelduses 1926. a.
Tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9748
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 914
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on ovaalse kujuga, pikitelge lääne-ida suunas 15 m, laius lõuna suunas 11 m. Kivikalme keskosa kerkib kuni 1,3 m kõrgusele. Kalme risustatud põllult veetus kividega. Kalmet on maininud oma koguteoses ka J. Jung. Kalmet on kirjeldanud ka E. Liigend Peetri kihelkonnakirjeldustes 1926. a. Kalme on tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9749
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 915
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on ovaalse kujuga. Kirde-edela suuna pikkusega 35 m. Laius keskosas 18 m. Kõrgus keskosas 1,2 m. Kalmele on veetud palju kive, kaevatud kaks auku. Kalmet on maininud ka J. Jung. Samuti on kalmet kirjeldanud E. Liigand Peetri kihelkonnakirjeldustes 1926. a. Kivikalme on tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9750
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2562
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi on ebakorrapärase nelinurkse kujuga. Mõõtmed 3,8 x 2,3 m. Kõrgus ulatub 1,5 m. Kivi on tugevasti sammaldunud. Ülal on 2 lohku läbimõõdu ja sügavusega 2-4 cm.  Kultusekivi on tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9751
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on nelinurkse kujuga. Värvuselt hall, kohati roosakas.Pind suhteliselt sile. Ümbermõõt 9 m. Põhja- lõuna suunas 2,05 m. Ida-lääne suunas 2,05 m. Kivi põhjapoolsemas osas on 9 lohku. Üks lohk asub vertikaalsel küljel.
Tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9752
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pealtvaates trapetsikujuline. Pikkus põhja-lõuna suunas 2,18 m, laius 1,82 m, ümbermõõt 7,10 m, suurim kõrgus 1,03 m. Kivil 17 lohku. Suurima lohu läbimõõt 9 cm, sügavus 3 cm.
Tähistatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9754
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 99-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on värvuselt hall, roosakate laikudega. Pikkus põhja- lõuna suunas 3,55 m, laius 2,7 m, ümbermõõt 9,55 m, suurim kõrgus 1,15 m.
Kivi pealispinnal on 28 lohku, mille mõõtmed on: sügavus kuni 7 cm ja läbimõõt kuni 7,5 cm.
Teine grupp lohke asub kivi idaküljel. Neid on 23. Nende lohkude sügavus on kuni 5 cm ja läbimõõt kuni 10 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9755
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 100-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on kagust loode poole veidi kaldu. Värvilt roosakas, kohati hallid laigud. Pikkus 2,45 m, laius 1, 47 m, ümbermõõt 6,5 m. Suurim kõrgus 0,73 m. Kivil on kaks lohku, mis paiknevad eraldi. Lohkude läbimõõdud on 7 ja 8 cm ja sügavus 1-2 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9766
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 917
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvrikivi on ligikaudu trapetsikujulise põhiplaaniga. Mõõtmed N-S ja O-W suunas on vastavalt 5,2 m ja 4,3 m. Põhjapoolne serv kulgeb enam-vähem sirgelt, ülejäänu veidi kaarjalt. Kivi suurim kõrgus 3,4 m. Ohvrilohke näha ei ole.
Ohvrikivi on kirjeldanud ka J.Jung. Samuti O. Liigandi Peetri kihelkonna kirjeldustes 1928. a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvrikivi pärineb II aastatuhandest.</span>


source: A
code: 9767
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 131-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi kasutusel Roosna-Alliku mõisa väravapostina. Märgatavad 3 lohku.
Kultusekivi on ilmselt liigutatud ning töödeldud, et see sobiks väravapostiks. Seetõttu ei ole teada, kas kultusekiviga seotud kultuurkiht asub väravapostide ümbruses või kaugemal. Pole ka teada, millal täpselt kultusekivist väravapostid tehti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr. Mõisa ajal on kultusekivist aga vormitud mõisa väravapost.</span>


source: A
code: 9773
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 41-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb Roosna-Alliku - Järva-Jaani manteest 200 m põhjas. Asulakoha suurus ca 300 x 300 m. Maapind tõuseb mõningal määral läänest itta. Maa-alal leiduv kultuurikiht on tume, sisaldab põlenud kivide puru ja keraamika tükke.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritud 13.-16. sajandisse</span>


source: A
code: 9774
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb Roosna-Alliku - Järva-Jaani maantee lõunaküljel. Asulakoha avastas 1976. a V. Lõugas. Asulakoht paikneb suhteliselt madalal maal. Idasuunas maapind kerkib. Idasuunas ulatub asulakoht hooneteni. Kultuurkihi muld on tume ning sisaldab põlenud kivide puru, luutükke ja savikilde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht dateeritud 13.-16. sajandisse.</span>


source: A
code: 9777
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2076
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi on ebakorrapäraselt nelinurkse kujuga. Pikkus O-W suunas 1,45m, laius N-S suunas 1,25m, ümbermõõt 0,2 meetri kõrguselt 4,5 m. Kivil on 29 lohku läbimõõduga 6-7 cm. Suurim lohu sügavus on 6 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9778
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 43-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub Roosna-Alliku - Järva-Jaani maanteest ca 100 m kaugusel kivihunnikus. Kultusekivi kõrgus on 2,0 m, pikkus 2,7 m, laius 2,1m, ümbermõõt 7,4m. Kivil on 1 kindel ja 2 ebakindlat lohku. Lohu läbimõõt on 5,5 cm ja sügavus 1,5 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9779
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 44-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub ca 100 m Roosna-Alliku-Järva-Jaani maanteest lõuna pool. Kultusekivi avastas 1976. a K. Jaanits.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi pärineb I aastatuhandest eKr.</span>


source: A
code: 9800
name: Jaani kiriku kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Haapsalu linnas Jaani kiriku krundil. Kalmistu piiridena võiks tinglikult kujutada joont, mis kulgeb Jaani ja Kooli tänavate kirikupoolsest servast 2,5 m eemalt. Lõunapiir on ebaselge. Praegu piirneb kalmistu endise raekoja (muuseum) krundiga, kuid kindlasti on maetud ka selle krundi piiridesse, võimalik, et isegi raekoja hooneni. Pole ka võimatu, et raekoda ehitati kalmistu alale. 
Kalmistu keskele jääb kirikuhoone. Krunti piirab kivimüür, lõunas muuseumiõu, põhja pool lage õueala, mille lääneserva jääb püha Johannese koguduse kantseleihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritav 13. sajand kuni ?
1976. aastal tuli krundi loodeservast Kooli tänava äärest mullatööde käigus välja luid.</span>


source: A
code: 9801
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 68-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht avastati praeguses külatuumikus, ca 150 x 100 m suurusel alal. Koht on kõrge, põhja-kirde suunas madalduv maa. Asula territoorium on praegu hõlmatud põlispuudest ümbritsetud taluhoonete, õueaiamaade ja talude põllulappidega. Eriti intensiivset kultuurkihti võis märgata endise Jaani (nüüd Maasiku) ja Vanatoa talude ümbruses ning nende vahelisel põllul. Mustas tahmases mullas leidus põlenud kive, sütt, loomaluid, savinõukilde ja rauašlakki. Madise ja Maasiku talude vahelisel karjamaal näis aga kultuurkiht puuduvat. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, ulatudes paarikümnest cm 0,5-0,7 meetrini. Külast lääne ja lõuna pool on põllud, idas ja kirdes madalamad uudismaad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteelt läbi Kaeküla põhja-loode suunas kulgeva tee idaservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 1981. aasta juulis M. Mandeli ja P. Soobiku poolt. Asula territooriumilt korjati mõned savinõukillud, šlakitükk ja luuhelmes (leiud Ajalooinstituudis). Asula on dateeritav I aastatuhande II poolde - II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9802
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2224
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põllumaal, põldudevahelise ida-kirde ja lääne-edela suunalise põllutee ääres ning osalt tee all. Kalme on kagu-loode suunas piklik, ovaalse põhiplaaniga, laiema kagu- ja kitsama loodeotsaga. Tema pikkus ulatub maksimaalselt 20 meetrini, laius kaguosas 10 m-ni, loodeotsas vaid 6 meetrini. Maksimaalne kõrgus ümbritseva maapinnaga võrreldes on 70-80 cm. Kalme kaguosa ja loodeots ulatuvad põlluserva, loodeosa on tee all, muus osas võssa kasvanud. Leidub ka suuremaid puid. Kalme pind on suhteliselt tasane, ilma suuremate sissekaevete ja kõrgemate osadeta.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Esivere küla tuumikust 600 m lääne-edela pool, külast samas suunas viiva põllutee all ja ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 1971. a Vello Lõugase poolt (V. Lõugas. Lääne-Eesti rahvastiku kultuurist rooma rauaajal, ENSV TA Toim Ühisk 1972, nr 2, lk 171). Lõugase arvates on tegemist tarandkalmega. Muistis on dateeritav I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9803
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 69-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasaula läänepiiriks on mõlemate talude elumajade joon, põhja piiriks Kuke talu põhjapiir, lõunapiiriks Uustalu lõunapiir ja idapiir kulgeb karjamaa lääneservast ca 30 m ida pool.
Asulakoht avastati kahel pool kunagist kirde-edelasuunalist, nüüd rohtu kasvanud külatänavat, ida suunas madalduval maal. Tema lääneosa hõlmatud taluõuedest, idaosa lage karjamaa. Karjamaal torkasid silma 40-50 cm kõrgemad alad, mis ulatusid külatänava poolt keeltena ida poole. Muld on tumedat värvi ja sisaldab hulgaliselt põlenud kive, savinõukilde ning loomaluid. Kultuurkihi paksus asula territooriumil erinev, ulatudes 10 cm-st 0,5 meetrini</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kause küla tuumikus. Asula kultuurkiht hõlmab põhja-lõuna suunas maksimaalselt 150 m pikkuse ja 100 m laiuse ala Kuke ja endise Kuke-Aadu (nüüd Uustalu) talude õueaiamaadel, samuti viimastest ida-kagu poole jääval endisel karjamaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasulakoht on avastatud V. Lõugase poolt 1973. aastal. Asula territooriumilt leitud savinõukillud paiknevad Ajalooinstituudi kogudes, samas ka 1981. a leitud savinõukillud, savitihendid ja loomaluud.
Asulakoht on dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II poolest kuni II aastatuhandeni.</span>


source: A
code: 9804
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval maal. Põhjaosas on talumajapidamised. Talude ümbruses kasvab põlispuid. Lääneserv jääb lagedale põllumaale (heinamaa?). Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes kuni 0,5 meetrini.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kause küla tuumikus (20. sajandi algul olevat nimetatud Vananurmeks), peamiselt Vana-Draguni ja Pihelga talude õueaiamaade ning talude ümbruses. Põhjapiir kulgeb Jakopi talu kohalt, lõunapiir Vana-Draguni talust 80 m lõuna poolt, läänepiir NS suunalisest teest kümmekond meetrit lääne poolt, idapiir aga 80 m ida poolt. Nii on asula ala pikkus NS suunas ca 250-280 m ja laius 90-100 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 1987. aasta aprillis. Asula territooriumilt kogutud savinõukillud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.
Asulakoht peaks olema dateeritav I kuni II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9805
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 23
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asukohana on vanades kirjeldustes märgitud kohta ühest talust umbes 200 m ja teisest 150 m. Kuna talude vahemaa on ligi pool kilomeetrit, siis võis kalmistu ala pikkus olla umbes 100 m. Praegu on kalmistu kohal kruusaaukudega hävitatud seljakuosa pikkus piki teed 250 m, seega pidi vana kalmistu ase jääma otse keset praegust kruusaauku ja sellest ei pruugi olla enam midagi säilinud. 1931.a koostatud kirjelduse järgi pidi „Kalmetemägi“ olema kõrgem koht, kus oli kaks kruusaauku, millistest Matsi talu poolne oli värskem. Vana kruusaauk, kust olla luid leitud, oli tollal rohtunud ja kadakaid täis kasvanud. Vanemast kruusaaugust leitud luude täpsemat leiukohta ei mäletatud. 1972. a oli kalmistu kohal ulatuslik kruusaauk, mille sügavus keskeltläbi paar meetrit. Sellest põhja pool on sisse võetud SWW-NOO suunaline piklik siloauk ja teine NS suunaline auk kruusaaukude lääneservas. 
Praegu on kogu alal kasvamas erinevad puud ja võsa.
Kalmistu kohaks on olnud madal mäeseljak, mis on alanud sadakond meetrit Matsi talust põhja pool. Mäe keskosa on nüüd täiesti ära veetud ja selle algsest kõrgusest ei saa praegu enam hästi ettekujutust. Praegu on seljaku kõige kõrgem osa vastu põlde kruusaaugust põhja pool. Kruusaaugu juurest langeb maapind nii ida kui lääne poole. Ida pool kruusaauku on kitsas põld ja selle taga mets. Praegu on seljak 3-4 m kõrge. Kruusaaugu servadest on näha, et kohati on huumusekihi paksus kuni 30 cm, enamasti aga paarkümmend cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Arudevahe talu hoonetest sadakond meetrit lõuna pool, põhja-lõunasuunalise tee idaservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistut on märgitud Jungi 1910. a ilmunud raamatus „Muinasajateadus eestlaste maalt“ III osa, lk 193: „Kalme Kaidu külas Wanapere talu põllu sees, kust kruusa kaevates rohkesti inimeseluid välja tulnud. Ka olla sealt litreid, sõrmuseid jne leitud, mis aga kõik kaduma läinud. Üldse tulevat seal igalt poolt surnuluid välja, kus iial kruusa võetavat“.
J. Tavasti koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses lk 8 on öeldud, et viimati leitud luid veel 1920-ndate aastate keskpaiku. Surnuil olla juures olnud emailitud helmed ja pronksist ketikatkeid, mis kaduma läinud (käsikiri Ajalooinstituudis).
Kalmistu kuulub arvatavasti muinasajajärgsesse aega, 11.-17. sajandisse.</span>


source: A
code: 9806
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 30-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub võrdlemisi kõrgel kadakasel karjamaal kiviaedade ristumiskohas. Üks kiviaedadest piirab kalmet loode poolt, teine kulgeb kagu-loode suunas üle kalmeala. Kalmel kasvavad tihedalt sarapuud ja kadakad. Kalmeala loodeossa kiviaia nurka on kogutud mõned kuni 1 m läbimõõduga raudkivid, kaguossa, 5 x 2 m suurusele alale on aga kogutud väiksemaid raudkive. Kalmest lõuna pool on lage karjamaa, kirde pool tihedalt kadakaid täis kasvanud karjamaa, loode poole, kiviaia taha, jääb lage põld. 
Kalme ise on hästi piiritletud lõuna ja edela poolt, kus ta on 0,5-0,7 m  kõrge. Võrdlemisi lauge on kalme põhja-kirdeserv, hoopis ebamäärane lääne-loodeserv. Kalme pikkus ulatub kagu-loode suunas 15 meetrini, laius kirde-edela suunas 9 meetrini, kõrgus ca 0,5 meetrini. Kalmepind on kaetud murukamaraga, põõsaste all asendab seda kõdumuld.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteest ca 459 m kagu pool, Võru talu hoonetest ca 140 m kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on esmakordselt registreeritud 1979. a suvel M. Mandeli ja P. Soobiku poolt. Kalme keskossa kaevatud väikesest proovisurfist leiti põletamata inimhammas ja savinõukild (asuvad Ajaloomuuseumis).
Muistis kuulub arvatavasti I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9807
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 31-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub karjamaade vahelisel söödialal, suhteliselt kõrgel maal. Söödialal leidub erineva suurusega kivivaresid ja üksikuid suuremaid ning väiksemaid kive. Kultusekivi asub 6 x 4 m suuruse ja 0,5 m kõrguse kivihunniku lääneservas kadakate vahel. Kivi pikkus on NS suunas 2 m ja laius OW suunas 1,6 m, ümbermõõt 6 m ja kõrgus lääneservas 0,65 m. Kivi 20 kraadi all põhja-kirde suunas langeval pealispinnal leidub 6 korrapärast kultuselohukest. Nende läbimõõt 4-7,5 cm, sügavus 0,8-3,5 cm.
Kivist paar meetrit ida pool kulgeb kirde-edela suunaline kõrgepingeliin, sellest 50 m kagu pool veel teine paralleelne liin. Kivi on muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis jääb Kause küla Kinnika talust 270 m  kagu poole, Mardi-Tõnise talust 350 m lõuna poole ja karjalautadest 250 m lõuna-edela poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1979. aastal Mati Mandeli poolt. Kultusekivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9808
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 70-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ala on kaetud metsaga, pinnas ebatasane. 
Täpsem kirjeldus hetkel puudub, sest arheoloogilisi uurimistöid ei ole seni veel toimunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Peedu talust 200-600 m kagu pool kahel pool Hanila-Rame teed. Paralleelselt teega, sellest ida pool, läbib mälestise ala elektriliin.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateering I-II aastatuhat</span>


source: A
code: 9809
name: Ohvriallikas "Püha allikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 38
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Täpset allikakohta (allikaid olevat siin olnud mitu) ei ole praegu teada, sest olemasolev lühikirjeldus on väheinformatiivne. Kunagi on allikalohk olnud seest kividega vooderdatud ja ümber on olnud kaevu meenutavad puust rakked. Veega täitunud ainult kevadel ja sügisel, olevat kasutatud loomade jootmiseks. 
Kaardile märgitud asukohas on hiljuti toimunud raietööd, varasemal ajal tehtud maaparandustööde tagajärjel võivad allikad olla ka kuivanud. Mälestise asukoha ja seisukorra täpsustamiseks oleks vaja arheoloogilisi uuringuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub raudteetammist ca 680 m kagu pool, tammiga ristuvast teest ida poole jäävat põllumaad idast piiravas metsas.</span>


source: A
code: 9810
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 31
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel ja tasasel, lõuna suunas madalduval maal. Tema lähiümbrus ja kivi ning külatee vahele jääv ala on kadakatesse kasvanud, siin-seal ka noori mände. Kivist lõuna poole jääb põllumaa. 
Kivi ise on võrdlemisi lameda pealispinna ja ovaalse põhiplaaniga., ida-lääne suunas piklik. Tema pikkus idast läände ulatub 3,8 meetrini, laius põhjast lõunasse 3 meetrini, absoluutne kõrgus 1,4 meetrini ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 13 meetrini. Kivi pealispinna idapoolsest osast on osa kihte murenenud, lõuna- ja lääneserv madalduvad 30 kraadi all. Võimalik, et muistise pealispinnal on omal ajal tuld tehtud. Mingeid kunstlikke süvendeis kivil näha ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Hanilast Rame külla viivast teest 200m lääne pool, Peedu talust 150m lõuna-kagu pool, külateest 120m lõunasse. Kivi juurde saab Peedu talu väravast mööda karjateed 120m lõuna-kagu poole minnes, kusjuures muistis jääb karjateest 4m ida poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhiivis selle kivi kohta andmeid ei ole. Küll aga mainitakse samanimelist kivi hoopis Peedu talu rehealuse otsa juures kasesalu taga:“ Kivi üks külg olnud 45 cm kõrge, teine kaldunud maani. Selle kivi juures käidud nahahaigusi ravimas“. 1927.a. paiku olla peemees kivi puruks lasknud - J. Tavast. Hanila kihelkond 1931. (lk 40, käsikiri ajalooinstituudi arhiivis). 
Praegu puuduvad sellest kivist igasugused jäljed. Vana maja eluotsa asemele on ehitatud uus hoone, vana rehealuse kohal on lage plats. Nii ei saagi selget pilti, kas on algselt Peedu talu maal olnud kaks ohvrikivi või siis kandus talu juures purustatud kivi nimi sel sajandil üle teisele kivile.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9811
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 1987
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on suhteliselt kõrgel ja tasasel, kergelt lääne suunas madalduval maal. Kõige intensiivsem on ta maanteest põhja pool, Juhani talu õueaiamaal ja põllulapil, elumajast põhja ja loode pool. Seal kulgeb poolkaares (üldiselt OW suunas) vesine, osalt kinni kasvanud kraav. Sellest oli 1982. a läbi kaevatud OW suunas kaablikraav, mille profiilis paljandus kuni 0,5 m paksune tumedat värvi kultuurkiht. Mustas mullas leidub hulgaliselt põlenud kive ja loomaluid. Asula kohal paiknevad Juhani, Matu, Aidamäe ja Lellu taluhooned õuede ja viljapuuaedade ning põllulappidega. Majade ümbruses leidub rohkem puid ja põõsaid, põllulapid on üsna lagedad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Ridase küla tuumikus, ca 200 m läbimõõduga alal. Muinasasula idapiiriks on Ridase-Salevere tee, läänepiir kulgeb sellest 200 m lääne poolt, põhjapiir Lellu talu joonelt, lõunapiir Risti-Virtsu maanteest ca 50 m lõuna poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 1970. aastal V. Lõugase poolt. Asula on dateeritav I –II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9812
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 2187
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb madalate metsade ja soiste alade vahel asuval liivakal ja kruusasel seljandikul põhiliselt Kinksi küla Aadu talu maal ja selle ümbruses. Asulakoha ulatust on raske kindlaks teha kuna siinseid maid on kogu aeg intensiivselt kasutatud. Kõige paremini on kultuurkiht siiski säilinud Aadu talu ja külavahetee vahelisel kõrgemal liivasel künkal, kus paarikümne cm paksuse tumedama musta mullakihi all hakkab kohe puhas puutumata liiv. Asulakohale tehtud proovisurfides leidus kõige tihedamini põletamata luutükke, harva ka mõni savinõukild või muu ese ja esemekatkend (naelu, raudeseme tükke, hollandi savipiip, rootsi münt jms). See on praegu lage ja hoonestamata maa. Nõrku jälgi kultuurkihist võis leida ka Aadu talust lääne poole jääval õueaiamaal (Siimu). Siit leiti mõni savinõukild ja võis täheldada tumedama kultuurkihi olemasolu. Üldiselt on asulakoha kultuurkihi ulatus OW suunas 70 m ja NS suunas 50 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Risti-Virtsu maanteest ja Karuse kirikust lõuna pool kahel pool külavaheteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud 1972. aastal V. Lõugase poolt (aruanne ja leiud ajalooinstituudis). Asula on eksisteerinud siin arvatavasti 13.-17. sajandist.</span>


source: A
code: 9813
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2203
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9813 on kalmerühma kõige lõunapoolsem, ja kõige varem avastatud. Asub nn lubjaahjumäe kõrval, sellest 7 m SSO-SO pool. Kalmest 7 m kauguselt ida poolt läheb mööda kiviaed, mille ääres asuvad kalmed 9817, 9818 ja 9820.
Kalme on üsna korrapärase ümmarguse põhiplaaniga umbes 1 m kõrgune ja 9-9,5 m läbimõõduga. Pealispind on üsna kamardunud ja lage. Üksnes kalme kirdeserval kasvab pihlakas ja lõunaotsal toomingas, samuti paar kadakat. Kalme servades, eriti põhja- ja idaserval, on näha suuri raudkive, mis ulatuvad üht külge pidi kalmistust välja. Kas on need millalgi hiljem kalme vastu lükatud või on siit välja küntud, seda on raske kindlaks teha, kuid tõenäolisem on viimane oletus. Kalme servad on muidu üsna selged ja järsud, välja arvatud SW serv, mille lähedale sai kalme avastamise ja passi koostamise ajal rajatud väike prooviauk, millest leiti kaks üsna rabedat paksuseinalise savinõu tükki (Ajalooinstituudis, nr 4596:1).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9814
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2204
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9814 „Kalme pank“ on kalmerühma kõige suurem rohtunud seljandik, mida tuntakse ka „Lubjaaugumäe“ nime all. See on umbes 70 m pikkune NNW suunaline kõrgem ala, mis on ka põlluharimise ajal olnud söödis ja mille keskele on rajatud lubjaahi, mis praeguseks varemetes. Söödiriba on 10-12 m lai. Idaserv on võrdlemisi madal, kuna seal on põllumaa tasane. Ainult kohati ulatub ta kolmveerand meetrini. Seevastu lääne poolt vaadatuna tundub seljandik olema üsna kõrge. Siin küljes alaneb põllumaa üsna kiiresti lääne suunas ja kaugemalt vaadatuna kerkib „Kalme pank“ üsna kõrgena (1,5-2 m) üle ümbritseva põllu.
Kogu kalme on võrdlemisi tasane ja tugevasti kamardunud. Üksikasjalikumal vaatlusel paistab siiski silma, et lubjaahjust lõuna poole jääv osa on umbes 14 m ulatuses tasane kruusane söödimaa ning sellest veel lõuna poole juba üsna hiljuti kündmata jäänud põllumaa. Tundub, et siin ei ole kivikalmet olnud. Lubjaahju kohal pole midagi võimalik näha, kuid võib arvata, et lubjaahju ehitamiseks valiti kivine koht. Lubjaahjust ca 12 m põhja pool algab kõrgem kivine osa, kus on kahtlemata üks kivikalme ja otsustades risti üle seljandiku kulgevate kiviridade järgi, on siin võinud olla tarandkalme. Selle mõõdud on nii OW kui ka NS suunas üsna ühtlased- vastavalt 12 m ja 12 m. Selle kivise ala lääneserva tehtud prooviauk näitas, et kalme koosneb peamiselt raudkividest, mis ülemises kihis on väiksemad ja alumises üsna suured. Muld kivide vahel oli must. Prooviaugust leiti paar savinõukildu (AI 4596:2). Väliselt paistab kalme olevat üsna rikkumata. 
Edasi põhja poole ulatus söödimaa veel 15 m, kuid see on tunduvalt madalam ja siin ei tundu kivikalmet olema. Selle otsa peale on veetud ka hiljem üsna palju suuri raudkive. Kaugemal on hargnenud siit põlluvahepeenar. 
Kalme on üsna lage, ainult S-otsal kasvavad mõned lehtpuud ja kadakapõõsad, samuti ka N-otsal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9815
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2205
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9815 on kalmerühma kõige idapoolsem, asub end. Uhametsa talu kohalt tuleva põllupeenra läänepoolse otsa kohal. Kalmest on läinud põllupeenar üle kiviaiana ja kulgeb kalme 9814 lõunaotsa poole. Kalme asub eelmistest (9813 ja 9814) sadakond meetrit NNO pool keset end. põllumaad. Kujutab endast 27 m pikka ja 6-8 m laiust kõrgendikku, mis on peaaegu NS suunaline. Kalmevare on kaetud tiheda kamaraga ja hõreda kadastikuga, mis koondub peamiselt kalme idaservale. Kalme lagi on üsna tasane ja lage. Kalme lääneserv on pidev ja selge ning ka sirge, sama ajal kui kalme idaserv on looklev ja madal. Kalme põhjapoolne ots kahaneb kitsake, 2-3 m laiuseks tipuks. Kas see on jäänus lõhutud kalmeosast või tekkinud siia hiljem kündmise käigus, seda on ilma kaevamata raske öelda. Kõige kitsam on kalme keskosas, kus tast läheb üle kiviaed. Kas lõuna- ja põhjapoolne osa ongi kunagi kokku kuulunud või moodustasid nad hoopis kaks kalmet, seda on uurimata võimatu öelda. Igal juhul on kalme praegune S-ots üsna kompaktne ja kõrge, viimast küll eriti siia kuhjatud põllukivihunniku tõttu, mis koosneb 15-40 cm läbimõõduga raudkividest. Vare kõrgus on siin 1,3 m.
Maapind kalmest ida pool on tasane ja seetõttu on kalme kõrgus sellel küljel üsna ühetaoline- umbes 0,5 m. Läänenõlval võib seevastu eraldada kaks astangut. Üks neist on künnijoon ja teine kõrgemal kalme kõrgema osa nõlv, mis omavahel on kohati paari-kolme meetri kaugusel. Viimane kuhjatis on võinud tekkida ka sellest, et siia on materjali peale loobitud- Üldiselt on kalme lääneküljelt mõjukas oma suure kõrguse tõttu, millele annab lisa maapinna langus idast läände.
Kalme põhjapoolsesse otsa, tipust 3,5 m lõuna poole ja lääneservast 1,5 m ida poole sai rajatud võike prooviauk, mis andis ühe savinõukillu (AI 4596:3). Kalme servades välja küntud suurte kivide küljed ja laed viitavad sellele, et seegi kalme on rajatud suurematest raudkividest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9816
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2206
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9816 asub 9815-st 30 m loode pool, keset lagedat endist põllumaad. See on põhiplaanilt peaaegu ümmargune ja umbes 1,3 m kõrge küngas, mille läbimõõt on 9-10 m. Kalme on pealt tihedasti kamardunud ja servadest täis kasvanud kadakaid. Kalme keskosa on üsna lage ja tasane. Kalme servad on selged, kuid siin ja seal väljaulatuvad suured raudkivid, mis võivad olla kas kalmeservast välja küntud või siis siia hiljem vastu veeretatud, ei luba kalmekünka praegusi kontuure pidada päris algseiks. 
Kalmesse tehtud kahest prooviaugust selgus, et kalme rajamiseks on kasutatud üsna suuri raudkive, millede peal on kiht väiksemaid. Muld kivide vahel on must. Eriti nõgine oli muld 1. prooviaugu kohal, mis sai tehtud kalme keskossa. Siin on mullas rohkesti põlenud kive ja kivipuru, mille hulgast leiti 4 savinõutükki ja üks mustaks põlenud luutükk (AI 4596:4),. Sellest proovišurfist paar meetrit ida poole tehtud august enam musta nõgist mulda nii palju eest ei leitud, samuti puudusid siin põlenud kivid ja kivipuru. Leidudest saadi paar savinõukildu, 7 mustaks põlenud luutükki ja paar põletamata luutükki (AI 4596:4-b). 
Kalme lääneserva kõrval on veel väike kivivarenukk, mis on madala nõoga kelmest eraldatud. Kas see on kalme lõhutud osa või lihtsalt kivivare, see ei saanud selgeks. Kalme laius koos selle varega OW suunas 15 m. See varenukk on kaetud põõsastega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud va 9821 ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib-olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9817
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2207
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9817 asub kalmest 9819 4-5 m SWW pool, põllumaa servas vastu kiviaeda. Üksnes välisel vaatlusel on raske kindlaks teha, kas kogu see OW suunas piklik küngas, mis toetub läänepoolse otsaga vastu kiviaeda, on kalme. Tundub, et vare kompaktsem osa, mis asub rohkem idapoolses otsas ja mis andis ka leide, on kalme, kuna läänepoolne ots võib olla tekkinud hiljem põllutööde käigus kalme ja kiviaia vahele. Ometi pole seda ilma kaevamisteta võimalik kindlasti väita. Kogu vare pikkus on 13 m ja kõrgema idaosa laius samas suunas 7 m ja teisiti 6 m. Kalme on selgem ja järsem põhjapoolsest servast, kus ta kõrgus ulatub kolmveerand meetrini ja veidi madalam (pool meetrit) lõunapoolsest servast. Kalme lõunapoolsel küljel on näha servas mitmeid suuremaid raudkive., mis on ilmselt kündmisega nähtavale tulnud ja osa võib-olla siia lükatud põllult.
Kalmesse tehtud prooviauk paiknes kõrgema idapoolse osa kirdeosas. Selgus, et kalme on rajatud suurematest raudkividest ja väiksemate raudkivide kihist nende peal. Prooviaugust saadi 5 kaltsineerunud luutükki, üks põletamata luutükk ja 2 savinõukildu (AI 4596:5).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9818
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2208
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9818 asub kalmest 9817 12 m lõuna pool sama endise põllulapi lääneservas vastu kiviaeda. Kahe nimetatud kalme vahelisel alal on lagedal üks suur 1,5 m kõrgune raudkivi. Kalme liibub otse vastu kiviaeda, mis läheb läbi tema läänekülje alt. Kujutab endast tugevasti kamardunud küngast, mis põhiplaanilt on peaaegu ümmargune, ja mille läbimõõt NS suunas on 14 m, teistpidi 11 m. Kalme kontuur on praegu täpsemini raskesti tabatav ja seetõttu ei tarvitse need mõõdud kajastada kalme enda tõelisi mõõtmeid. Kalmevare kõrgus on 0,5 -0,7 m. Kalme on rajatud suurematest raudkividest, millede harjade vahel on veel kiht väiksemaid kive. Muld kalmes oli võrdlemisi must. Kalme keskossa rajatud prooviaugust leiti üks savinõukild (AI 4596:6). Muid leide ja luid kalmest ei saadud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9819
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2209
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9819 asub 9816 ja 9817 vahel, 9816-st 12-13 m lääne pool. Asub keset põllulappi ja on üks väiksemaid varesid. Enam-vähem ümara põhiplaaniga, 60 cm kõrge ja tihedasti kamardunud. Vare läbimõõt OW suunas 5,5 m ja NS suunas 7 m. Vare idaservas on näha suuri raudkive reas, mille suund on peaaegu NS. Põhjaservast ulatub nukina välja üks suurem raudkivi, mis siia on lükatud arvatavasti põllu pealt Ka NW SW nurgal on üks suurem raudkivi, mis vist ei kuulu kalme ehituse juurde. Kalmel kasvab kadakapõõsaid. Kelme keskele rajatud proovišurfist selgus, et kalme on rajatud suurematest raudkividest, millede vahel ja peal väiksemas kivid. Muld siin eriti must ei olnud. Küll tuli välja 5 väikest savinõukildu (AI 4596:7).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9820
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2210
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9820 on kalmerühmas kõige põhjapoolsem, asetsedes kalmest 9817 33 m NWW pool juba järgmise põllulapi edelanurgas, vastus selle lõunapoolset peenart ja moodustades ise selle läänepoolse peenra ühe (lõunapoolse) otsa. See on NWW suunas piklik, peaaegu kolmnurkse kujuga sööditükk, mille lõunapoolne poolmik on kõrgem ja sisaldab tõenäoliselt kalmevaret. Sööditüki põhjapoolne ots on võibolla tekkinud põllutööde käigus. Kogu sööditüki pikkus on 19 m, kõrgema osa läbimõõt NWW- SSO suunas ligi 9 m. Ka lõunapoolse otsa laius on 9 m. Sööditüki põhjaotsale on kunagi veetud kive. Siin kasvab üksikuid lehtpuid, Kalme pealispind on lage ja võrdlemisi tasane ning tihedasti kamardunud. Kalme servadel kasvab üksikuid väikesi kadakaid. Kalme on rajatud tihedasti laotud raudkividest, mis lasuvad kahes kihis- väiksemad kõrgemal ja suuremad madalamal. Kalmesse tehtud prooviaugust on saadud üks savinõukild, mis dateeritud I aastatuhandesse (AI 4596:8).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9821
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2211
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme 9821 asub oma lõunapoolse otsaga vastu kiviaeda, mis jookseb risti üle kalme 9815, ning on teelaiuse ribaga (ilmselt põlluteega) eraldatud lääne pool olevast NNW suunalisest kiviaiast. Kiviaed, millele kalme toetub, on küll oletatava tee kohalt lammutatud, kuid maapinnal on näha kõrgem põndak. Kalme kõrgus on 60-70 cm ja kalme pikkus 11,5 m, laius 5 m. Vastu kiviaeda toetub kalme kitsam külg. Pealt võrdlemisi lage, kasvavad mõned kadakad. Ehitatud üsna suurtest raudkividest, mis asuvad küllaltki kompaktselt. Muld kivide vahel ei ole eriti oaks kuid siiski tumedam kui ümbritseval põllul. Kalmesse tehtud kahest prooviaugust leide ei saadud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed asuvad Risti-Virtsu maantee ja Saastna poole keerava tee ääres asuvatel endistel põllumaadel. Koht on kõrgem seljandik, mis alaneb ida, lääne ja lõuna suunas ning jätkub sama kõrgena vaid põhja poole. Põllulapid olid siin liigendatud kiviaedadega. Kalmed on paiknenud laiali mitmel põllulapil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalmed on avastatud Vello Lõugase poolt erineval ajal 1972. a suvel. Ridase külas mainitakse kivikalmeid juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osa, 1910. a, lk 192, nr 6: „Kivikalmeid on Ridase külas kaks tükki“. 1920-ndail ja 30-ndail aastail üliõpilaste poolt tehtud kihelkondade muinasteaduslikes kirjeldustes ei mainita aga Ridase külas ühtki kalmet. 1970. a Kõmsi kaevamiste ajal jutustas 1884. a Ridase külas sündinud, kuid selleks ajaks sealt lahkunud Mari Luik, et Ridase külas peab olema mingi „Kalme pank“, kus võib olla matusekoht. Ta ei teadnud enam täpset kohta, kuid mälestas, et hiljem vist ehitati sellele „kalme pangale“ lubjapõletusahi. „Lubjaahjumäge“ teavad aga Ridase külas enamasti kõik, see ongi piklik kivine vare, mis praegu tähistatud  numbriga 9814. Peale nende teadete saamist on proovikaevamistega kindlaks tehtud vähemalt 9 kivikalmet selles küla osas. Kalmetest on kõigist midagi leitud, va 9821, ja leiud on nimetatud iga kalme konkreetse kirjelduse juures.
Kalmed pärinevad I aastatuhande I poolest, kuid neisse võib olla maetud ka hiljem (nt 9817).</span>


source: A
code: 9822
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2212
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb veidi kõrgemal kohal põldude vahel. Põhiplaanilt on kalmevare ovaalne, OW suunas piklik. Kalme pikkus on kuni 15 m. Kui kalme teised servad on selged ja hästi eristatavad, siis lääneotsaga liitub paari meetri laiune ja paari meetri pikkune hiljem vastu varet loobitud väiksem kivistik, mis matab kalme algse vare enda alla. Kalme laius NS suunas on 9 meetrit. Kalme kõrgus ümbritsevast põllumaast 50-60 cm. Kalme on pealt tasane, paistab, et rikkumata. Kalme servad on üsna järsud, arvatavasti selliseks kunagi küntud. Kalme põhjaserval kasvab kadakaid. Kalmesse tehtud prooviaukudest selgus, et kalme on rajatud üsna suurtest 30-50 cm läbimõõduga raudkividest, millede harjade vahel on ka väiksemaid kive. Kivilade on tihe ja ühtlane. Muld kivide vahel on tume, kuid mitte nagu põletusmatustega kalmetele iseloomulik. Kivide vahelt leiti paar väiksemat üsna vana väljanägemisega põletamata luutükki. Kaevatud prooviaugud ulatusid kuni 48 cm- ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub lõuna pool Risti-Virtsu maanteed lagunenud pukktuuliku aseme läheduses, sellest ca 8 m põhja pool. Aidamäe talust üle maantee ca 70-80 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1972. a (aruanne Ajalooinstituudis). Pärineb arvatavasti I aastatuhande algusest või isegi varasemast ajast.</span>


source: A
code: 9823
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2219
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestised asuvad kõrgel kuival moreenseljandikul, endise, nüüd kadakatesse kasvava karjamaa servas. Kalmetest vahetult ida poole jääb selle seljandiku üsna järsk nõlv. Nendest lääne poole jätkub kõrge maa veel 80 m ulatuses, edasi hakkab aga laugelt madalduma. Madaldub maa ka mälestistest kirde pool. Talu elumaja juurest kulgeb mälestiste suunas NW-SO suunaline kadakatega palistatud kiviaed. Muistsete põldude kohta kirjeldus puudub. Asukoht näidatud kaardil.

Kalme 9823  I on põhja-lõuna suunas 5 m pikk ja 4 m lai, laugete nõlvadega, kamardunud küngas. Keskel, kus kalmepinnast ulatub esile kuni 50 cm läbimõõduga raudkive, ulatub tema kõrgus 0,7 meetrini. Kalme lõunaservas kasvab kask, keskel sarapuuvõsa.
Sellest kalmest ca 30 m kirde poole on kogutud suur kivihunnik.
II suurem kalme asub esimesest 5 m lääne pool ja kulgeb põhja-loode – lõuna-kagu suunaliselt mööda kitsast, põhjapoolses otsas tiheda kivikülviga kaetud 80 m pikkust seljandikku. Ilma kaevamisteta ei saa eristada, kus sellel seljandikul on tegemist loodusliku kivikülviga, kus kivikülvi juurde põllult lisaks kogutud kividega ja kus kivikalmetega. Kõige tõenäolisemalt võiks kalmeks lugeda kõnealuse kivise seljandiku lõunapoolsema, ca 20 m pikkuse ja 4-6 m laiuse osa. Kalme lõunapoolses otsas leidub NS suunas 6 m pikkune ja 4 m laiune kõrgem kivisem tuumik. Edasi järgneb põhja pool 2 m pikkune madalam ja ebamäärasem osa ning seejärel uus 6-7 m pikkune kõrgema kivistikuga tuumik. Kalme põhjatipuks võiks lugeda väikestest, kuni 20 cm läbimõõduga kividest kivihunnikut, mis on ilmselt kalmele veetud kas 19. sajandil või 20. saj. I poolel. Selle pikkus on OW suunas 6 m, laius NS suunas 4-5 m ja maksimaalne kõrgus 1 m. Kuna kalme asub nõlval, on ta ida poolt kuni 1 m, lääneküljelt vaid 0,6-0,8 m kõrge. Edasi põhja poole järgneb juba selgem looduslik kivikülv. Kogu kirjeldatud kalmet ja sellest põhja poole jäävat seljandikku katab tihe sarapuuvõsa, mille hulgas kasvab ka kaski ja kadakaid.
Kui tegemist on üldse on kalmega, võib teda ilmselt muistisena rahuldavalt säilinuks lugeda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Voose külas Makimäe talu maal. Asuvad Makimäe talu elumajast 80 m ja 95 m loode pool, Ridase-Salevere maanteest 220 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmed on avastatud V. Lõugase poolt, mindagi neist aga leitud ei ole.
Muistised on dateeritud I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9824
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 65-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed asuvad Kõmsi külas Risti-Virtsu maanteest ca 400 m põhja pool, Kohapea talu hoonetest ca 150-250 m põhja-kirde pool karjamaa idaservas söödialal. Kalmetest loode poole on kunagi kogutud suur kivihunnik, ida poole jääb võsastuv künklik söödiala, kus kasvab ohtralt kadakaid.
Täpsemaid andmeid muististe kohta praegu ei ole, kalmete piire saab täpsustada vaid arheoloogiliste uuringute ja kaevamiste käigus. 
Mälestised on dateeritavad I aastatuhande lõppu - II aastatuhande algusse.</span>


source: A
code: 9826
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 67-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed asuvad Kõmsi külas Risti-Virtsu maanteest ca 400 m põhja pool, Kohapea talu hoonetest ca 150-250 m põhja-kirde pool karjamaa idaservas söödialal. Kalmetest loode poole on kunagi kogutud suur kivihunnik, ida poole jääb võsastuv künklik söödiala, kus kasvab ohtralt kadakaid.
Täpsemaid andmeid muististe kohta praegu ei ole,  kalmete piire saab täpsustada vaid arheoloogiliste uuringute ja kaevamiste käigus. 
Mälestised on dateeritavad I aastatuhande lõppu - II aastatuhande algusse.</span>


source: A
code: 9827
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2213
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Veskimägi on 48 m pikkune NS-suunaline vare, mille laius põhjaotsal on 11 m ja lõunapoolsel otsal 8 m. Siia peale on lükatud mõlemalt poolt melioratsioonitööde ajal suured kivimürakas, Need paiknevad peamiselt idapoolsel serval ja põhjaotsal. Lõunapoolne ots on enamasti kamardunud, kuid ka siia on veetud siia-sinna raudkive. Vare tervema osa kõrgus ulatub ligi meetrini.
Lõunapoolses otsas on kamardunud vare servad üsna eraldatavad. Kalme lõunaots aheneb peaaegu teravaks tipuks. Mäe põhjapoolne ots on kaetud peaaegu pooleni pealelükatud kividega. Siin asub kalme jalamil ka suur lameda pealispinnaga kultusekivi, millel on üle poolesaja väikese lohu (kultusekivi reg nr 9866). Viimane on siia samuti lükatud kusagilt madalamalt põllult lääne poolt. Kas esialgne kamardunud vare on olnud nii suur kui praegu, on juba raske kindlaks teha. Paistab, et vare on pealelükatud kivide tõttu laienenud (eriti ida poolt) pealelükatud kivide arvel. 
Kalmesse tehtud prooviaukudest selgus, et see koosneb üsna kompaktselt laotud raudkividest, millede vahel oli üsna must ja kerge lõimisega muld, mis meenutas Kõmsi kalmete mulda. Kalme pealmine kiht koosneb umbes 20 cm paksuselt peenematest raudkividest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külas nn Veskimäel, kus on asunud tuuleveski. Veski asus pikliku künka põhjapoolsel otsal, mis nüüd on mattunud põllult siia kokku lükatud kivide alla. Üldse on selles piirkonnas neli suurt varet, millele põldudelt on toodud juurde suuri kive. Veskimägi on kaetud põõsaste ja mõne suurema puuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1971. a (aruanne Ajalooinstituudis). Pärineb arvatavasti I aastatuhande algusest.
Proovišurfidest leitud savinõukilde ja põletatud ning põletamata luid. Märkimisväärne on siit leitud hästi tugevasti põletatud kaltsineerunud luud.</span>


source: A
code: 9828
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ovaalse põhiplaaniga ja kõrgema põhjaservaga raudkiviga, mis on kunagi lõhkeainega puruks lastud. Tema purunenud põhjaosas on veel näha puurimisjälge, pealispind on kohati lõhedega kaetud ja murenenud. Kivi säilinud osa lael, ca 15 kraadi all lõuna suunas madalduval pealispinnal ja 25 kraadi all langeval lääneküljel leidub kokku 20 korrapärast ümara põhjaga kunstlikku kultuselohukest.
Kivi pikkus on NS suunas 3,8 m laius 2,5 m ja kõrgus 1 m. Tema ümbruses kasvavad mõned puud ja põõsad. Muistise lääne- ja idaserva on kogutud veidi väiksemaid kive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Ridaselt Saleverre viivast teest 150 m läänes, Kopli talu hoonetest ca 150 m kagus lagedal põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1993. aastal Mati Mandeli poolt. Kultusekivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9829
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 15
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uplinn kujutab endast ümbrusest ca 1-2 m kõrgemat, põhja-kirde – lõuna-edela suunalist seljandikku. Selle ida-, lääne- ja lõunanõlv langeb laugjalt. Põhja-kirde poolt piirab seljandikku aga ida-läänesuunaline lepavõsaga ääristatud kraav. Kraaviga on seljandiku põhjanõlv järsuks kaevatud.
Seljandiku laius on 50-60 m, kõrgema osa pikkus ca 100 m. Piki seljandiku keskosa kulgeb maapinnast ca 80 cm kõrgem, 10 m laiune tasane ala. Selle lääneserv ühtib laugjalt seljandiku pinnaga, idaserv aga langeb järsult. Tegemist on kindlasti kunstliku rajatisega, arvatavasti vana teekohaga.
Seljandik on suhteliselt lage. Piki tema keskosa kasvab aga kõrgemate puude (peamiselt tammede) rida. Hõredalt kasvab tammi ka seljandiku lääneosas.
Seljandiku loodeosas (kraavi lähedal) on väike rohtukasvanud kivivare, sellest paar meetrit lääne pool 3 m läbimõõduga ja 1 m sügav kinni kasvav lohk. Viimasest 2 m kirde pool kraavi ääres leidub aga teine, veel väiksem lohk. Kultuurkiht seljandikul puudub.
Niisiis on Uplinna puhul tegemist täpsemalt piiritlemata loodusliku seljandiku kõrgema osaga. Mingeid kaitseehitusi seljandikul pole. Märgatavad inimtegevuse jäljed ei viita koha kasutamisele kindlustusena ja pärinevad ilmselt suhteliselt hilisest ajast.
Küll aga võib seljandikku tema paiknemise tõttu metsase ja soise ala keskel olla kasutatud pelgupaigana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Risti-Virsu maanteest otsejoones ca 700 m lääne-loode poole, Karuse kirikust 850 m loodesse. Tema juurde saab Risti-Virtsu maanteelt loode suunas Järisele ja Poansese viivat teed mööda. Sellelt teelt ca 600 m pärast pöörab kitsas metsatee edela suunas. Teeristist 300 m edela pool asuvad taluhooned, millest edasi viib rada üle kunagi Tuudi ja Karuse kolhoosi piiriks oleva kraavi. Viimase taga on hõreda metsaga kaetud kõrgem põhja-lõunasuunaline seljandik, mida nimetataksegi Uplinnaks. Taluhoonetest jääb mälestis ca 80 m edela poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistist on nimetatud:
J. Tavast. Karuse kihelkond 1931, lk 57 (käsikiri ajalooinstituudis). Kohta peetakse pelgupaigaks. Rahvajutu järele olevat Uplinna lähedale, sellest põhja poole allikasse maetud varandus ja Karuse kiriku kellad. Sajandivahetuse paiku olevat Uplinnast leitud süsi ja luid.
Muistis peaks kuuluma II aastatuhande I poolde või keskpaika.</span>


source: A
code: 9830
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 2220
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asukoht Voose külas Makimäe talu maal. Asuvad Makimäe talu elumajast 80 m ja 95 m loode pool, Ridase-Salevere maanteest 220 m edela pool. 

Mälestised asuvad kõrgel kuival moreenseljandikul, endise, nüüd kadakatesse kasvava karjamaa servas. Kalmetest vahetult ida poole jääb selle seljandiku üsna järsk nõlv. Nendest lääne poole jätkub kõrge maa veel 80 m ulatuses, edasi hakkab aga laugelt madalduma. Madaldub maa ka mälestistest kirde pool. Talu elumaja juurest kulgeb mälestiste suunas NW-SO suunaline kadakatega palistatud kiviaed. Muistsete põldude kohta kirjeldus puudub. Asukoht näidatud kaardil.</span>


source: A
code: 9831
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 25
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht jääb küla ümbritsevatest põllulappidest põhja poole, nüüdseks metsa kasvanud suhteliselt märjale karjamaale. Koht, mida peetakse „Hiiealuseks“ asub selle karjamaalapi lõuna-kagunurgas. Maapind on seal muust maast veidi kõrgem ja kuivem, savise mullaga. Ohverdamiskohaks peetava ala piirid ei ole selged. Tinglikult võiks ala suuruseks pidada 80 m läbimõõduga piirkonda, kus kasvavad erinevalt põhja kirde poole jäävast madalamast metsast umbes 20 m kõrgused lepad. Lõunas on ohverdamiskoha tinglikuks piiriks karjamaa ja põllumaa piir, üle idapiiri kulgeb kõrgepingeliin. Kivid ja muud silmapaistvamad objektid ohverdamiskohas puuduvad. Puudub ka kultuurkiht.
Kuna muistise täpsema piirid on teadmata, tuleb kaitse alla kuuluvaks lugeda kogu kirjeldatud 80 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Risti-Virtsu maanteest ja Karuse kirikust lõuna pool, asulakohast nr 9812 kirdes. Külateest jääb muistis 150-230 m põhja poole. Ohverdamiskohast 50 m idas kulgeb põhja suunas viiv uudismaatee, vahetult idas kirde-edelasuunaline kõrgepingeliin.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid: J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931 (käsikiri ajalooinstituudi arhiivis). Allikas nimetatakse, et „see olnud vanade eestlaste peo- ja ohverdamiskohaks“.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9832
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 30
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvrikivi on suurte mõõdetega rändrahn, mis on pidama jäänud madalale edelakirdesuunalisele moreenseljandikule. Kivi mõõdud on ligikaudu järgmised: läbimõõt 5-7 m, kõrgus 4 m. Kivi on püstloodis külgedega, vaid loode poolt astanguline. Kivil pole märgata mingeid graveeringuid ega märke.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hanila vallas Ridase külas, endise Jaagu-Mihkli talu maal (nüüd kü 19501:002:0132). Mälestise juurde suunab Risti-Virtsu maanteelt viit. Maanteelt on kivini umbes 300 meetrit. Kivi asub taluhoonetest ja endisest tuulikukohast lääne pool, viimasest 40 m kaugusel karjalauda juurde viiva tee paremas servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on mainitud „hiiekivina“ juba J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osas, 1910. a (lk 196, nr 45). Hiljem on ta registreeritud J. Tavasti koostatud Hanila kihelkonna muinasteduslikus kirjelduses 1931. a (lk 36).
Mälestis dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9833
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 2184
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistne küla on tekkinud panga lääneservale, mereabaja kaldale, kus 1972. a proovikaevamistel avastati vanimaid jälgi muinasasulast. Need asuvad Källe-Tooma talu õue all ja taluhoonetest lõuna ja ida poole jääval õueaiamaal, eriti talu aida taga paesel kaldaastangul. Asula ulatust on raske kindlaks määrata, sest kogu Kaseküla talude ümbruses on muld üsna must ja sarnaneb kultuurkihile. Proovikaevamistega on aga leitud asulajälgi vaid eelnimetatud kohtadest Källe-Tooma talu ümbruses. Kultuurkihi paksus on siin väga väike (15-35 cm) ja enamasti kogu paksuses läbi küntud ja mullatöödega segatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistne asulakoht asub praeguse Kaseküla tuumikus. 
Kaseküla paikneb kohas, mis on muistse Kõmsi mereabaja läänepoolne kõrgem kuivem kallas. Praegune küla paikneb paepangal, mille laugeks muutunud mattunud serv on hästi jälgitav Hanilast Kaseküla vahele jõudes, kui tee teeb järsu astangu üles, siin katab paekallast vaid õhuke maanteekate. Sama astang on jälgitav küla lääneserval Källe-Tooma talu taga, samuti kaguserval Källe-Tooma ja Alasi talude vahel ning lõuna- ja lääneserval praeguste Sili, Rääka, Kahmi talude õuede taga. Põhjapoolne pangaserv on mattunud ja pole maastikus eraldatav. See panga poolt moodustatud „looduslik vundament“ külale on ida-lääne suunas ca 250 m pikk ja põhja-lõuna suunas paarsada meetrit lai.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha vanimad leiud pärinevad meie aja algusest. Arvatavasti on asulakoht tervikuna dateeritav I aastatuhandesse ja II aastatuhande algusesse, millele viitavad leitud savinõukillud.
Asula on avastatud 1972. a suvel Vello Lõugase poolt.</span>


source: A
code: 9834
name: Kiviaja asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamisjäljed peitusid 5-10 cm paksuses kõvaks tambitud söeseguses mullas. Seal leidus rohkesti tules rabedaks põlenud kive ning looma- ja kalaluid. Leiti ka metsseakihvast lõiketera, kuuseoksamotiiviga savinõukild, tulekivitükk, viljahõõrumiskivide katkendeid ja hoolikalt lihvitud kiltkivist talb. Luude analüüs näitas, et peale metsloomade, lindude ja kalade olid asunike toidulaual ka hüljes ning koduloomad. Asula suurus jäi esialgu selgitamata. Leiumaterjal on hoiul Ajaloomuuseumis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kaseküla külatuumikust 500-700 m edela pool vanal NS suunalisel loodusliku rannavalli põhjatipus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakiht avastati 1973. a kivikirstkalmet kaevates selle matmispaiga alt. Kaevamistööd kulgesid arheoloog Mati Mandeli juhendamisel. Leiumaterjali põhjal dateeriti 2. aastatuhande keskpaika või II poolde eKr, niisiis vanemasse pronksiaega.</span>


source: A
code: 9835
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2189
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on põhja-lõunasuunalisele ja ümbrusest ca 1 m kõrgemale tõusvale kuni 15 m laiusele kruusaseljandikule (rahvasuus „Pärnamäele“) ridastikku rajatud seitsmest  kivikalmest põhjapoolseim, asudes seljandiku põhjatipus. Kahele poole seljandikku (omaaegset rannavalli) jäävad väikesed taluaegsed põllulapid, sadakond meetrit põhja pool algab suur maaparandusega lagedaks tehtud põllumassiiv. Kalmest ida ja kagu pool on säilinud taludeaegsed kiviaedadega piiratud põllusiilud, milledel leidub hajali veel 9 kalmet.

Praegusel läbi uuritud ja vaatamisväärsuseks jäetud kujul on kalmest paigale jäetud suurtest 0,5-0,6 m läbimõõduga raudkividest laotud 12,1-12,8 m läbimõõduga ringmüür ja keskel samasugustest kividest ja põhja-kirde – lõuna-edelasuunaline kirst. Viimase sisepikkus ulatub 2,2 m-ni, laius 0,5 m-ni. Kirstu lõunapoolset otsa katab seal onud suurem kiviplaat.
Sellest kivikirstkalmest vahetult lõuna pool (ringmüüri taga) on läbi murukamara aimatav väike, 4,5 meetrise läbimõõduga kivikalme, veel edasi lõuna pool suur, kuid kruusavõtmisega lõhutud kivikirstkalme.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme jääb Kaseküla külatuumikust 0,5 km edela poole, Hanila-Kaseküla-Esivere teest 550 m edelasse. Külatuumikust edela poole viivast põlluteest asub kalme 70 m loodes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on muistisena registreeritud V. Lõugase poolt 1971. a.
Kalme kaevati läbi 1973. a arheoloog Mati Mandeli juhendamisel. Paeplaatidega sillutatud kirstupõhjal lebasid segamini põletamata inimluud. Ainsa panusena oli kirstus alles pronksist habemenuga. Kirstu lähedalt kiviringiga piiratud alalt leiti veel mitme matuse jäänused. Leiumaterjal koosnes peamiselt keraamikast, ühest rauast karjasekeppnõelast ning mõnest rauatükist. Kalmekihi alt avastati 5-10 cm paksune, pronksiaja lõpust pärinev asulakoht. Kogutud leiumaterjal säilib Ajaloomuuseumis.
Kalme on dateeritud I aastatuhande lõppu eKr (kalmealune asulakoht kuulub aga II aastatuhande keskpaika eKr).</span>


source: A
code: 9836
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2190
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme II (9836) asub põhja pool põlluvaheteed, läbikaevatud kalmest I (kirjeldus eraldi 9835) 6-7 m lõuna-kagu pool. Kalme on põhiplaanilt ümmargune, kuid mitte nii selge kui esimene. Kalme on tugevasti kamardunud. Läbi kamara paistab tugev kivistik. Kalme kaguossa lõikub sisse paari meetri sügavune ja ligi 6 meetrise läbimõõduga vana kinnikasvanud kruusaauk, millest end. Uustalu peremees Aleksander Kukispuu olevat kunagi kruusa võttes leidnud ühe pealuu ja jätnud siis kruusavõtmise pooleli. Pealegi olnud kruus seal kehv, savikas. Ka pannud ta tähele, et kruus olnud mitmes kohas nagu segatud musta mullaga, seega mitte puutumata maa. Jutt kalme all tähele pandud segatud pinnasest ja pealuust tekitab mulje kalmealusest maa-alusest kalmistust, mis võib olla vanem kui see kalme, pärinedes varasest metalliajast.
Kalme peale on maha pandud põllult kokku korjatud raudkive, mille juures kasvab kadakaid.
Kalme servad  langevad kirde ja edela pool kokku seljandiku loodusliku servaga ja tunduvad seetõttu eriti selged ja kõrged. Seljaku enda tasemelt ei kerki see aga üle 30 cm kõrgemale. 
I ja II kalme vahelisel alal, õieti I kalme lõuna-kaguserva vastas paistab olema veel umbes 5 m läbimõõduline väike ümmargune kamardunud kivivare, mille keskosa on veidi madalam kui servaosa, milles on näha läbi murukamara ulatuvaid suuremaid (ca 30-40 cm läbimõõduga) kive. See jääb I kalme ringmüürist ca 2 m kaugusele. Tegemist on väga madala ja pealt lageda varega. Võimalik, et tegemist omaette kalmega, kuid hilisemast ajast.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9837
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2191
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme III (9837) asub II-st kalmest 6 m lõuna-edela pool. Neid kalmeid ühendab omavahel kitsas „maakael“, mis on kahe kruusaaugu vaheline terveks jäänud ala. Seejärel on väike madal kamardunud vare (III A), mida ei ole arvestatud omaette kalmena. See on 5,6 m läbimõõduga 20-25 cm kõrgune kühm, mille põhiplaanist saab aimu vaid lääneküljel. Võimalik, et selle kalmeosa kujundamisele on kaasa aidanud ka teine kruusaauk - madal ja täiesti kinnikasvanud nõgu, mis selle loodeserva vastu ulatub. Selle kühmu idaserv ei ole eraldatav vaid alaneb laugelt ja sulab märkamatult ida poole aeglaselt  alanevaks nõlvakuks. Kühm on pealt lage, loodeservas mõni kadakas. Kinnitust, et ka III A puhul on tegemist kalmega, andsid proovikaevamised.
III kalmest on eelkirjeldatud kalme eraldatud kitsa (1 m laiuse) madala lohuga. See kerkib põhja-, lääne- ja loodepoolselt küljelt selge ja järsuservalise varena, mis on tugevasti kamardunud ja mille läbimõõt on 8,5 m. Kalme on jalamilt piiratud suurematest raudkividest ringiga. Ringmüüri kivid on 30-50 cm suurused. Ringmüür on nähtav kogu ringi ulatuses, välja arvatud lühikene lõik kirdeservas, kus kalme on nagu idaküljelgi madalam ja arvatavasti lõhutud. Eriti ilus ja selge on kalmemüür lääneküljel. Kalme kõrgus on 30-40 cm, pealt on see lage.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a. M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9838
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2192
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme IV (9838) asub kolmandast kalmest (9837) lõuna-kagu pool ja on sellest eraldatud pikema vahemaaga, mis on lõhutud vanade kruusaaukudega. Need on praeguseks kõik kinni kasvanud, kuid väljakorjatud kivide viitavad sellele, et kunagi on ka siin lõhutud seljandikulõigus olnud kivikalmeid. 
IV kalme paistab sarnanevat eelmisele, ka suurus on enam-vähem sama. Otsustades kaarja lääneserva järgi on kalme olnud enne rikkumist ümmarguse põhiplaaniga. Kalme läbimõõt on ca 8 m, ida-lääne suunas on see säilinud vaid 6-7 m laiuselt. Ilmselt on kruusavõtmisel eemaldatud kalme ringmüüri idapoolsed kivid. Selle koha peal on praegu näha vaid vanad kamardunud madalad kruusaaugud. Ühe sellise kruusaaugu seina kalme idaservas tehtud prooviauk andis üsna hulgaliselt põletamata luid.
Kalme lõunaserva vastu paistab olema püstitatud mingi ristkülikukujuline juurdeehitus, analoogselt I kalme põhja-kirdeserva vastas tähele pandud juurdeehitusega. See on OW suunas piklik vare, mille laius on 2,5-3 m ja pikkus 4 m. Juurdeehituse kõrgus on nagu kalmelgi umbes 30 cm.
Kalme pealispind ei ole äris tasane, leidub sisse võetud lohke lääne-, lõuna- ja idaosas. Need kõik on aga juba kamardunud. Kalme on pealt lage, kadakaid kasvab juurdeehitusel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9839
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2193
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmet V (9839) on välisel vaatlusel raske eraldada IV kalmest, sest viimase kõrvalt on tublisti kruusa võetud ja mullakatet eemaldades kuhjatud see kalmeservadele ja kalmete vahelistele madalamatele kohtadele neid sellega täites. V kalme on kõige paremini nähtav otse põlluvahetee põhjapoolses veeres, kus on masinatega välja sõidetud suuri kalmetäiteks olnud kive, millede vahel on näha üsna musta mulda. Raske on öelda, kas teeperves paljanduvad suured poolkaares asetsevad raudkivid on ringmüürikivid või lihtsalt kalme täitekivid. Ka kalme läbimõõtu ja kõrgust on raske määrata. Igal juhul on näha, et kalme kultuurkiht on peaaegu 0,5 m paks ja oma ehituselt samasugune nagu teistel selle rühma kivikalmetel. V kalme ei ole suurem teistest, seega arvatavasti maksimaalselt 8 m läbimõõduga. Kalmel kasvab kadakaid ja muud võsa. Leiumaterjali pole kogutud.
2003. aastal on kalme teepoolset serva tee laiendamisega veel rikutud, teele veetud täitematerjali.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9840
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2194
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed VI (9840)  ja VII (9841) paiknevad põlluvaheteest lõunas, VI on vahetult tee veeres ja otse selle kõrval, lahutatud vaid kitsa teerajaga, asub VII. 
Mälestise passis puudub täpsem kirjeldus VI kalme kohta. See on kadakate ja võsaga kaetud ning 2003. aastal tee laiendamisega osaliselt lõhutud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9841
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2195
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>VII kalme paikneb muistsel rannavallil, selle järsumast astangust natukene maad tagapool. Avastamise ajal oli kalme tihedasti kadakaid täis, uurimise käigus need eemaldati. 
Kalme koosneks justkui kahest osast. Kalme kogupikkus on NS suunas 10,5 m ja laius OW suunas 6 m (läänepoolses otsas koguni 4 m). Kalme keskosast läheb risti läbi madalam nõgu, mis jagab kalme põhja- ja lõunapoolseks osaks. Sellest madalamast nõost põhja poole jääb kalmet 4 m ja lõuna poole 4,5 m. Jääb mulje, et kalmet on tublisti lõhutud, mille tagajärjel on kalme lõunapoolsesse ossa jäänud 1-1,5 m läbimõõduga  ja 30-40 cm sügavune lohk. Arvatavasti on kalme servad just sellest lohust väljavisatud mulla tõttu nii järsud ja kõrged. Kalme kontuur on piklik-ovaalne. Kalme põhjapoolses osas ulatub murupinnast välja suur ca 90 cm läbimõõduga piklik raudkivi, mille ümber on pinnases näha teisi väiksemaid kive. Kalme lõunapoolsesse ossa tehtud proovišurfist ei leitud midagi, kuid põhjapoolses osas tuli üsna kalme keskelt välja mitu väikest põletamata luutükki. Muld on kalmele iseloomulikult must.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub rühmiti paiknevate kalmete levikuala põhjapiiril vanal rannavallil, mis rahvasuus kannab nime „Pärnamägi", kuhu pääseb piki põlluvaheteed külast umbes 600 m endise Uustalu varemete juurest edela suunas. Teised kalmed selles piirkonnas paiknevad nimetatuist kagu ja ida pool.
Arvatavasti on kalmed rajatud järk-järgult põhja või loode poolt lõuna poole (nii kulgeb ka kalmete numeratsioon I - XVI). Kalmed 9835-9839 paiknevad põlluvaheteest põhja, 9840 ja 9841 lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9842
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2196
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb kunagise Jaagu talu karjamaal, mis tol ajal oli põld, nüüd aga võsasse- ja metsakasvanud. Kalme asub selle karjamaa kaguservas, endise Kahmi põllu vaheaiast 15m kaugusel. Kalme kiviaiapoolsel otsal kasvab vana õunapuu.
Kalme põhiosa on peaaegu ümmargune. Sellega liitub kalme lääneserval mingi ristkülikukujuline juurdeehitus. Põhiosa läbimõõt on OW suunas 8,21 m ja NS suunas 7,5 m. Juurdeehituse pikkus on 10 m ja laius NS suunas 6 m. Kas siin on tegemist mingi kivikirstkalmega, mille külge on rajatud mingi väike tarandkalme, ei ole selge. Kalme ümmarguse põhiosa keskel paistab olema piklik nõgu, mis võib väga hästi olla sisselangenud kirstu koht. Kalme kõrgus on ligi 70 cm.
Kalme on tihedasti kamardunud. Kalmesse rajatud proovišurfidest  üks tehti arvatava kirstu kohale, kus kalme täidiseks olid pae- ja raudkivid segamini musta mullaga. Kuni labidasügavuseni kaevatud august leidusid ei saadud. Teine prooviauk kalme edelaservas andis ühe nõrgasti põletatud luutüki ja pronkspleki tüki.
Kalmest saadud leiud asuvad ajalooinstituudi kogudes.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kaseküla külatuumikust ca 400 m kaugusel edela suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaseküla kalmed on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase ning 1973. a M. Mandeli poolt.
Kalmetest proovikaevamistel saadud leiud asuvad Ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9843
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2197
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on põhiplaanilt ovaalne. Kuna kalme kontuur ei ole eriti selge, on allpool antud mõõdud ligikaudsed: läbimõõt NS suunas 14 m, OW suunas kümmekond meetrit. Kalme kagu- ja idaserv on üsna laialivalguv, pealegi on siia hõredamalt ja tihedamalt suuri kive peale veetud. Ka kalmest lõuna pool on terve lasu kive kuhjatud, risustades niiviisi kalme ümbrust. 
Kalme pealispind on ebatasane: Lõunapoolsesse ossa rajatud proovikaevend andis 30 x 40 cm suuruselt alalt 15-20 cm sügavuseni kaevatuna savinõukilde ja põletamata luutükke. Sügavamale seetõttu enam ei kaevatud. Oli näha, et kalme koosneb raud- ja paekividest, millede vahel oli üsana tume muld. Kivid on ülemises kihis väiksemad, sügavamal suuremad ja tihedasti laotud. 
Kuigi kalme kerkib ümbruskonnast ligi 1,5 m kõrgusena esile, on see kõrgus tingitud enamasti looduslikust kühmust kalme all. Kalme enda kultuurkiht on umbes 0,5 m paks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Kaseküla külatuumikust ca 400 m kaugusel Kahmi talu põldude vahel ümbrusest veidi kõrgemal kohal, millest läheb üle vana põllupeenar ja kiviaed. Kalmel kasvab põõsaid ja suuremaid pihlakaid. Kalme lääneosast üle minev kiviaed on ühtlasi olnud kahe põllu vaheliseks piiriks. Kalme jääb põhiliselt idapoolse põllu veerde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1971. a suvel. Kalmest leitud savinõukillud ja luutükid asuvad ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9848
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2202
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub tasasel põllumaal, millel on ainult väike langus ida poole. Kalme on OW suunas piklik ja liitub läänepoolses otsas põlluvahepeenraga, olles selle jätkuks idapoolses otsas. Kalme on pealt võrdlemisi lage. Ainult selle ida- ja lääneotsal ning põhjapoosel serval kasvab kadakaid.
Kalme on põhiliselt ümarduvate otstega ristkülikukujuline vare, mille pikku OW suunas on 37 m ja laius 10 m. Kalme kõrgus on 40-60 cm. Kalme idapoolne ots on madalam kui läänepoolne. Umbes kalme keskkohalt alaneb kalme pind ida poole. Kalme on pealt tugevasti kamardunud, nii et kalme sisekonstruktsiooni ja täidise kivid ei paista enamasti üldse välja.
On tõenäoline, et kogu söödiala antud suuruses ei ole kalme. Eeskätt käib see idapoolse otsa kohta, mis aheneb 6m laiuseks ja on kalme muust osast madalam. Kuna kalme idaots on kuni 10 m pikkuselt kaetud põllult siia veeretatud raudkividega ühes lademes ja päris kalme idaotsal on väikestest kividest hunnik, siis võib arvata, et see osa on siia tekkinud hiljem kui kivide kogumiseks kasutatud ala enam ei küntud. Kalme serv ei ole üldiselt kuigi selge ega järsk, vaid enamasti laialivalguv. Kalme läänepoolne ots on 7-8 m pikkuselt maetud ühes kihis ladestunud raudkivide alla. Ka kalme lõunaserval siin-seal keskmise suurusega raudkive peale veetud. Kalme põhjaserval on söödiala laienenud selle arvel, et siiagi jalamile on veetud põllult kive ja siis jäetud rohkem maad kündmata.
Kalme keskele rajatud prooviaugust tulid välja mõned põletamata luutükid ja savinõukillud, mis kinnitavad, et tegemist on kalmega. 
Kalme läänepoosesse otsa tehtud prooviaugust ei tulnud leide. Selgus, et kalme koosneb ülemises kihis pae- ja raudkividest, mis segatud mullaga, sisemise ladestuse ja leidude järgi on tegemist tõenäoliselt pika liitunud tarandkalmega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Kaseküla tuumikust otse 600 m lõuna pool ja selle juurde pääseb küla keskelt Källe-Tooma talu kohalt lõuna poole pöörduvat põlluvaheteed mööda. Kalme asub end Rääka talu põllus. See on Kaseküla kalmetest kõige kagupoolsem.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase poolt. Kalmest leitud luud ja savinõukillud on ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9849
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on suurtest raudkividest ringiga piiratud kivikirstkalmega. Umbes poolmeetrise läbimõõduga kividest ring on hästi näha peaaegu kogu ulatuses, vaid kirde-põhjaosas on tugevasti mattunud. Kalme kõrgus on ca 50cm, ja läbimõõt OW suunas 10-11m, NS suunas 14m. Kalme põhjaserva vastu on kuhjatud  kive ja mulda. Osalt koosneb see materjal kalme kirdeossa kunagi kaevatud august, osalt põllult kokku korjatud kividest. Eraldiasetsevaid kive on ka kalme lõunaotsa vastas. Need on kas kalmelt varisenud või juurde toodud. Kalme idakülge on kunagi osaliselt maha küntud. Kalme keskosas on näha raudkividest kirstu otsakive. Põhjapoolseim on kalme põhjaservast ca 4m ja vare lõunapoolsest otsast 10m kaugusel. Kivi sirge külg on pööratud lõuna poole (kirstu otsakivi?), sellest 2m lõuna pool on teine samasugune kivi (jalutsikivi?). Viimane on veidi viltu nihutatud. Põhjapoolse kivi juures on näha ka teisi suuremaid kive. Lõunapoolse otsakivi juures on ka arvatav kirstu läänepoolse seina kivi, lameda küljega ida poole. Kalme keskossa tehtud prooviauk leide ei andnud. Siin oli kalme kaetud paksu kamarakihiga, milles esines üksikuid väiksemaid raudkive, paarikümne cm sügavusel tuli aga vastu kompaktne kivilade, millest läbi kaevata ei õnnestunud. Muld prooviaugus oli must nagu põletusmatustega kalmetes. Kalme kirdeossa on kunagi ammu kaevatud üks NS suunaline paari meetrise läbimõõduga ja 30-40cm sügavune auk. See on juba rohtunud ja kadakaid täis kasvanud. Lohu servast tuli välja savinõukilde. 
Kalmest saadud leiud asuvad ajalooinstituudi kogudes</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub külast ca 350 m lõuna pool, kirde-edelasuunalisest kiviaiast kümmekond meetrit ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase ja M. Mandeli poolt 1973. a juulis Kaseküla arheoloogiliste kaevamiste ajal.
Kalme ehituse ja leidude järgi on siia maetud m.a. vahetuse paiku ja 1. sajandil ning hiljem.</span>


source: A
code: 9850
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub kohal, mis on veidi kõrgem kruusasem kühm, mis alaneb igas suunas. Kalme kivikeha on enamasti lükatud idapoolsesse teeserva hunnikusse. On näha, et kalme on olnud ehitatud suurtest ca 50-60 cm läbimõõduga raudkividest, mis paiknesid heledal kruusal. On huvitav märkida, et kruusasel kalmealusel alal on näha ka tahmaseid sügavamaid lohke, kus ühest neist tuli välja savinõukild. Ka see oli nõgine. Kalmes on olnud märgataval hulgal põlenud raudkivide tükke. Luid on siin-seal laiali, kuid leide on kalmematerjali hulgas siiski haruldaselt vähe (läbiotsitud mõne kuupmeetri mulla sees esinesid vaid põletamata ja tugevasti põlenud luutükid). 
Karjateelt ära lükatud kivid ja murukamar haarab NS suunas 20 m pikkuse ala. Selle laius teistpidi on 15 m. Kogu materjal on lükatud 1-2 m laiusesse ja 0,5-1,8 m kõrgusesse valli tee idaservas. See on kõige ebakorrapärasem kivi- ja mullasegu. Sellest vallist ida poole jätkub puutumata maa meetri-paari laiuselt, minnes kaugemal üle tavaliseks kruusamaaks. Siin on näha vanu kamardunud kruusaauke, millesse on lükatud suuri kive. On usutav, et kokkulükatud kivide ja mulla all on säilinud kalme tervet osa. Igal juhul väärib see uurimist. Kalme lõunaosas on maa sees näha suuri maakive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub külale kõige lähemal ca 150 m lõuna pool, kirde-edela ja põhja-lõunasuunaliste kiviaedade ristumiskoha lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1973. a augustis Kaseküla arheoloogiliste kaevamiste ajal. Sel ajal oli kalme kehand juba enamasti hävitatud ja oma kohalt ära lükatud. Siinne kirjeldus fikseerib olukorra passi koostamise ajal. Kalmest leitud savinõukillud ja luutükid asuvad ajalooinstituudi kogudes.</span>


source: A
code: 9851
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub madalal künkal, kus varem on arvatavasti põldu peetud. Kuna kivi ümber ei paistnud kirjeldamise ajal olevat mingit ümbritsevast kõrgemat puutumata söödiriba, siis võib arvata, et maa oli üles haritud päris kivi külje alla välja. See on kõrgem moreeniseljandik, kus huumusekiht on üsna õhuke. Ka moreenne kate ei ole väga paks, see asetseb kõrgemal paelaval, mis paljandub siinsamas kivist ida pool mäenõlvakul ja all jalamil. Mäe jalamil on näha ka vanu paemurruauke, mis kattunud murukamaraga. Kivist 35 m lääne pool asub buldooseriga laialilükatud kalmekoht nr 9846. 
Kultusekivi on madal hall raudkivi, mille lagi on üsna väike kolmnurkne ala kivi idapoolses osas laiusega OW suunas ca 25 cm, Selle kõrgema osa tasapind alane kergelt põhja poole. Suurem osa 1,2-1,3 m läbimõõdulisest ja 55 cm kõrgusest kivist alaneb W ja NW suunas. Kivi kuju ja lohkude paigutus on fikseeritud passi juurde lisatud skeemil. Kivil on 39 kunstlikku lohku, mis enamasti paiknevad kallakjatel või isegi peaaegu vertikaalsetel pindadel. Kivi lael tasasel pinnal on vaid 2-3 lohku. Lohkude sügavused 0,2-st kuni max 4,5 cm, läbimõõdud 4,5-st kuni 12 cm. Peale nende lohkude on kivi lõunaküljel näha veel 3-4 madalat nagu täkitud lohukest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on avastatud V. Lõugase poolt 1973. a augustis. Samal ajal korraldati kivi ümber ka väikesed kaevamised, et leida jälgi kivi kasutamisest kultusekivina. Läbi kaevati 0,5-0,75 m laiune vöönd kivi ümber. Selgus, et kivi asub mahajäetud põllumaal ja tundub olevat külili lükatud. Kivi algne asend võis olla selline, et idapoolne kõige suuremate ja sügavamate lohkudega kant oli kivi laeks või tipuks. Kuid ka sellisel juhul asuks enamus lohkudest kallakpinnal. Leiti üks tules veidi üles sulanud beežikas emailhelmes ja oksüdeerunud pronkstraadist spiraal. Võimalik, et need leiud on ühenduses hoopis juuresoleva kalmistuga.
Kaevamisaruanne ja leiud asuvad ajalooinstituudis.
Kivi on kasutatud kultusekivina I aastatuhandel e.m.a.</span>


source: A
code: 9852
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb kõrgel lagedal, veidi põhja suunas langeval põllumaal. Kultuurkiht on nõrga intensiivsusega (suhteliselt vähe põlenud kive sisaldav ja mitte eriti tumedat värvi). Tema paksus ulatus üldiselt vaid 20-30 cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb vana ja uue Karus-Kalli-Pärnu mnt vahelisel alal, osalt ka vanast maanteest lõuna pool. Liiase ja Oti taludest jääb asulakoht põhja poole, Asula idapiir kulgeb Liiase talu joonel, läänepiir sellest 200 m lääne pool, lõunapiir vanast maanteest 20-30 m lõuna pool, põhjapiir 100 m põhja pool. Seega on asula ala OW suunas 200 m pikk ja NS suunas 120-130 m lai.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on avastatud 1989. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Küntud mullast kogutud savinõukillud asuvad Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus.</span>


source: A
code: 9853
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise kultuurkiht asub suhteliselt kõrgel maal, mille loodeosa madaldub laugelt loode ja edelaosa edela suunas. Paekivist mõisavaremed asuvad pargis, suurte lehtpuude all, mille hulgas kasvab ka kuuski ja üks nulg. Park ulatub maanteest 40 m laiuselt kuni 100 m põhja poole ning hõlmab veel sellest 30m ida poole ulatuva riba maantee ääres. Pargiribast põhja pool on aga rohumaaga kaetud lagendik, ilmselt endine põllulapp. Mõisapargist ida ja lääne poole laiub lage põllumaa, mis idaosas madaldub põhja suunas. Mõisavaremetest 100 m loode pool põllul on paekivist hoone varemed. Ka lõuna pool maanteed laiub lage ja tasane söötis põld. Vaid maanteest 10 m lõuna poole mõisavaremetest edelasse on kogutud 5 m läbimõõduga kivihunnik, pargi edelanurgast 50 m edela poole põllumaale aga kaevatud suurem süvend. Asula hõlmab 600 x 150 m suuruse ala.                                                                      
Kultuurkiht asula alal on keskmise intensiivsusega (keskmise tumedusega ja mitte väga ohtralt põlenud kive sisaldav). Selle paksus ulatub 40-50cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistise kultuurkiht laiub peamiselt endise Kiska mõisa varemete ümbruses ja sellest ida ning lääne poole jääval alal kahel pool teed, hõlmates ida-lääne suunas 600 m pikkuse ja põhja-lõuna suunas maksimaalselt 150 m laiuse ala. Ala idapiir kulgeb mõisa varemetest 450 m ida pool, läänepiir 150 m lääne pool, põhjapiir maanteest 90 m põhja pool, lõunapiir maanteest 60 m lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on avastatud 1993. a M. Mandeli, H. Pautsi, A. Pärna ja J. Kornavi poolt. Asula alalt kogutud savinõukillud, šlakk, savitihendid jms asuvad Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus.
Muistis kuulub II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9854
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 146-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula paikneb kõrge seljandiku lõunanõlval, suhteliselt kõrgel. Ida ja lõuna suunas madalduval maal. Asula ala on hõlmatud taluhoonetest ja õueaiamaadest, teda läbib maantee. Uuetoa talust loode poolt lähtub suurelt maanteelt väiksem tee edela poole. Majade ümbruses kasvab suuri põlispuid.
Kõige intensiivsem on kultuurkiht Panga ja Uuetoa talude vahel ja ümbruses. Kultuurkihi paksus on vaid 30-40 cm. Mulla värvus pole eriti tume, ka põlenud raudkive leidub suhteliselt vähe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Kõmsi-Massu Mõisaküla maantee ääres, kahel pool maanteed, peamiselt Panga talu ümbruses. Muinasasula ala põhjapiiriks on Panga talu põhjapiir, lõunapiiriks mõtteline joon Uuetoa talust ca 30 m lõuna pool, idapiiriks Jaagu talu joon ja läänepiiriks endise Tõnise (Sireli) talu joon. Asulakoht hõlmab nii kokku ca 150 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud 13. novembril 1985. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Asulakohalt kogutud savinõukillud asuvad Ajalooinstituudis.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9855
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 32
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis kujutab endast ebakorrapärase trapetsja põhiplaaniga madalat raudkivi, mille pikkus NS suunas on 2 m, laius OW suunas 1,8 m, ümbermõõt maapinna lähedalt 6 m ja kõrgus 0,5 m. Kivi lameda lae keskosas paikneb täisnurkse kolmnurga kujuline, 25 cm sügavune, loodusliku tekkega lohk. Kuna lohku kogunev vihmavesi omandab pruunika värvuse, on sellele omistatud raviomadusi. 
Kivi kõrval kasvab pihlakas, kivi edelaküljel leidub veel väiksemaid raudkive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hanila vallas Rannaküla külas Pihelga talu maal, taluhoonetest ca 230 m loode pool. Kivi juurde pääseb poolsaare tippu viivat teed mööda, teest jääb see ca 55 m lääne poole, merest 150 m edela poole madalale heinamaale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on mainitud J. Jungi koostatud „Muinasteadus eestlaste maalt“ III osas, 1910 .a (lk 196)
ja J. Tavasti koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses 1931. a (lk 34). Viimase andmetel arstitud kivi lohust võetud veega silmahaigusi. Anniks toodud kivile veel 1931. aastal riidetopse soolaga (kihelkonnakirjeldus asub Ajalooinstituudi arhiivis).</span>


source: A
code: 9856
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 179-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel ida ja lääne suunas langeval maal. Asula põhiosa jääb Aia talust ja kivikalmest põhja poole laiuvale lagedale põllumaale mõlemal pool maanteed. Muinasasula põhjaosal maanteest idas kasvab ka puid ja leidub mõisaaegsete majapidamishoonete varemeid, teest läänes suurem kivivare, mille ümber rohumaa.
Kultuurkiht on suhteliselt õhuke, keskmiselt 30 cm. Intensiivsem näib see olevat maanteest idas. Muld ei ole eriti tume, kuid selles leidub arvukalt põlenud raudkive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb end Uue-Virtsu küla tuumikus kahel pool Kõmsi-Massu maanteed. Asula põhjapiir kulgeb Kaasiku (end Kopli?) talu joonelt, lõunapiir kivikalme (reg nr 9860) ja Aia talu joonelt. Idapiir jääb maanteest sadakond meetrit ida poole, läänepiir sama palju lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 1987. a 1. novembril. Koguti mõned savinõukilud, mis asuvad ajalooinstituudi kogudes.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9857
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 187-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht asub kergelt kirde suunas tõusval põllul, Põllumassiivi lääneservas., suhteliselt kõrgel maal. Asulast lääne poole jääb lehtpuumets, mida põllust eraldab kraav, mis pöörab teega ristudes lääne poole. Asula kultuurkiht on võrdlemisi nõrga intensiivsusega, mulla värvus erineb vähe tavalisest põllumulla värvusest ja kihis leidub suhteliselt vähe tugevasti põlenud raudkive. Kultuurkihi paksus ei ületa 30-40 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külatuumikust 750 m lääne poole, Madise talust 100-200 m kagu poole. Muistise juurde saab Kõmsi-Massu maanteelt läände viivat teed mööda. Muinasasula põhjapiir kulgeb tee joonel, lõunapiir sellest 100 m lõuna pool, läänepiir põldu ja metsa eraldava magistraalkraavi joonel ja idapiir sellest ca 60 m ida pool. Seega asula suurus 100 x 60 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 1991. aastal. Asula kohalt on leitud paar savinõukildu (Ajaloomuuseumis).
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9858
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 17
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub kadakase karjamaa ja noore kaasiku piirimail. Sel kohal on paas veidi sügavamal kui mujal ja koht kaetud moreeniga. Viimane levib arvatavasti kogu metsa alal. Enne 1969. aasta kaevamist oli kalme kaetud metsaga (kased, kadakad).
Pärast võsa eemaldamist avanes peaaegu 35 m pikkune OW suunaline või õigemini väikese kaldega edelasse 15-16 m laiune ovaalne kühm, mille idapoolne ots sulas peaaegu märkamatult kokku kalmet ümbritseva kadakase karjamaaga, lääneots moodustas aga ligi 75 cm kõrguse selge ja üsna järsu astangu kohal, kus kalme kivikeha ära lõppes. Üldiselt oli kalmekihi paksus 40-50 cm, seega ühekõrgune kalme keskmiste tarandite alumiste müürikividega, mis paistsid siin-seal maapinnale juba enne kaevamist. Üks selline müüriosa (peaaegu NS suunaline) paiknes A. Friedenthali poolt enne I maailmasõda rajatud prooviaugus, mille läänepoolsel kaldal oli veel 1969. aastal selgesti näha hunnik väljavisatud mulda ja kivitükke. Proovikaevendisse endasse oli aga jõudnud kasvada mitu sihvakat kaske, mis jäeti alles ka kalme lõplikul läbikaevamisel. 
Kalme kultuurkiht koosnes pae- ja raudkividest ning nende vahel olevast mullast, mis erines selgesti ümbritseval karjamaal levinud hallist mullast. Musta värvuse on andnud siin mullale ilmselt põletusmatused, sest kalmeosades, kus põletusmatuseid ei olnud, oli ka kultuurkihi tumedus tagasihoidlikum. Kaevamise ajal avastati kalmes peamiselt küll põletamata matuste jäänuseid, kuid üsna palju ka põletatud luid. Need olid valdavas enamuses nõrgalt põletatud tumedad, koguni mustad või lillaka tooniga luutükid. Väiksemal hulgal leidus kalme otsmistes tarandites ka tugevasti põletatud kaltsineerunud luid. Tõenäoliselt on siin tegemist hilisemate matustega kui eelpoolkirjeldatud. Kalme keskosast leiti ka mõned 17. sajandi järelmatused, mida dateerisid 17. saj kolmanda veerandi vaskmündid ja mis on võib-olla seotud suure näljaajaga 1690-ndatel, kui kirjalike allikate järgi on teada, et Hanila ümbruses suri nii palju rahvast, et neid ei jõutud kiriklikult maha matta.
Kalme läbikaevamisel selgus tema siseehitus, mis oli, nagu oodatud, tarandiline ja randite ehitamise järjekord. Kõige vanemad on kalme keskosas paiknev suurtest raudkividest ehitatud suurim tarand, mille pikkus oli 9-9,5 m ja laius kuni 6,5 m, ning selle idapoolse müüri vastu ehitatud tarand. Viimase müüride püstitamiseks on kasutatud juba peamiselt paekive. Edasi on kalmet laiendatud nii ida kui lääne poole. Tarandite suurus ja müüride tugevus (ilmselt ka kõrgus) on aga järk-järgult vähenenud kuni nad lõpuks on jäänud peaaegu üheinimese-tarandite suuruseks (O-otsal) või jäänud tühjaks nagu W- poolseim tarand. Ühtekokku võib kalmes eraldada 18 tarandit, mis kaevamiste ajal tähistati tähtedega A-N. Tarandite suuruse vähenemine peegeldab ilmselt muistse Kõmsi kogukonna järk-järgulist hääbumist ja on sellisena üks huvitavamaid tarandkalmeid Lääne-Eestis, heites valgust siinse rahvastiku ja kultuuri arengu probleemidele vanemal rauaajal. Pärast kalme läbikaevamist on müürikivid jäetud oma algsele asupaigale ja mälestisest on kujundatud vaatamisväärsus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub õigeusu kiriku varemetest 270 m edela pool, Risti-Virtsu maanteest ca 90 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed leiud ja luud avastati siit kalmest I maailmasõja eel, kui talupojad hakkasid kalme idapoolsest otsast ehituse jaoks kive välja kangutama. 1913. aastal saatis Hanila kiriku õpetaja Wilhelm Nerling Tallinna Eestimaa Provintsiaalmuuseumi mõned leiud, mis siit saadud. Järgmistel aastatel tehti Dr. A. Friedenthali juhendusel proovikaevamisi ja saadi kümmekond leidu, mis dateeriti 8.-10. sajandisse. Selline hiline dateering jäi Kõmsi kalmetele püsima kuni 1960-ndateni, mil ümber dateeriti- 1.-2. sajandisse (V. Lõugas). 
Kaevamised Kõmsi kalmetel kestsid 1969-1972. a. Leiud asuvad Ajaloomuuseumis, kaevamisaruanded Ajalooinstituudis. Kaevamiste käiku jäädvustati ka filmilindile, mis asub samuti Ajaloomuuseumis.

Leidude enamuse moodustab keraamika (väikesed potid), aga ka noad, noa katked, paeljad sõrmused ja kaevõrud, pronksist ja rauast karjusekeppnõelad. Leitud ka kitsateralisi ja õõskirveid ning üks nooleots. Leidude hulgas ka haruldasi ja unikaalseid- esmakordselt sellisest miljööst leitud kaks ümmarguse ristlõikelise kare ja laiade õhukeste plekkotstega kaelavõru, mida seni oli peetud üsna varajase rauaaja alguse vormiks. Esmakordselt esinevad Baltimaade materjalis ümmargune kühmja keskosaga pronksketas, mille tagaküljel on kinnitusaas ning pronkspintsett labidavarre-taolise pidemeosaga. Mitmed siit leitud ehtenaastud ja rauast varrega lehekujuline pronksnõelapea on importesemed, mille esinemine viitab kaugeleulatuvatele kultuurisidemetele.

Kalme on dateeritav esimesest kuni 2.-3. sajandi vahetuseni.</span>


source: A
code: 9859
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2214
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on rajatud üsna tasasele rohumaale, mis alaneb aeglaselt lääne poole, kus mitte kaugel maapind muutub rabaks. Kunagi oli sellel kohal muistne Kõmsi mereabajas.
Põhiplaanilt on kalme peaaegu ümmargune, läbimõõt on NS suunas 11 m ja OW suunas 9 m. 
Kalme kõrgus ulatub sügavamalt maha küntud jalami tõttu kuni 1 meetrini. Kalme on tihedasti kamardunud, välja paistavad vaid kivide nukid.
Kalme on pealt üsna lage, põhjaosal kasvab mõni kadakas ja lõunaosal saar. Kalme keskele on kunagi veetud väikesi põllult korjatud kive. 
Kalme lääneserva on passi koostamise ajal ja enne seda tehtud paar proovišurfi. Nende suurus oli ca 30 cm ja sügavus 25-30 cm. Selgus, et muld kalmekivide vahel oli must nagu tavaline põletusmatustega kalmetes. Kalme kivikeha koosnes raud- ja paekividest, sügavamal domineerisid raudkivid, mis olid siin ka suuremad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külas nn Veskimäest 22 m NO pool keset rohumaad. Maanteest jääb ca 350 m lääne poole, külateest ca 40 m lõunasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1971. a (aruanne Ajalooinstituudis).
Kalmest saadud savinõukillud ja luud asuvad TA arheoloogiasektori kogudes. Pärineb arvatavasti I aastatuhande algusest.</span>


source: A
code: 9860
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2215
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maapind kalme kohal ja ümber on tasane põllumaa. Kalme asub põllu servast 4-5 m kaugusel ja kujutab endast tihedasti kamardunud küngast, mis on puid ja võsa täis kasvanud. Kalme kontuur on vaid oletatav, arvatavasti on kalme väiksem kui kogu söödiala. Kompaktsem ja kõrgem ning kividega täidetud osa jääb söödiala ida- ja keskossa. 
Muld kalmes on hallikas kuid mõnevõrra tumedam tavalisest mullast ümbritseval põllumaal. Otse kamara alt algavad väikesed (poole rusika suurused) raudkivid. Sügavamal tulevad vastu üsna tihedasti laotud suuremad raudkivid, millede läbimõõt on 30-40 cm ümber. Kalme põhjanurgale on veetud suurem ca meetrise läbimõõduga raudkivi. Siin on ka teisi põllult korjatud 25-40 cm kive, mis osalt rohtu kasvanud, kamarasse vajunud. Üks suurem kivi ka kalme lõunaotsal. Kultuurkihi paksus ulatub kalmes ca 60 cm-ni. Leiud puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Kõmsi-Massu maanteest kümmekond meetrit idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1971. aastal V. Lõugase poolt. Kalme kuulub arvatavasti I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9861
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2216
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub põllumaal, mis tungib kiilukujuliselt Massu tee ääres oleva metsa ning mõne meetri laiuse NS suunalise moreeniriba või vana rannavalli vahele. Viimane kulgeb Kõmsi surnuaia juurest Sooääre talu alt Hallipäitsu rehe varemete juurde. Sellest rannavallitaolisest  kõrgendikust lääne pool on veel umbes 250 m laiuse ribana vanemaid põllumaid, mis paiknesid enne Kõmsi muistse mereabaja melioreerimist soo ääres.
Kalme asetseb üsna tasasel maal nii, et ainult hoolikamal vaatlemisel võib eemalt märgata, et kalme koha peal on maa veidi kõrgem, eriti põhjapoolsel küljel. Maa kalme ümber on kruusakas-savise heleda mullaga. 
Kalme on põhiplaanilt kolmnurkse kujuga, pikema tipuga põhja poole. Lõunaosas on kalme kõrgus ca 1,5 m. Suurem osa kalmest on siiski poole madalam. Kalme laius NS suunas on kuni 16 m ja teistpidi 12 m. Kolmnurkse kuju on kalme saanud lõhkumise ja mahakündmise tagajärjel. Praegu on kalme pealt küllalt lage ja kaetud murukamaraga, millest ainult siin-seal kivinukke välja ulatub. Kalme servades kasvab kadakaid. Kalme lääne- ja lõunaserv on maha küntud, eriti järsk on lõunaserv. Kohaleike väitel olnud ühes küljes suured kivid sirgesse ritta aetud (nagu mingi tee). Selles reas olnud 33 kivi. Kalme ida- ja kirdeserv paistavad olema lõhutud kaevamistega. Ka kalme põhjaotsal on olnud suurem auk, mis on täidetud põllult kogutud raudkividega. Väiksem auk on kaevatud kalme lääneossa. Kõige tüsedam on kultuurkiht lõuna- ja kaguosas. Siiagi aga paistab hiljem kive juurde loobitud olema. 
Kalmesse rajatud prooviaukudest selgus, et 5-10 cm paksuse murumätta all algab raudkividest laotud kalme kivikeha , mis ülemises 20-30 cm paksuses kihis koosneb väiksematest raudkividest ja selle all juba suurematest tihedasti laotud raudkividest. Proovikaevamistel leiti üks savinõukild (ajalooinstituudis).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külas Kruusiaugu talu põllumaal. Kõmsi-Massu teest jääb ca 750 m lääne suunas. Nn Hallipäitsu rehe varemetest jääb kalme 100 m kagu poole, Kruusiaugu talust sadakond meetrit lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on esmakordselt registreeritud juulis 1972. a V.Lõugase  poolt. Juuli Reinsalu (sünd Künnapuu, 1887) sõnul olla seda kalmet 1920-ndail aastail kaevanud üks kohalikke mehi Juhan Eelman. Viimane oli olnud abiliseks kui üks Hanila õpetaja Kõmsi „kalmetepealset“ kaevas. Teatakse olevat leitud põletamata luid.
Kalme pärineb tõenäoliselt I-II sajandist.</span>


source: A
code: 9862
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2217
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme oli algselt ümmarguse põhiplaaniga madal küngas, mille kagusektorisse oli kaevatud poolkaares kraav. Kraavis kasvasid väikesed pajupõõsad, ja sinna oli maha pandud ehitusprahti ja prügi. Ülejäänud osas oli kalme pealt lage ja kaetud tiheda rohukamaraga. Kalme kõrgus oli 60-70  cm mõõdetuna ümbritsevast karjamaast, läbimõõt kuni 16 m. Kalme paistis väliselt olema hästi korrapärane ümmargune kivikirstkalme, mida peale kraavi polnud rohkem rikutud.
Kalme kaevamisel avastati selles enam-vähem NS-suunaline ühetarandiline kivikalme, millest oli säilinud üsna selge ristkülikukujuline alus. Tarandi pikkus oli 8 m ja laius 6,7 m. Tarandi müürid olid laotud eeskätt paekividest raudkividest vundamendile. Paekivimüür oli enamasti varisenud laiali. Ainult kalme idapoolse müüri põhjapoolses otsas oli ligi 3 m pikkuselt säilinud 0,45 m kõrgune paemüür, mille jalamile olid kukkunud kõrgemalt seinast suured paeplaadid ja takistanud seina madalama osa varisemist. Kuna pikemate seinte külgedes oli kive rohkem varisemas ja varing oli toimunud pikemas lõigus, siis võttis ristkülikukujuline kalme selle tulemusena peaaegu ümmarguse kuju. 
Kalmesse oli maetud põletamata ja põletatud surnuid. Põletatud luud olid enamasti nõrgalt põletatud nagu see on iseloomulik m.a. alguse kalmetele, kuid nende hulgas olid laiguti ka tugevasti põletatud peaaegu kaltsineerunud luid,  mis selle aja kalmetele on võõras nähtus. Kalmest koguti hulk keraamikat  ja mitmesuguseid leide, mis paiknesid segamini ilma erilise korrata. Leiud paiknesid peamiselt tarandimüüriga piiratud alal ja ainult üle läänepoolse müüri, mille taga oli kõige arvukamalt matuseid ja leide, oli varisenud koos kividega rohkem leide ja luid.
Pärast kalme läbikaevamist jäeti paigale kalme müüride alune raudkividest vundament ja 2-3 m pikkune hästi säilinud müürilõik, millest eespool juttu oli. Kalme põhjale loobiti tagasi suurem osa tarandi põhjalt eemaldatud kividest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub õigeusu kiriku varemetest 225 m edela pool, Risti-Virtsu maanteest ca 45 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sellel kohal on märgitud kalme juba 1921.-1923. a koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses, mille koostajad olid üliõpilased. Ometi ei ole neil midagi selle kohta öeldud kalmete kirjelduses. 
Kalme kaevati läbi 1970.-1971. a V. Lõugase juhtimisel. Kaevamisaruanne ja plaanid asuvad Ajaloomuuseumis ja Ajalooinstituudis, leiud Ajaloomuuseumis. Enamik leidudest keraamika, aga on ka karjasekeppnõelu, lihtsaid käevõrusid, sõrmuseid, raudesemete katkeid jne. Tähtsaimad leiud siit kalmest on suur ornamenteeritud peaga karjasekeppnõel, üheteralise mõõga katked, importehtenaast kusagilt Volga-Oka või Dnepri ülemjooksu aladelt.
1972. a hakati kalmet rekonstrueerima, kuid see töö jäi pooleli.
Kalmet on kasutatud matmispaigana 1.-2. saj pKr ja võib-olla ka hiljem järelmatuste sängitamiseks.</span>


source: A
code: 9863
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2218
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme oli algselt kaetud tiheda männi- ja kadakavõsaga, mille alt ta paistis välja madala kühmuna, mis meenutas kõrvalolevat kalmet (I), kuid oli sellest tunduvalt madalam ja väiksema läbimõõduga. Kühm algas paari meetri kauguselt I kalmest ja ulatus sellest 10-12 m lõuna ja kagu poole. Välisel vaatlusel ja nivelleerimisandmete plaanile kandmise järel jättis kalme kagu-loode suunas pikliku ovaali mulje. Torkas silma selle kalme vare pikisuuna ühtelangemine I kalme tarandiga. Kalme oli kaetud tiheda murukamaraga, milles siin-seal oli väiksemaid ja sügavamaid lõhkumise lohke, eriti suur aga kalme idapoolsel küljel. Lohkude sügavus oli 10-25 cm. Üks peaaegu poole meeteri laiune kraav oli kalme edelasektoris. Kaevamisel paljandus kalmes korratu kivilade, mis alumises kihis oli tihedasti laotud. Kivistiku kontuur oli laialivalguv. Oli selgesti näha, et kalmet oli tublisti lõhutud. Kalmekivide vahelt leiti vaid tugevasti põletatud luid, savinõukilde ja paar väikest pronkssõrmuse või kitsa käevõru katkendit, mis olid tugevas tules kohati üles sulanud. Kivilademe paksus oli keskmiselt 40 cm ümber, ääre poole õhem. Pärast kalme läbikaevamist on kalme kohale jäetud mõned suuremad kivid kaevatud osa keskele. Samuti jäeti nähtavaks kaevendi kontuur, mis seob kalmet I kalme tarandiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub õigeusu kiriku varemetest 230 m edela pool, Risti-Virtsu maanteest ca 35 m põhja pool, kalme nr 9862 kõrval, sellest veidi lõuna-kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mingi muistist tähistav märk sellel kohal on märgitud 1921-23. a koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses (üliõpilased T. Karopun ja S. Pruuden), kuid kirjeldus puudub.

Kalme kaevati läbi 1970.-1971. a V. Lõugase juhtimisel. Kaevamisaruanne ja plaanid asuvad Ajaloomuuseumis ja Ajalooinstituudis, leiud Ajaloomuuseumis. 
Kalmet on kasutatud matmispaigana I aastatuhande esimesel poolel.</span>


source: A
code: 9864
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 29-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lagedal põllumaal, on ehitatud madalale NS suunalisele kõrgendikule (selle lõunaossa) ja kujutab endast veidi NS suunas ovaalset, 10 m pikkust, 8 m laiust ja 0,3-0,5 m kõrgust küngast. Kogu künka kesk- ja lõunaosa katab 2-3 m kõrgune kadakapuhm. Kalme lõuna-edelaossa on ca 2,5 m läbimõõduga alale kogutud kivihunnik. Üks suurem 1 m läbimõõduga raudkivi asub idaservas, mille juurde on veel väiksemaid kive kogutud. Kalmest 10 m põhja poole, kõrgendiku põhjaossa on kokku lükatud ca 15 m läbimõõduga ja 2 m kõrgune kivihunnik. Võimalik, et kalme kultuurkiht ulatub osaliselt ka kalme tuumikala ja selle kivihunniku vahelisele alale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kause küla tuumikust ca 350 m lääne poole, Kõmsi ÕU kiriku varemetest ca 500 m lõuna-edela poole, Risti-Virtsu maanteest 120 m kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on kalmena registreeritud 1980. aasta suvel Mati Mandeli poolt. Künkale, kui võimalikule kalmele, viitas tollane kolhoosi aseesimees Viipsi, kelle soovitusel seda lähemalt uuriti. Künka põhjaossa kaevatud proovisurfist leiti väike savinõukild (Ajaloomuuseumis).
Muistis on dateeritav I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9865
name: Kivikalme "Anivare"
type: Kalme
alt_id: 2188
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümbritsev maapind on tasane ja suhteliselt madal. Alles 150 m kalmest ida pool kerkib maapind kõrgemale tasandikule, millel paiknevad talud. 
Kalme on põhiplaanilt ümmargune, läbimõõt ca 20 m. Kalme servaosad on kõrgemad kui siseosa ja moodustavad nagu kalmet piirava ringvalli. Kalme kõrgus ümbritsevast maast on ca 0,5 m. Kalme on tihedasti kamardunud. Kalmel kasvavad puud-põõsad paiknevad NS suunaliselt üle kalme keskosa. Põhjapoolne osa on suhteliselt lage, Lõuna-, põhja- ja lääneservale on põllult veetud raudkive, mis kohati matavad kalme jalami ja serva enda alla. Kivid on aga enamasti ühes kihis küllalt hõredasti, et kalme serva jälgida. Kalme idaosa on võrdlemisi puhas ja pealeveetud kividest moonutamata. Siia kalmeossa rajatud prooviaukudest selgus, et kalme on rajatud raudkividest, mis ülemises, 25-30 cm paksuses kihis on väiksemad ja mullaga tublisti segatud, alumises kihis aga tihedasti laotud ja suuremad, läbimõõduga 30-50 cm. Nende alumiste kivide vahelt leiti mõned põletamata inimluude tükid. Muld kalmes oli tavaline, mis viitab sellele, et põletusmatuseid kalmes ei ole või on neid väga piiratud hulgal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külas Massu poole viivast maanteest ca 500 m läänes, külateest 44 m põhja pool lagedal põllumaal. Kalmel kasvab puid (kased, pihlakad) ja põõsaid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1971. aasta sügisel. Kalme kohta liigub rahvajutt, et siia tahetud kunagi ehitada kirikut, kuid see, mis päeval tehtud, lõhutud öösel maha ja lõpuks tuli kirik ehitada mujale. „Anivare“ on tuttav olnud juba kohalikule Karuse ümbruse muististeuurijale parun Lüdigile, kellelt selle nimetuse on 1931. aastal üles kirjutanud Hanila kihelkonna muinasteaduslikku kirjeldust koostanud J. Tavast (käsikiri TA Ajalooinstituudis). Ka kalmest 1971-1972. a leitud luud asuvad AI kogus).
Kalme kuulub ajaarvamise vahetusse või I aastatuhande lõppu eKr.</span>


source: A
code: 9866
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2231
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praegusesse asukohta on kivi kunagi lükatud, tema algne asukoht oli aga ca 200 m lääne pool, alutee lähedal. Praegusele asukohale toodi kivi 1967. a. maaparandustööde käigus. Kalmele, eriti selle põhjaossa on paigutatud teisigi suuri kive, ometi on kultusekivi neist kõige suurem. Muistis kujutab endast NS suunas 2,7 m pikkust ja OW suunas 2 m laiust, 7,7 meetrise ümbermõõduga raudkivi, mille kõrgus ulatub lääneosas 1,1 meetrini. Kivi kaldu oleval lõunaküljel leidub 65 korrapärast kunstlikku lohukest. Kuna kivi pealispinna idaosast on osa hävinenud, võis lohkude arv algselt olla veelgi suurem. Kivi lõuna poole pööratud pind, aga ka kõrgem osa põhjatahust olid tugevasti sammaldunud. Seetõttu on ilmne, et muistis paiknes algselt praegusele ligilähedases asendis, olgugi et teises kohas. Lohkude läbimõõdud ca 6-7,5 cm, sügavus 1,2-1,8 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi külas kivikalme reg nr 9827 (Veskimäe) lääneservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on avastatud 1972. a suvel Mati Mandeli ja Vello Lõugase poolt. Muistis oli kultuseobjektina kasutatud arvatavasti I aastatuhandel e.m.a.</span>


source: A
code: 9867
name: Muistsed põllud
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 1988
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi kalmetest põhja pool ca 200 (OW) x 500 (NS) m suurusel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestisel toimunud uurimis- ja kaevamistööde kohta (1970-80-ndatel) tehtud aruanded peaksid olema Ajalooinstituudis olemas. Andmed täpsustatakse passi koostamisel (M. Mandel).</span>


source: A
code: 9868
name: Rauasulatuskoht
type: Rauasulatuskoht
alt_id: 98-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb vana põllumaa ja kuivendatud karjamaa piiril, veel suhteliselt kõrgel maal. Temast vahetule läänes algab lääne poole madalduv karjamaa, 100 m põhja pool on suurem metsatukk. Teine metsatukk algab 20 m lõuna pool. Rauasulatuskoha tuumikuks on NS suunas 8 m pikkune , 3 m laiune ja 80 cm kõrgune kamardunud kivivare, mille põhjaküljelt algab algul põhja poole suunduv ja seejärel läände pöörduv kuivenduskraav. Kivivarest põhja poole laiub 50 m pikkuselt ja 25 m laiuselt veidi lääne- ja põhja poole jäävast alast kõrgem murukamaraga kaetud ala. See on asula kultuurkiht, milles leidub sütt ja loomaluid. Kultuurkiht ulatub ka läänepoolseima kiviaia alla ja osalt ka kiviaiast kuni 15 m ida poole. Rauasulatuskoha tuumikust (kivihunnikust lõuna pool) kultuurkiht puudub. Kivihunniku kohal on kiviaias läbipääs,. Kiviaia lääneserva, läbipääsust põhja poole, on NS suunas 10 m pikkusele ja 5 m laiusele alale kive korjatud. Tõenäoliselt jääb asulakoha kultuurkiht ka selle alla. Rauasulatuskohta on ilmselt kraavi kaevamisega kahjustatud. Seepärast ei saa seda muistisena rahuldavalt säilinuks pidada. Asulakiht näib aga olevat hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi õigeusu kirikust 770 m lääne pool, Risti-Virtsu maanteest 550 m põhja pool, Rehe talust 150 m loodes. Rehe talu juurest kulgeb karjatee kiviaedadeni, mille juures asub rauasulatuskoht ja sellest vahetult kirde pool laiuv asulakoht. Need hõlmavad NS suunas 70 m pikkuse ja OW suunas 50 m laiuse ala, Mille lõunapiir kulgeb läänepoolseimast kiviaiast 15 m lääne pool asuva rauasulatusjäätmetega kivihunniku lõunaservast, põhjapiir sellest 70 m põhja poolt, idapiir läänepoolseimast kiviaiast 15 m ida poolt, läänepiir 35 m lääne poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rauasulatuskoht avastati Vello Lõugase poolt Kõmsi kaevamiste ajal 1970-ndail aastail. Rauašlakki täheldati enamalt just kivihunniku juurde kaevatud kuivenduskraavi mullas. Siis täheldati ka lähikonnas asunud asula kultuurkihti, seda ei seostatud aga rauasulatuskohaga. Võimalik, et siin on tegu rauasulatamise ja töötlemisega tegelenud väikese kogukonna elupaigaga.
Rauasulatuskohast kogutud leius säilivad Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9869
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 2185
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha piirjooned ei eraldu väliselt. Nähtavasti hõlmab asulaala suurt osa Ansi talu praegusest õuest, ulatudes aga ka nähtavasti õue idaküljel oleva elamu, samuti õue lääneküljel asetseva majapidamishoone alla. Ansi talu praegune õu oli kuni 1938/39.aastani põllumaaks. Õueks muutus see pärast vana elamu lagunemist (praeguse õue lääneküljel) ning uue ehitamist. Asula kultuurkiht ulatub ka eelnimetatud majapidamishoonest lääne poole varasema taluõue alale vähemalt 15-20m ulatuses. Asula tinglikuks suuruseks võiks olla umbes 3000- 4000 ruutmeetrit. Tinglikuks lõunapiiriks võib pidada teed, läänepiir kulgeb umbes 200m Ansi majapidamishoonest lääne poolt, ka põhja ja ida suunas ulatub asula tõenäoliselt 10-20m kaugemale praegusest õuest. Suhteliselt selgemini on asula kultuurkiht jälgitav praegusel õuealal. Siit oli saadud ka mõningaid muinasleide, muuhulgas araabia münt, mis jäi endise peremehe A. Lobjakase valdusesse.
Kultuurkihi iseloomu selgitamiseks teostati Ansi talu praegusel õuel 1972.a. proovikaevamised (ca 15 ruutmeetri ulatuses). Tumedam kultuurkiht ulatub üldiselt 0,3-0,4m sügavuseni. Selles esineb aga arvukalt kive ja sütt sisaldavaid lohke, mis ulatuvad kuni 1-1,2m sügavuseni. 1972.a. proovikaevendis oli kaks taolist lohku.
Asulaala peaks olema kaitse all kogu ülalkirjeldatud ulatuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälesis Asub Linnuse küla tuumikus Ansi talu ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakohast puuduvad varasemad andmed. Selle olemasolu selgus 1972.a. proovikaevamistel. Leiumaterjali hulgas on lisaks rohketele savinõukildudele šlakitükk, mõned raudnaelad, pronksplekitükk (säilivad Ajalooinstituudis). Saadud leiumaterjali järgi otsustades pärineb asulakoht 10.-14. Sajandist. Kuna samas läheduses on elatud ka järgnevatel sajanditel, siis on kultuurkihti sattunud ka hilisemaid leide.</span>


source: A
code: 9870
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 2186
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakihi jäänused on jälgitavad esijoones Raatsi talusse viivast teest lõuna pool, kus aegade jooksul on rohkesti liiva ära veetud, mistõttu maastik kujutab endast siin liivakarjääri. Laialdaselt on lahtist liiva, siin-seal, eriti nõlva ülemises osas kasvab kadakaid. Kohalike inimeste mälestuste järgi oli siin varemalt olnud täiesti lahtist tuiskliiva. Liivas on mitmel pool näha tihedalt väiksemaid raudkivitükke ja kohati ka paekivitükke. Enamik kive on tules olnud. Nad paistavad pärinevat asula lõhutud kultuurkihist. Seda kinnitavad ka samas liivas leiduvad savinõukillud. Millist maa-ala hõlmas asula, pole teada. Võib ainult märkida, et savinõukilde on leida esijoones liivakarjääri teepoolsest osast, umbes 50 m laiusest vööndist. Pole võimatu, et kultuurkihti on olnud ka Raatsi talusse viivast teest põhja pool, kus samuti leidub põlenud kive. Võib arvata, et asula kultuurkiht oli jäänud tuiskliiva alla ning hävis liivavõtmisel. Mõningaid jäänuseid kultuurkihist on säilinud teepoolses osas, kust liiva on võetud vähem. Siin on 0,1-0,5 m sügavusel liiva sees näha 10-15 cm paksuseid tumedaid kihte põlenud kivide ja savinõukildudega.
Asulakiht on paremini säilinud mäeseljaku nõlva ülemisel äärel oleva võsassekasvanud luitevalli all. Luitevall palistab kogu mäeseljaku ülemist äärt. Raatsi talusse viiv tee on sellest läbi kaevatud. Siin, tee ääres, ongi liiva all näha kuni 0,5-0,6 m paksune tume kiht, milles leidub põlenud kivide lasusid (koldeasemeid) ja keraamikat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Linnuse küla tuumikust eraldi, sellest ca 0,5 km kirde pool Vana-Jüri ja Raatsi talude piiril Raatsi talusse viiva tee ääres, taluhoonetest umbes 200 m edelas, teest kagu pool mäeseljaku veerul ja selle ülemisel äärel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula avastati 1972. a augustis, mil siin teostati ka proovikaevamised. Saadud leiumaterjal asub Ajalooinstituudi kogudes.
Leiumaterjali alusel võib asula dateerida ajavahemikku 10.-14. saj.</span>


source: A
code: 9871
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb kõrgel lagedal, veidi lõuna suunas madalduval põllumaal. Kõige intensiivsema (tumedama mullavärvusega ja enam põlenud kive sisaldav) kultuurkihiga piirkond jääb linnuse valli all hargneva kahe kiviaia nurka, ca 50 m läbimõõduga alale. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes 40-50 cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Linnuse küla põllumaal, Tõnise talust 280-350 m põhja pool, Vatla linnuse valli alaäärest vahetult lõuna-edela pool. Muinasasula hõlmab ca 80 x 70 m ala, kusjuures selle idapiir kulgeb linnuse juurest Tõnise talu juurde kulgevast põhja-lõunasuunalisest kiviaiast kümmekond meetrit ida poolt, läänepiir sellest 70 m lääne poolt, põhjapiir kirde-edela suunaliselt kiviaiast 10m põhja poolt, lõunapiir ca 60 m lõuna poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht on esmakordselt registreeritud 1988. aastal M. Mandeli poolt. Küntud mullast kogutud savinõukillud säilivad Ajalooinstituudi arheoloogia sektori kogus.
Muistis on dateeritav I aastatuhande II pool – II aastatuhande algus.</span>


source: A
code: 9872
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2232
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivist on näha tema ülemine osa. Suur osa kivist jäi 1920-ndail aastail lubjaahju rajamisel ahjuaugust välja loobitud materjali sisse. Endise Ansi talu peremehe andmetel olevat kivi olnud enne seda 0,6-0,7 m kõrgune. Hiljem, lubjaahju varisemisel, kattis kivi osaliselt ka veel ehituspraht. Et tegemist on ohvrikiviga, selgus 1972. a, mil kivil avastatu 13 väikest lohku. Kivist oli näha ainult osa pealispinda, selle täiendaval väljapuhastamisel leiti sealt veel rida lohke. Kivi on pealtvaates ligikaudselt ovaalse kujuga, pikiteljega lõuna-kagust põhja-loodesse 2,2 m, laius kuni 1,8 m. Lohkude arv on 21. Nendest 4-5 ebamäärased, osalt kivi pealispinna murenemise tõttu. Ülejäänud on selged, nende läbimõõt on 4-6 cm, sügavus ulatub 1,5 – 2,5 cm-ni. Kõik avastatud lohud paiknevad kivi pealispinna läänepoolses, veidi kõrgemas osas. Idaserva poole kivi pealispind veidi madaldub. Kuna kivi servad on välja puhastamata, võib lohkude arv osutuda suuremaks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis Asub Linnuse küla Ansi talu hoonetest 200 m kirde pool, Tammiku talu juurde viiva tee ääres, selle lääneküljel vana varisenud lubjaahju juures. Linnusest on kivi 350 m kagu pool. Ohvrikivi ümbruseks on liivane karjamaa, kus kasvavad kadakad. Kivist ca 10 m lääne pool on vana põllupeenar, kust algas varem põld.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist puuduvad varasemad teated. Avastati arheoloogilise ekspeditsiooni ajal 1972. aastal.
Analoogia põhjal teiste paljulohuliste ohvrikividega võiks kivi ohvrikivina kasutuseloleku ajaks oletamisi lugeda I aastatuhandet e.m.a. – I aastatuhandet m.a.j.</span>


source: A
code: 9873
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 2233
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on suhteliselt väike, ebakorrapärase nelinurkse kujuga, pikkusega kirde-edela suunas 1,8 m, laius 1,2 m. Kivi suhteliselt järsem loodepoolne serv tõuseb maapinnast 0,5 m kõrgusele, kõige kõrgemaks on kivi läänepoolne nurk - 0,6 m. Kivi kagupoolne külg on laugjas. Kivil on näha 4 väikest lohku, mis asetsevad kaarjalt ridastikku üksteisest 15 cm kaugusel. Üks lohkudest on suhteliselt selgem, selle läbimõõt on 6,5 cm, sügavus 2 cm. Teine on esimesest 15 cm edela pool, ta on õige veidi ebamäärasem, ent siiski selgesti äratuntav, läbimõõt on 6 cm, sügavus 1,5-2 cm. Ülejäänud kaks lohku, esimesest vastavalt 15 ja 30cm kirde pool on üsna vaevaltmärgatavad, läbimõõduga ca 5 cm, sügavusega 0,5-1 cm. Paistab silma, et kirjeldatava kivi ümbruses on mitmeid teisi hoopis suuremaid kive, milledel aga lohkusid pole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivi asub linnuse jalamist 120 m loode pool põhja ja loode suunas aeglaselt madalduval põllumaal. Põhja poole jääb võsa, 15 m lääne pool on vana kiviaed, mille taga lagedam karjamaa. Kivist ca 80-90 m ida pool on jälgi asula kultuurkihist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist puuduvad varasemad teated. Avastati arheoloogilise ekspeditsiooni ajal 1972. a. Analoogia põhjal teiste paljulohuliste kultusekividega võiks kivi ohvrikohana kasutuseloleku ajaks lugeda I aastatuhandet e.m.a. - I aastatuhat m.a.j.</span>


source: A
code: 9874
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 71-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I kivi 9874 asub kiviaedade ristumiskohast linnuse edelavalli all 32 m edela pool, põhja-lõunasuunalisest kiviaiast 20 m läänes. Tegemist on trapetsja põhiplaaniga, pealt lameda ja loode suunas ca 20 kraadi all madalduva pealispinnaga raudkiviga. Kivi piikus on NS suunas 2,4 m, laius 2 m, suurim ümbermõõt 7 m ja kõrgus lõunaservas 0,6 m. Kivi pealispinnal leidub 33 korrapärast kunstlikku kultuselohukest. Lohkude läbimõõt vahemikus 4-9 cm, sügavus 0,5-3,5 cm</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivid paiknevad külatuumikust 350-400 m põhja pool, linnusest vahetult edela pool. 
Kõik kivid paiknevad kõrgel, lõuna suunas madalduval põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on avastatud Linnuse küla elanike poolt, kes näitasid seda arheoloog Mati Mandelile 1981. a. Kivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9875
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 174-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>II kivi nr 9875 asub esimesest 1,25 m kirde pool. Tegemist on kolmnurkse põhiplaaniga ja kõrgema keskosaga raudkiviga, mille pikkus ulatub OW suunas 1,4 meetrini, laius 1,95 meetrini, kõrgus vaid 0,4 m. Kivilae keskosas leidub 1 korrapärane kunstlik kultuselohuke läbimõõduga 6 cm ja sügavusega 1 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivid paiknevad külatuumikust 350-400 m põhja pool, linnusest vahetult edela pool. 
Kõik kivid paiknevad kõrgel, lõuna suunas madalduval põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 2. mail 1988. aastal. Kivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9876
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 175-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>III kivi 9876 asub esimesest 20 m lõuna pool, NS suunalisest kiviaiast 6 m läänes. Kivi on ristkülikukujulise põhiplaaniga ja suhteliselt tasase pealispinnaga (lõunaosast väike tükk ära murdunud). Kivi pikkus on kirde-edela suunas 1,5 m, laius 1,4 m, kõrgus vaid 0,45 m. Kivi pealispinnal leidub 4 korrapärast kunstlikku kultuselohukest (kolm ümarat, üks ovaalne).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivid paiknevad külatuumikust 350-400 m põhja pool, linnusest vahetult edela pool. 
Kõik kivid paiknevad kõrgel, lõuna suunas madalduval põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 2. mail 1988. aastal. Kivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9877
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 176-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>IV kivi nr 9877 asub esimesest 30 m põhja-loode pool, kiviaedade ristumiskohast linnuse edelavalli all 36m lääne-edela pool, kirde-edelasuunalisest kiviaiast 11 m loodes. Passi koostamise ajal oli kivi pealispind maapinnaga tasa, suuremas osas kamara all peidus. Välja ulatuv osa oli OW suunas 0,7 m pikk ja 0,5 m lai. Kivi pinnal leidus 10 korrapärast kunstlikku kultuselohukest. Praeguseks on kivi üleni pinnasesse mattunud ja ilma kaevamiseta ei ole võimalik seda leida.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivid paiknevad külatuumikust 350-400 m põhja pool, linnusest vahetult edela pool. 
Kõik kivid paiknevad kõrgel, lõuna suunas madalduval põllumaal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi avastatud M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt 2. mail 1988. aastal. Kivi kuulub I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9878
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 177-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi paikneb kõrgel ja lagedal, lõuna poole madalduval maal, NS suunalisest kiviaiast 80 m idas. Ta on kolmnurkse põhiplaaniga, ulatub maapinnale kümnekonna cm kõrguselt.  Selle väljaulatuva osa pikkus OW suunas on 50 cm, laius 40 cm. Kivinukil leidub 3 korrapärast kunstlikku lohukest, mille läbimõõt ulatub neljast kuue, sügavus 0,5-st 1,5 cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Linnuse küla Ansi talu hoonetest 350 m põhja pool, linnuse seljandikust lõuna pool, kivist nr 9879 jääb ta umbes 70 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis on registreeritud 2. mail 1988. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt, avastatud aga juba ajavahemikul 1981-1987. aastatel. Muistis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9879
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 178-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi paikneb kõrgel lagedal, lõuna suunas madalduval põllumaal, mõne meetri kõrguse saarepuu all (sellest vahetult lõunas).
Kivi ise on nelinurkse (ümardunud nurkadega) põhiplaaniga ja lõuna suunas madalduva pealispinnaga, NS suunas 3 m pikk, 2,8 m lai, 1,4 m kõrge. Tema suurim ümbermõõt ulatub 10,5 meetrini. Kivilae kõrgemas põhjaosas leidub 6 korrapärast kunstlikku kultuselohukest, mille läbimõõt on 4-6 cm ja sügavus 0,5- 2,5 cm. Kivi on muistisena hästi säilinud, kuid tema lõunaserva on kogutud mõned väiksemad kivid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Linnuse küla Ansi talu hoonetest 250 m põhja pool, NS suunalise kiviaia tallast 6 m idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1988. aastal M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Mälestis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9880
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 14
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus, nimetatakse ka Vatla linnuseks, asetseb ulatusliku seljandiku kitseneval loodepoolsel otsal, olles oma asendi järgi neemiklinnus. Ta on muust seljandikust eraldatud kõrgema otsavalliga. Suhteliselt kõrge äärevall, ehkki otsavallist märgatavalt madalam, ümbritseb linnust ka teistest külgedest, kus aga ühtlasi on ära kasutatud mäeseljaku algseid nõlvu.
Linnuse õueosa ehk platoo on ebakorrapärase ovaalse kujuga, pikiteljega NS suunas 55 m, laiusega OW suunas 41 m, õue pindala ulatub umbes 1750 ruutmeetrini. Õuepind on sile ja tasane, ent üsna märgatavalt kaldu. Nimelt tõuseb lõunaserv valli sisejalamil umbes 1,1-1,2 m kõrgemale põhjaservast. Kallak on sealjuures tugevam platoo lõunaosas, kuna põhjaosas on see vaevaltmärgatav. Õue on varemalt kasutatud põlluna, viimasel ajal enam mitte. Õue edelaosas ulatub läbi rohukamara mitu suuremat raudkivi, neist suurim 2,5 x 1,5 x 0,5 m. Platoo keskel on tsemendist valatud ümmargune tantsupõrand, läbimõõduga 10m. Viimase põhjaservale tehtud 0,5 x 0,5 m suurusest šurfist nähtus. Et valatud põranda alla oli eelnevalt toodud 0,1-0,2 m paksune kruusakiht. On tõenäoline, et algne maapind oli eelnevalt tasandatud ja sealt eemaldatud rohukamar. Samast šurfist selgus, et põlenud kive ja kivipuru sisaldav tumedam kultuurkiht ulatub platoo keskosas 0.4-0,5 m sügavuseni. On tõenäoline, et õue äärte poole kultuurkiht pakseneb. Ümber tantsupõranda on kunagi olnud pingid sisserammitud jalgadega.
Linnuse õue ümbritsev vall on võimsam idaküljel. Idapoolse otsavalli harja kõrgus on enam-vähem ühtlane, sisejalamilt, so õue poolt on see ligikaudu 4,5 m, välisjalamilt 5,5 m, sisenõlv on suhteliselt järsem, kaldega 36-37 kraadi, välisnõlv veidi laugjam. Ülal moodustub umbes 1,5-2 m laiune, suhteliselt lame hari. Materjal valli kuhjamiseks on võetud ilmselt vahetult tema välisjalamilt, mille tõttu siia kujunes linnuse kaitse seisukohalt oluline kraavitaoline nõgu, mis aga aegade jooksul on täitunud. Ainult linnuse kirdeküljel on kõnesoleva nõo koht veel üsna selgesti äratuntav, vähemal määral on ta jälgitav ka linnuse kaguküljel. Läbi otsavalli lõunapoose osa on kaevatud tee. Teekäigu sügavus on 4 m, laius pealt valli harja tasemelt 9-10 m, käigu põhjast 1,5-2 m. Kõnealune teekäik on kaevatud 19. sajandi lõpu - 20. sajandi alguse paiku. Nõlvad on kamardunud. Võimalik, et teekäigust väljavõetud materjali kasutati otsavalli välisjalamil olnud nõo täitmiseks.
Teekäigust lõuna poole madaldub otsavall äärevalliks, moodustades ca 10-11 m ulatuses laugja kallaku. Üleminekul äärevallile moodustub 2-3 m laiune nõgu. Äärevall on linnuse otsavallist üldiselt umbes 2 m madalam, äärevalli kõrgus on sisejalamilt 0,8-2,2 m, sisenõlva kalle üldiselt 24-25 kraadi, suhteliselt suurem on äärevalli sisenõlva kõrgus linnuse lõunaküljel, väiksem põhjaküljel. Absoluutne kõrguse vahe lõuna- ja põhjakülje äärevalli harja vahel ulatub 2 meetrini. Üldiselt on äärevalli kõrgus mõnevõrra varieeruv, mistõttu valli hari jätab kohati lainelise mulje. Linnuse lõunaküljel kulgeb äärevall aeglaselt tõustes kuni edelaküljeni, kust edasi valli kõrgus hakkab aeglaselt vähenema, kuni loodeküljel oleva teekäiguni. Kas see võib olla vana väravaase, pole selge. Igatahes on linnuse välisnõlv siin suhteliselt laugjam ning on tunda, et siitkaudu on üles käidud. Väravakohast edasi tõuseb hari veidi kõrgemale, ent laskub taas linnuse põhjaküljel, tõustes aga seejärel kirdes suhteliselt kiiresti 7-8 m jooksul kuni 2 m kõrgemaks otsavalliks. Üleminekul otsavallile on tunda valli siseküljel õige madalat rohukamaraga kinnikasvanud nõgu, mis pärineb tõenäoliselt mingist vanast sissekaevamisest. 
Äärevalli väliskülg liitub algse mäeservaga, moodustades ühtse linnuse välisnõlva, mille kaldenurk on 30 kraadi ümber, vähenedes kohati nõlva alumises osas. Linnuse lõunaküljel ulatub välisnõlva kõrgus (jalamilt kuni valli harjani) 10,1 meetrini, lääneküljel 8,7 meetrini, põhjaküljel 7,5 meetrini. Linnuse välisjalamit palistab vana kiviaed.
Kui mitte arvestada eelpoolnimetatud teekäike läbi valli, oletatavaid sissekaeve jälgi valli sisenõlva kirdeküljel, samuti mõningaid kahjustusi seoses tantsupõranda rajamisega, võiks linnust lugeda hästisäilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Linnuse külas Suuremäe talu maadel, küla tuumikust 0,4 km põhja pool. Asetsedes kõrgel seljandiku otsal, on linnus juba kaugelt nähtav ja äratuntav. Linnamäest umbes 150 m  kirde pool on endiste Suuremäe taluhoonete asukoht, hooned on hävinud. Tee linnusele viib Tammiku talu kaudu, mis on mälestisest ca 300 m ida-kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestisest on andmeid 19. sajandi lõpust C. Russwurmi  ja P. Jordani kirjutistes. Samast ajast on teada väiksematest kaevamistest linnusel.
Mälestist on nimetanud ka J. Jung (Muinasaja teadus III, lk 196), E. Laid (Eesti muinaslinnad. Tartu 1923, lk 73), E. Tõnisson (Linnamäed ja maalinnad. Tallinn 1966, lk 135). Andmeid linnusest on ka S. Pruudeni ja F. Karopuu Karuse kihelkonnakirjelduses (1921 ja 1923, lk 24-27, käsikiri Ajalooinstituudis) ja samuti J. Tavasti kihelkonnakirjelduses (1931, lk 13-15, käsikiri Ajalooinstituudis).
Linnuselt on juhuleiuna saadud 2 ristiripatsit, mis säilivad Ajaloomuuseumis. 
Kaitseehituse laadi ja tugevuse järgi otsustades kuulub linnus muinasaja lõppu, 11.-13. sajandisse.</span>


source: A
code: 9881
name: Ohvriallikas "Kaie kaev"
type: Ohvriallikas
alt_id: 39
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas on nõlva alumises osas, ümbritsetud tihedast võsast. Ümbruses mäeserval on suuri raudkive. Põuasel perioodil allikas kuivab märkamatuks. Allikalohk on umbes 1,5-2 m läbimõõduga, allapoole jääb ca 1,5 m laiune mudane vöönd  väikeste veeniredega. Siin leidub oksarisu, roikaid ja raudkive. Koht on metsloomade poolt tallatud ja raskesti leitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub Linnuse küla Leemeti talu maadel. Raatsi taluhoonetest jääb see 250 m põhja-kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>„Kaie kaev“ on nimetatud S. Pruudeni ja F. Karopuni Karuse kihelkonnakirjelduses aastast 1921 ja 1923, lk 23, samuti J. Tavasti Karuse kihelkonnakirjelduses aastast 1931, lk 42 (käsikirjad Ajalooinstituudis). Mõlemas kirjelduses mainitakse, et allika veega arstitakse silmi ning nahahaigusi.
Allikaga seotud ohverdamistraditsioon ulatub tagasi võib-olla I aastatuhandesse, püsides järgnevalt kuni 20. sajandini.</span>


source: A
code: 9882
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 188-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel maal, mis madaldub laugjalt ida suunas. Muinasasula ala on hõlmatud põllulappidest ja õueaiamaadest, samuti taluhoonetest. Lille-Jaani talust lõuna poole jääb põllulapp, põllu all on ka asula põhjaserv ja lõunaosa. Külas leidub vanu kiviaedu, talude ümbruses kasvab suuremaid põlispuid. Kultuurkihi paksus ulatub 40-50 cm-ni. Võrdlemisi tumedas mullas leidub arvukalt põlenud kive, märgata võib ka savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Lõo küla tuumikus, peamiselt Lille-Jaani ja Reino talude ümbruses ning neist lõuna pool, kahel pool Karuse-Nehatu teed. Asulakoha põhjapiiriks on Lille-Jaani talu põhjapiir, lõunapiir kulgeb Allika tallu viiva tee kohalt. Idapiir külateest 80 m ida poolt ja läänepiir ca 80 m lääne poolt. Nii on asula pikkus NS suunas ca 200 m, laius 170-180 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1986. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Asula territooriumilt koguti rida savinõukilde (säilivad Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris AI 6582).
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9883
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 120-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb suhteliselt kõrgel, ida suunas madalduval maal, kõrgete põllumaade ja kuivendatud karjamaade piiril praeguse küla territooriumil. Muinasasula territoorium on hõlmatud põlispuudest palistatud talukohtadest ja õueaiamaadest. Kultuurkiht on erineva paksusega, ulatudes 0,5-0,7 meetrini. Muld on musta värvi, sisaldades põlenud kive, loomaluid ja savinõukilde. Kuna asula kultuurkihti on mullatöödega segatud, saab mälestist lugeda vaid rahuldavalt säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Mäense küla läbiva maantee mõlemal poolel 50-70 m laiuse vööndina ning ulatub põhja-lõuna suunas 200-250 meetrini. Lõunapiir kulgeb endise Madise talu kohalt ja põhjapiir jääb Julga talust ca 150 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1983. a mais Mati Mandeli ja Ants Kraudi poolt. Leiud (savinõukillud, arvat 11.-13. sajandist) ajalooinstituudi kogudes.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9884
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 121-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb madala kõrgendiku lael ja nõlvadel, suhteliselt kõrgel lõuna suunas madalduval maal. Muinasasula territoorium on hõlmatud taluhoonetest, õueaiamaadest ja väikestest põllulappidest. Majade ümber kasvab ka põlispuid. Õueaiamaid ja põllulappe piiravad kiviaiad..
Kultuurkihi paksus ulatub 30-40 cm-ni. Suhteliselt tumedas mullas leidub põlenud raudkive ja üksikuid savinõukilde. Kõige intensiivsem on kultuurkiht Mäe ja Jüri taludest lääne poole jäävatel põllulappidel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälesis asub Kokuta küla tuumikus kahel pool Kõmsi-Salevere teed. Kultuurkiht on avastatud peamiselt Mäe (end Mäe-Nigula) ja Jüri (end Ärma-Jüri) talude ümbruses ca 150 m läbimõõduga piirkonnas. Muinasasula läänepiir kulgeb Jüri taluhoonetest ca 50 m lääne poolt, idapiir Kubja ja Jaagu talude kohalt, põhjapiir Mäe taluhoonetest paarkümmend meetrit põhja poolt ja lõunapiir Jüri taluhoonete joonelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud 1982. a Mati Mandeli poolt.
Dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9885
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 21
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Siin põlluservas oli varem registreeritud neli kivivaret, kusjuures mõned olid juba esmakordse registreerimise ajal hävinud. J. Tavasti koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses 1931. a on antud täpsemad mõõdud vaid ühel varel, mis pidi olema peaaegu neljakandiline, 7 m pikk ja 4 m lai. Kaks varet pidavat olema samasugused, neljanda kohta pole midagi öeldud. Millist neist täpselt on mõeldud, on raske oletada. Olemasoleva vare mõõdud ei sobi varasematega. Kuna aga tegemist on kindlasti kalmega, järgneb siinjuures selle kirjeldus. Samas tuleb kaitse all hoida kõrvalolevad teised vared.
Kirjeldatav kalme (reg nr 9887) on SW-NO suunas piklik ristkülikukujuline, pealispinnal tugevasti kamardunud. Selle SW otsal kasvab vana õunapuu ja kadakaid, Kalme NO poole ots on lõhutud - suur auk, millest arvatavasti on paekivi välja lõhutud lähedalasuva lubjaahju tarbeks. Mälestise passi koostamise ajaks oli see auk juba põõsastesse kasvanud.
Kalme on säilinud osas 14 m pikk ja 9-10 m lai. Kõrgus on 80-100 cm ümbritsevast põllust, kuid tundub, et selline kõrgus on tingitud ümbritseva maa sügavamaks kündmise tõttu. Kalme kultuurkihi paksus võiks olla umbes 60-70 cm. Kalme keskossa tehti 1971. aastal proovišurf, millest leiti õletatud ja põletamata luid. Teine proovišurf tehti 1972. a suvel kalme kirdepoolsesse otsa. Kaevatavat kohta kattis üsna paks kamar. Leiti põletamata kolbatükke, inimese hambaid jm luid.    

Maa-alust kalmistut (reg nr 9885), mis paiknes kalme ümber on rikutud pideva kündmisega, kuid see võib sisaldada võimalikke kalme jalamile tehtud matuseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Matsi-Jüri talu maal, taluhoonetest umbes 750 m edela pool, Massu mõisa endisest paemurrust ja vanast rehehoonest põhja pool kadakase endise karjamaa kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>J. Tavasti käsikiri Hanila kihelkonna muinasteadusliku kirjeldusega asub Ajalooinstituudis. Selles on aastal 1931 nimetatud nelja varet (vt eespool). Lisaks mainitakse, et „viie aasta eest on peremees üht varet lõhkudes peaaegu maapinnalt leidnud luid ja pronksasju. Keti katkend on kadunud. Pronksist rihmakeel on 1931. a arheoloogia kabinetti toodud. Hõberaha on ka kalmes olnud, kuid nüüd kadunud. Üks amulett (metslooma - karu või hundi küüs) leitud (1931. a kabinetti toodud)“.
Võimalik, et jutt ongi samast kalmest, mida eespool kirjeldatud ja mille kirdeots on lõhutud. Igal juhul on käesoleva kalme puhul tegemist esimestest sajanditest m.a.j. pärit tarandkalmega, millesse võib-olla maetud ka hiljem, sellele viitavad leitud tugevasti põlenud - kaltsineerunud luud, milliseid leiti ka nt Kõmsi noorema rauaaja kalmistult. V. Lõugase koostatud inspektsioonikirjeldus asub ka Ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 9886
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 22
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>„Kõremägi“ on kõrgem seljandik, mis on juba vanast ajast olnud söödis. Kõremäelt on ilus avar vaade ümbritsevatele põllumaadele, eriti Massu mõisa poolses küljes, kus silm ulatub vaatama paari kilomeetri kaugusele lõuna ja edela poole. Künka põhjapoolne lagi on ebatasane ja auklik vanadest kinnikasvanud kruusaaukudest. Siin on ka paar sügavat auku, millede tekkelugu on ebaselge ja mille servad on ümbritsevast maapinnast kõrgemad väljavisatud materjali tõttu. Juba talude ajal on siia põldudelt lükatud suuremaid kive. Sööditüki servades on neid üsna arvukalt, kuid otseselt kivihunnikuid siin ei ole. Söödis oleva ala suurus on põhjast lõunasse üle 120, ja laius sadakond meetrit (lääne pool jätkub söödiriba põldude vahel veel loogeldes mitusada meetrit, kuid seda ei peeta enam otseselt  Kõremäeks). 
Varasemate kirjelduste kohaselt on  Kõremäelt leitud mitmest kohast inimeste luid. Täpsemaid luude leiukohti ei mäletatud. Luud olevat asunud umbes poole meetri sügavusel ja olnud põletamata. Luudega koos on leitud helmeid, mis aja jooksul kaduma läinud. Ka räägitakse, et kruusa võttes on siit leitud umbes 1 m sügavused ja meetrise läbimõõduga augud, mis olevat olud vooderdatud väiksemate paekividega ja täidetud mullaga. Andruse tuuliku tegemise ajal leitud ühest sellisest august väikesi pealuid, mida peetud ussi omadeks. Seda, et sealt oleks leitud inimese luid, ei mäletatud. Kruusa võtmisel on aga sageli leitud keti katkendeid, helmeid jne, kuid need polnud enam alles. Viimased leiud saadud 1920-ndate esimesel poolel. Tollane Matsi-Jüri peremees leidnud siit kirve, kuid kasutanud seda tööks ja andnud talle uue kuju. XX sajandi algul leitud siit kaheteraline ja käepidemega mõõk. Mõõk olla tükeldatud nugade tegemiseks. 1929. aastal leiti siit pronksist rihmapannal, mis viidi Tartusse Arheoloogia Kabinetti 1931. aastal. 
1972. a augustis koha peale tehtud inspektsiooni ajal oli kalmistu üldpilt muutumata. Ainult Villemi talu maal olevasse kalmistu ossa oli tehtud lisaks veel mõned augud. Otse üle Kõremäe viiva põllutee põhjapoolsesse serva tehtud prooviauk andis siit kalmistult esimesed savinõukillud (4 tk), mis kõik olid hea põletusega ja sisaldasid üsna peent liiva ning mõned tugevasti põletatud luude tükid. Seega on siia kalmistule maetud nii põletatult kui ka põletamata.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Massu mõisa pargist ca 1200 m põhja pool ja Mäense küla läbivast teest 250 m lääne pool keset põldu kõrgemal künkal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmakordselt on kalmistu registreeritud 1931. aastal J. Tavasti koostatud kihelkonna kirjelduses. Leiukohta on märgitud ka: H. Moora. Läänemaa muinasaeg. 1942 (lk 14).
Leiud - noorema rauaaja pronksist pannal ja savinõukillud ning põletatud luud - asuvad ajalooinstituudi fondis.
 Kalmistut on kasutatud muinasaja lõpul ja keskaja algul- XII-XIII sajandil.</span>


source: A
code: 9887
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 20
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Siin põlluservas oli varem registreeritud neli kivivaret, kusjuures mõned olid juba esmakordse registreerimise ajal hävinud. J. Tavasti koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses 1931. a on antud täpsemad mõõdud vaid ühel varel, mis pidi olema peaaegu neljakandiline, 7 m pikk ja 4 m lai. Kaks varet pidavat olema samasugused, neljanda kohta pole midagi öeldud. Millist neist täpselt on mõeldud, on raske oletada. Olemasoleva vare mõõdud ei sobi varasematega. Kuna aga tegemist on kindlasti kalmega, järgneb siinjuures selle kirjeldus. Samas tuleb kaitse all hoida kõrvalolevad teised vared.
Kirjeldatav kalme (reg nr 9887) on SW-NO suunas piklik ristkülikukujuline, pealispinnal tugevasti kamardunud. Selle SW otsal kasvab vana õunapuu ja kadakaid, Kalme NO poole ots on lõhutud - suur auk, millest arvatavasti on paekivi välja lõhutud lähedalasuva lubjaahju tarbeks. Mälestise passi koostamise ajaks oli see auk juba põõsastesse kasvanud.
Kalme on säilinud osas 14 m pikk ja 9-10 m lai. Kõrgus on 80-100 cm ümbritsevast põllust, kuid tundub, et selline kõrgus on tingitud ümbritseva maa sügavamaks kündmise tõttu. Kalme kultuurkihi paksus võiks olla umbes 60-70 cm. Kalme keskossa tehti 1971. aastal proovišurf, millest leiti õletatud ja põletamata luid. Teine proovišurf tehti 1972. a suvel kalme kirdepoolsesse otsa. Kaevatavat kohta kattis üsna paks kamar. Leiti põletamata kolbatükke, inimese hambaid jm luid.    

Maa-alust kalmistut (reg nr 9885), mis paiknes kalme ümber on rikutud pideva kündmisega, kuid see võib sisaldada võimalikke kalme jalamile tehtud matuseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Matsi-Jüri talu maal, taluhoonetest umbes 750 m edela pool, Massu mõisa endisest paemurrust ja vanast rehehoonest põhja pool kadakase endise karjamaa kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>J. Tavasti käsikiri Hanila kihelkonna muinasteadusliku kirjeldusega asub Ajalooinstituudis. Selles on aastal 1931 nimetatud nelja varet (vt eespool). Lisaks mainitakse, et „viie aasta eest on peremees üht varet lõhkudes peaaegu maapinnalt leidnud luid ja pronksasju. Keti katkend on kadunud. Pronksist rihmakeel on 1931. a arheoloogia kabinetti toodud. Hõberaha on ka kalmes olnud, kuid nüüd kadunud. Üks amulett (metslooma- karu või hundi küüs) leitud (1931. a kabinetti toodud)“.
Võimalik, et jutt ongi samast kalmest, mida eespool kirjeldatud ja mille kirdeots on lõhutud. Igal juhul on käesoleva kalme puhul tegemist esimestest sajanditest m.a.j. pärit tarandkalmega, millesse võib-olla maetud ka hiljem, sellele viitavad leitud tugevasti põlenud - kaltsineerunud luud, milliseid leiti ka nt Kõmsi noorema rauaaja kalmistult. V. Lõugase koostatud inspektsioonikirjeldus asub ka Ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 9888
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2221
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad ümbruskonna kõrgeimas kohas. Maa madaldub kalmete piirkonnast kõigis suundades. Põhja-loode ja lõuna-kagu poolt piiravad söödiala vanad madalad kiviaiad. Põhja-loodepoolset kiviaeda palistavad lehtpuud, Varem piirasid kiviaiad söödiala ka ida-kirde ja lääne-edela poolt. Neist külgedest on aga maa mingil ajal üles haritud. Seega on praegune ülesharimata ala varasemast väiksem. Söödialal kasvavad hõredalt üksikud puud, siin-seal kõrgub ka üksikuid suuremaid raudkive. Leidub mitu kamardunud kivivaret, mida võib kalmeteks pidada. Kolhoosiajal söödialale kive kogutud ei ole. 
I kalme asub söödiala edelanurgas. Tegemist on ümbritsevast alast üsna järsult 80 cm kõrgemale tõusva, peaaegu ruudukujulise põhiplaaniga, tiheda kivistikuga kivivarega. Vaid muistise idaserv on madalam ja laugem. Selle lääne- ja põhjaserva on kogutud veidi kuni 80 cm läbimõõduga raudkive. Kalme keskel kõrgub aga üks kivistiku pinnast veel 30 cm kõrgemale tõusev, 1 m läbimõõduga rändrahn. Kalme pikkus on kirde-edela suunas 13 m, laius kagu-loode suunas 12 m. Tema põhjaservas kasvab saarepuu.
I kalmest jätkub ida-kirde suunas 3-4 m laiune ja lõuna poolt 60-80 cm kõrgune seljandik ida-kirde suunas. Sellel kasvavad mõned väikesed ning üks suurem puu ja leidub üks 1,2 x 1,2 m suurune ja 30 cm kõrgune raudkivi. I kalmest 20 m ida-kirde pool asub seljandikul 2,3 x 1,7 m suurune ja 1 m kõrgune raudkivirahn. Viimane ei paikne aga algses kohas vaid on kunagi II kalme edelaserva lükatud.
II kalme on põhiplaanilt neerukujuline, OW suunas 12 m pikk, 6 m lai ja 70 cm kõrge kamardunud kivivare. Murukamarast ulatub esile üksikuid kuni 0,5 m läbimõõduga raudkive. Kalme kaguserva on kogutud paar suuremat, põhjaserva aga väiksemaid raudkive. II kalme idaosast 5 m põhja pool leidub veel OW suunas 5 m pikk, 2,5 m lai ja 70 cm kõrge kivivare.
III kalme (oletatav) asub II kalme idaosast 8 m lõuna pool. Tegemist on NS suunas  m pikkuse, 4-5 m laiuse ja 70 cm kõrguse kamardunud kivivarega. Kivivare lõunaservast läheb üle kogu söödiala lõuna-kagu poolt piirav kiviaed, 1 m ida pool kasvab aga saarepuu.
Kalmed näivad olevat muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistised jäävad Massu mõisahoonetest ca 850 m põhja poole, Julga talust 600 m lääne-edela poole. NS suunalisest põldudevahelisest teest jäävad kalmed ca 200 m ida poole OW suunas 80 m pikkusele ja 65 m laiusele söödialale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on registreeritud Vello Lõugase poolt 1971. a. Kalmele juhtis tähelepanu Eesti Ajaloomuuseumi fotograaf R. Kärner. Oletatavatesse kalmetesse kaevatud proovišurfidest midagi ei leitud, ometi arvas V. Lõugas, et kohad tuleks kaitse alla võtta (vt V. Lõugas). Massu vanema rauaaja kivikalmed. Inspektsiooniaruanne 21. septembrist 1971 (Ajalooinstituudi arhiivis).
Muistised on dateeritud I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9889
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 29
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi paikneb teetammi kirdeservas, maantee ja maanteeäärse kraavi vahel, tasasel ja suhteliselt kõrgel maal. Maastikuliselt jääb ta kagu-loodesuunalisse laugjate nõlvadega nõkku. Kivi pikkus on OW suunas 3,3 m, laius NS suunas 3 m, kõrgus 1,2 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 11 m. Muistis on peaaegu ümara põhiplaaniga, kõrge lõunaservaga ja umbes 30 kraadise kalde all põhja suunas langeva pealispinnaga. Kivi kõrgemas lõunaosas asuval harjal on ida-läänesuunaline 1,6 m pikkune, kolmnurkse ristlõikega, 15 cm laiune ja 6-7 cm sügavune (ilmselt loodusliku päritoluga) vagumus. 30-kraadise kalde all langeva põhjakülje kõrgemasse ossa on süvendatud kolm sileda põhjaga ümarat istesüvendit, milledest kulgevad allapoole (põhja-kirde suunas) liulaskmisjäljed. Istesüvenditest on idapoolse läbimõõt 25 cm, teistel 23 cm. Läänepoolse sügavus ulatub 3 cm-ni, teistel 4 cm-ni. Selgeim on keskmine.
Kivi kõrgemas osas leidub ka 8 väikest ümara põhja ja kujuga kultuselohukest. Ebakindlaid (krobelise põhjaga) lohukesi leidub ka kivi 50-60 kraadise kalde all langeval lõunaküljel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Kõmsi-Mõisaküla-Salevere tee põhjaservas, Massu mõisa peahoonest ca 600 m ja teeristist 450 m lääne-loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Hanila kihelkond. 1931, lk 35 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis).
V. Lõugas, J. Selirand. Arheoloogia Eestimaa teedel. 1989, lk 119 (kivi on ühendatud seksuaalmaagiaga - tagab mehelsaamist ja sigivust).
Kivi on dateeritav ajavahemikku I aastatuhat eKr kuni II aastatuhat.</span>


source: A
code: 9890
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 16
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub ümbruskonda valdaval kõrgendikul, suhteliselt tasasel maal. Samale kõrgendikule jäävad ka Massu mõisa hooned ja eelkirjeldatud teerist. Sellest piirkonnast madaldub maapind väga laugelt Massu-Kokuta teest lõuna poole, kus laiuvad avarad kuivendatud karjamaad, samuti maalinnast lääne-loode suunas ning ka mõisast ida suunas. Maalinast lõuna ja kagu poole jäävad kolhoosiaegsed laudad, nende juurdepääsuteed ja muu söödiala, lääne ja loode pool elage ja suhteliselt tasane põllumaa. Maalinnast põhja poole laiub 150 m ulatuses ning ida ja kirde suunas 100 m ulatuses kadakaid täis kasvanud söödiala. Kaugemal põhja pool on lage põld, ida ja kirde pool aga kadakatesse kasvanud vanad paemurruaugud. Viimased hõlmavad põhja-lõuna suunas 300 m pikkuse ja 200 m laiuse ala. Maalinnast läänes on lage põllumaa. Vaid põlluserva, maalinna lähedusse, on kokku veetud kivihunnikuid.

Maalinn ise kujutab endast peaaegu ringikujulise põhiplaaniga, valliga piiratud ala. Muistise üsna laugete nõlvadega vall on 1-1,2 m kõrge ja 8-9 m lai. Ringvallis leidus kaks sissekäiku, neist üks linnuse keskelt vaadates kirdes ja teine edelas. Praeguseks on säilinud vaid kirdepoolne, 12 m laiune sissekäik. Edelapoolne sissekäik koos seda kahelt poolt ümbritsenud valliga, lõhuti 1972. aastal, mil kolhoos asus rajama karjalauta ning selle lõunaotsa heinahoidlat. Ehitustööde käigus lõhuti üldse kogu linnuse lõunaosa. Sinna ehitatud heinahoidlast lõuna poole paigaldatud betoonpostid ulatuvad peaaegu kohani, kus varem algas ringvall. Maalinna lõhutud lõunaossa on hiljem poolkaarekujuliselt lükatud 8 m laiune ja 2 m kõrgune mulla- ning kivivall. Vaid kohas, kus kunagi asus edelapoolne väravaava, leidub selles vallis lünk. Sealt pääseb ka linnuseõuele. Maalinna valle ja õue katab tihe kadastik, siin-seal kasvab ka kõrgemaid lehtpuid (peam. Toomingad). Lagedam on olnud vaid jalgraja ümbrus, mis läbib linnuseõue kirdest edelasse, ühendades väravakohti. Õue pikkus ulatub kirdest edelasse (arvestades edelapoolse valli omaaegset umbkaudset asukohta) 48-50 meetrini, kagust loodesse 58-60 meetrini. Õuepind on suhteliselt tasane, vaid siin-seal tõuseb murukamarast esile mõni kuni 0,5 m läbimõõduga kivi. Suuri raudkive, mis asusid linnuse õuel 1931. aastal, mil J. Tavast kihelkonna muistiseid kirjeldas, seal enam pole. Üksikutest mullahunnikutest nähtub, et tegu on hallika sõmera mullaga. Mingeid leide ega ka põlenud raudkive ei ole näha. Tegu on Eestis üsnagi haruldase muistisega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Massu mõis peahoonest linnulennult 500 m põhja-loode pool, maanteeristist, mille üks haru viib lõuna suunas Kõmsile, teine lääne-loode poole Kokuta külla ja kolmas kirdesse Mäense poole, 400 m põhja-loode pool. Teeristist 180 m kaugusel kulgeb paremale uuem tee, mis möödub karjalautadest lääne-loode poolt, teeb käänaku ja suundub põhja. Käänaku kohas jääb läände avar põld, millel  näha endised silohoidlad, itta aga läänepoolsest laudast põhja-kirde poole tihe kadastik. Kadastikus asuvadki linnuse e maalinna jäänused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
1.	J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 196. Muuhulgas nimetab Jung, et: „..seal olnud vanaste linn“ ja „sealt olla ka mõnesuguseid vanu sõjariistu ja pronksist ehteasju välja tulnud“.
2.	J. Tavast. Hanila kihelkond 1931 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis), lk 30-31. Tavast annab maalinna pikkuseks 80 m ja laiuseks 75 m. Ilmselt peetakse silmas mõõtmeid valli välisküljelt välisküljele. Linnuse keskosas tol ajal paiknenud suurema kivi all olnud rahvajutu järgi kaev.
3.	V. Lõugas. Über die Entstehung ortsgebundener Bodenbaukultur in Westestland. ENSV TA Toimetised. Ühiskonnateadused. Nr 1, 1975, lk 86, tahv. X, 12-14. V. Lõugas mainib, et kultuurkiht linnuse õuel on pika põlluna kasutamise tagajärjel hävitatid. 1973. a päästekaevamistel lõhutud valliosa alal õnnestus aga koguda keraamikat, mis arheoloogi arvates pärineb meie ajaarvamise algusest.
4.	V. Lõugas, J. Selirand. Arheoloogia Eestimaa teedel. Tallinn, 1989, lk 119. V. Lõugase järgi koosnes linnuse varisenud vall peamiselt paekivist, osaliselt raudkividest. Autor liigitab linnuse Gotlandi, Ölandi ja Saaremaa madalate ringvall-linnuste hulka ning dateerib ajaarvamise algusesse. Samas märgib Lõugas, et teise seisukoha järgi (E. Tõnisson) võiks linnus kuuluda m.a. I aastatuhande II poolde.
M. Mandeli arvates võib linnuse dateering olla ka eelnimetatust varasem, I aastatuhande keskpaik või II pool eKr.</span>


source: A
code: 9891
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 33
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestise olemasolev kirjeldus piirdub lausega, et kivi asub Massu-Kokuta teest 400 meetri kaugusel. Kivi peaks paiknema Massu-Kokuta teest ca 385-390 m põhja pool Mäe-Nigula ja Põllu katastriüksuste piiril. Selle juurde saab Laose talu juurest põhja poole viivat põlluteed mööda. Maanteest 250 m kaugusel tuleb pöörata ca 135 m ida suunas ja seejärel 100 m kirde suunas. Kivi asukoht on märgitud söödiala idaserva heinamaa piirile. Asukohas kasvab suuremaid puid ja võsa, ala kivine, aegade jooksul kogutud põllukivid ja leidub hulgaliselt suuri maakive.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Andmed puuduvad, vajalik arheoloogi konsultatsioon.</span>


source: A
code: 9892
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 147-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel ja suhteliselt tasasel maal. Küla on kõigist külgedest piiratud põllumaadega. Muinasasula ala ise on hõlmatud taluhoonetest, aedadest ja õueaiamaadest, samuti põllulappidest. Talumajade ümber kasvab ka suuri põlispuid. Kultuurkiht on erineva paksusega, ulatudes 0,5 meetrini. Mullas leidub põlenud raudkive ja loomaluid, samuti üksikuid savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nehatu küla tuumikus kahel pool maanteed. Kõige intensiivsem on kultuurkiht Liiase talu ümbruses, talust ida pool põllul ja viljapuuaias. Muinasasula lõunapiir kulgeb maanteest sadakond meetrit lõuna poolt, põhjapiir teest ca 50 m põhja poolt, idapiir Liiase talu hoonetest 100 m idast, läänepiir 50-80 m lääne poolt. Nii hõlmab asula ala ca 150 m läbimõõduga territooriumi. Kaitse alla kuulub aga kirjeldatud ala ja vähemalt 100 m laiune vöönd selle ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud 1985. a septembris Mati Mandeli poolt. Kohalt leiti mõned savinõukillud (säilivad Ajalooinstituudis). Kohalikud elanikud on rääkinud legendi, mille kohaselt Õekülas, Liiase talu aias, olnud kord mõis, mida pidanud kaks õde. Sellest tulnud ka külale nimi Õeküla.
Muistis dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9893
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 189-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula tuumik näib olevat paiknenud Uuepere talu hoonetest põhja pool põllul. Laudahoonest 40 m põhja pool ulatub kultuurkihi paksus 40 cm-ni. Mustas mullas leidub hulgaliselt põlenud raudkive. Põhja ja lääne suunas kultuurkiht nõrgeneb. Asula territoorium on suhteliselt lage. Hõlmatud on ta talude õueaiamaadest. Viimaseid eraldavad suuremate puudega palistatud kiviaiad. Kiviaedadega on kummaltki poolt piiratud ka Uuepere talust lääne poolt mööduv vana külatänav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nehatu, varasemalt Virita küla alal. Säilinud majapidamised jäävad maanteest ca 700 m põhja poole. Muinasasula kultuurkiht esineb endise külatuumiku idaserva jääva Uuepere talu maal, taluhoonetest põhja ja loode pool, osalt ka talust läänes. Kultuurkihi lõunapiir kulgeb Uuepere talu elumaja joonel, põhjapiir sellest 130 m põhja pool, idapiir Uuepere talu idapoolsete hoonete joonel, läänepiir Kubja talu joonel. Nii on asula suuruseks 100-130 m läbimõõduga ala. Kuna asulakoha täpsemate piiride määratlemine on raskendatud, kuulub kaitse alla ka vähemalt 50 m laiune vöönd kirjeldatud ala ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula kultuurkihist leiti esimesi märke 1991. a kevadel. Täpsemalt fikseeriti kultuurkiht aga 29. aprillil 1993. a Mati Mandeli poolt. Kultuurkihist õnnestus leida keraamikat (säilib Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus).
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9894
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 191-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasuka kultuurkihi laigud paiknevad kõrgel lagedal põllumaal, mis madaldub ida suunas. Suurema laigu piires on kultuurkiht kõige intensiivsem (kõige tumedamat värvi ja palju põlenud raudkive sisaldav) kahel pool maanteed, kuivatist 150-200 m ida pool. Sellesse piirkonda, maanteest lõunasse jääb ka üksik suurem raudkivi. Kultuurkihi paksuseks mõõdeti 50-60 cm. Väiksem kultuurkihi laik on nähtav tugepõlenud raudkive sisaldava tumedama vööndina Salmu talu õueaiamaast vahetult ida pool. Kultuurkihi paksus ulatub laigu keskosas 50 cm-ni. Nõrku kultuurkihi jälgi esineb ka põllul kahe laigu vahelisel alal.

Kuna asulakoha täpsemate piiride määratlemine on raskendatud, tuleks mõlemad kultuurkihi laigud ühendada ühtsesse kaitsetsooni. Viimane peaks aga hõlmama ka ca 50 m laiuse vööndi nende laikude ümber.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht jääb endise Rehe (taluhoonete kohale ehitati kolhoosiajal kuivati) ja Salmu (Viikmanni) talude maadele ja neist ida poole. Omaaegsest Nehatu mõisast jääb muistis 430-600 m ida poole, kahele poole Nehatu-Vatla teed.

Asula kultuurkiht esineb kahes osas. Põhiosa jääb kuivatist 50-230 m ida poole, hõlmates maanteest lõunas ca 70 m laiuse ja maanteest põhjas 170 m laiuse ala. Nii on selle kultuurkihi laigu pikkus NS suunas 240 m, laius OW suunas 180 m. Teine kultuurkihi laik jääb esimesest põhja poole, Salmu talust itta, hõlmates NS suunas 130 m pikkuse ja OW suunas 50 m laiuse ala. Selle laigu põhjaserv kulgeb talu krundi põhjapiiri kohalt, lääneserv aga talu elumajast 10-20 m ida poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht avastati 19. aprillil 1991. aastal Mati Mandeli poolt. Kultuurkihi fikseerimisel olid kaasas ka H. Pauts ja U. Härm. Asula territooriumilt koguti mitmeid muinasleide, peamiselt keraamikat. Leiud säilivad Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus.
Muistis on dateeritav I aastatuhande II pool - II aastatuhande I pool.</span>


source: A
code: 9895
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 19
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu alaks on kõrgem kruusaseljandik, millest ida poole on maa üsna tasane, lääne poole aga alaneb üsna kiiresti ja muutub juba 500-600 m kaugusel üsna madalaks ja vesiseks. Kruusaseljandiku ja selle madala maa vahele jäid kunagi küla põllud ja rohumaad (praegu mets). Kalmistu alal on 40-80 m laiuselt kruusaauke. Viimased algavad lõuna pool vana puidust tuulikukere juurest ja ulatuvad põhja poole ligi 200-250 m pikkuselt. Lõunapoolses osas paiknevad vanad kamardunud ja puid täis kasvanud kruusaaugud. Põhjapoolses osas on kruusavõtmise jäljed värskemad. Kruusaaugi põhjaots ulatub välja vana kivituuliku aseme juurde. Selle tuulikuvare taga on lääne pool kruusaaugu kaldal veel üsna kõrget maad, kus kalmistu on võib-olla veel kohati säilinud. Sama kehtib üldse kruusaaugu äärte kohta, sest otse kruusaaugu idakaldast leiti luustik 1960-ndate aastate lõpul. Ka tuulikualuse juurest olevat 1930. aastail avastatud rauast odaga „sõjamehe“ matus. Viimatileitud luustiku kohta mäletatakse, et ta olnud maetud umbes 0,5 m sügavusele ja peaga loode poole, selili ja siruli. Luustikul olnud kaelas helmed. Leiukoha järelvaatusel passi koostamise ajal torkas silma, et muld siin kruusaaugu oli üsna must, kuid võimalik, et see pärineb ka ajast kui siin tegutses tuuleveski. Üldse on kalmistu ulatust raske kindlaks teha, sest vanade leidude kohti keegi enam ei tea. Samuti ei saa midagi öelda veel avastamata matuste kohta.
Kuna kalmistu põhiosa on lõhutud, siis on muistis kaotanud suure osa oma väärtusest. Et aga praegused kruusaaugu servaalad toovad ikka esile üksikuid (arvatavasti perifeerseid) matuseid, siis tuleb koht hoida kaitse all ja kruusa ei või eelnevate arheoloogiliste uuringuteta kaevandada.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub loode-kagusuunalisest maanteest ca 250 m lääne pool, vana tuulikuvare juures kõrgemal kruusaseljandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistut mainib juba J. Jung „Muinasteadus eestlaste maalt III“ Tallinn, 1910, lk 193. Jung ütleb, et siit olla “surnuluid, asju ja rahasid välja kaevatud. Rahad olnud vasest ja leidja lasknud need kaduma minna“. 
J. Tavasti poolt 1931. Aastal koostatud Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses lk 10 antakse kalmistu asukoha täpsem kirjeldus ja mainitakse, et umbes 15 aasta eest olla sealt leitud ühes luudega odaots ja nuga. Talu peremees olla need hiljem kaotanud. Odaots olnud pajulehe kujuline. Passi koostamise ajal ja inspekteerimisel 1972. aasta suvel räägiti, et 1960-ndate aastate lõpul olnud kohalik traktorist leidnud luustiku, millel olnud kaelas helmed. Viimased olla viidud hoiule Lihula Keskkooli koduloo ringi. Samas teatatud ebamäärane sõjameheleid 1920-ndaist aastaist on ilmselt sama, millest räägib J. Tavast oma kirjelduses palju konkreetsemalt. Kalmistu kohta käivad inspekteerimiskirjeldused asuvad ajalooinstituudis.
Kalmistu pärineb arvatavasti 13.-17. sajandist.</span>


source: A
code: 9896
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 28
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht on endast kujutanud ümbruskonnast 2-3 m kõrgemat, OW suunalist kruusakõrgendikku. Selle kõrgemas osas on praegu ida-läänesuunaline, ca 100 m pikkune ja 80 m laiune ning 1-1,5 m sügavune kruusaauk. Kruusa on ilmselt võetud üsna ammu. Seda tõendab augu kamardunud ja kadakaid täis kasvanud põhi. Üksnes kõrgendiku idaosas võib näha värskemaid kruusavõtmise jälgi.
Varasematel aegadel olevat kruusa võtmisel leitud üsna palju inimluid.
Kõrgendikust on alles vaid ida-lääne suunas 80 m pikkune ja 10-15 m laiune lõunaserv. See on kaetud murukamaraga. Leidub ka 2 m läbimõõduga ja kuni 1,5 m kõrgusi raudkive. Kõrgendikul kasvavad männid. Suhteliselt kõrge on kruusaaugu põhjaserv. Sealgi kasvavad männid. 
Kaitse alla kuulub ca 80 m pikkune (OW suunas) ja 15 m laiune ala kruusaaugust vahetult lõuna pool, samuti ca 10-15 m laiune vöönd kruusaaugu põhjaservas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis jääb Salmu talust 150-300 m põhja poole, endisest Nehatu mõisast 700-800 m kirde poole, Nehatu-Vatla teest 550-700 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
1.	J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 200. Koha on seal nimetatud hiiemäeks. Mäel olevat kunagi kasvanud suured tammed.
2.	H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 16: kohta nimetatakse Salumäeks.
Kirjanduses leiduv andmestik muistise kohta on niisiis väga napp. Rahvasuus leidub veel teade selle kohta, et kõrgendikul olevat kunagi inimesi hukatud. Nimetatakse kivivõllaid (?).
Kuna kõrgendik on suuremas osas kruusana ära veetud, pole kindel, kas selle lõuna- või põhjaservas veel on matuseid säilinud. Senised teated luude leiust on umbmäärased ja pärinevad kaugemast minevikust.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse, arvatavasti selle I poolde või keskpaika.</span>


source: A
code: 9897
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 37
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allika ümbruses on maa üsna vesine ja madal. Siin-seal on vesisemaid nõgusid. Allikas on kirjeldamise ajal olnud üsna veerikas. Selle kuju on kolmnurkne, ligi 1,5 m läbimõõduga. Sügavus 60-70 cm. Allika kaldad on kividega kindlustatud ja arvatavasti kasutavad metsloomad seda joogikohana. Allika ümbrus madal ja vesine. Läheduses kasvavad mõned suured kased.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikani jõudmiseks peab Nehatu teelt keerama otse lõuna suunas kulgevale pinnaseteele. Umbes 840 m pärast tuleks pöörata ida-kagu suunas ja liikuda piki katastriüksuse piiri u 170 m. Kunagi on siin olnud heinamaa, praeguseks võssa kasvanud ja mingit teed allikani ei vii.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nime on allikas saanud Rässa raba järgi, mille serval, endisel mõisa heinamaal ta asub. Allikast olevat külarahvas vett võtnud kui suvel küla kaevud kuivaks jäid. Mõisamehed valvanud allika juures, et enne keegi ei võtaks vett kui mõisa vesi saab ära võetud. See allika polevatki päris õige ohvriallikas. Õige pidavat asuma umbes 900 m lõuna pool (reg nr 9898). Siia ohverdanud vaid need, kes ühel või teisel põhjusel pole õige allikani jõudnud. 
Allikat on kasutatud ohverdamiseks rahvamälestuste järgi 19. saj lõpus - 20. saj algul, tõenäoliselt aga ehk juba varem.</span>


source: A
code: 9898
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 2234
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allika läbimõõt on kõigest 30 cm. Allika kirjeldamise ajal kaevati selle servi veidi maha ja laiendati sellega veesilma, kuid et allikas asub puude-põõsaste vahel suure rohu sees, siis võib sellest mõne sammu kauguselt mööda minna ja mitte leida. Allika lõunapoolsel kaldal kasvab 5-6 kaske, neid kasvab ka NO kaldal. Allikast põhja pool kasvab üks kadakas.
Allikas on hästi sügav. Alles 2,5 m sügavusel hakkab tundma vastutulevat mudakihti.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikani jõudmiseks peab Nehatu teelt keerama otse lõuna suunas kulgevale pinnaseteele. Kunagi on see teerada viinud umbes 2 km lõunasse. Praegu muutub ca 700-800 meetri pärast praktiliselt olematuks.  See allikas peaks jääma teisest (reg nr 9897) umbes 765 m edela suunas. Juba kirjeldamise ajal on hinnatud väga raskesti leitavaks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allikale juhtis esimest korda tähelepanu Rame külast pärit kunstnik Helmut Polberg, kes tegeles agaralt kodu-uurimisega ja oli allika kohta käivad pärimused kirja pannud. Äärepere allikas oli üsna laialt tuntud. Siia käidi ohverdamas üsna kaugelt. Ainult need, kes mingil põhjusel ei jõudnud siia allikani (ei leidnud vms), ohverdasid külale lähemal olnud allikasse. Seega peaks siinkirjeldatu olema see „õige“ Rässa allikas.
V. Lõugase 1972. aastal koostatud aruanne asub ajalooinstituudi arhiivis.
Allikat on kasutatud ohverdamiseks 20. saj algul ja eelnevail sajandeil.</span>


source: A
code: 9899
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 122-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval maal. Liiase talust põhja poole jääv asula on kasutusel põlluna. Lõuna pool külatänavat on lagedam Liiase talust läände jääv ala. Seal leidub vaid omaaegsete talude ahervaresid, mis palistatud põlispuudest. Suuri puid kasvab rohkem ka asula lääneosas piki külavaheteed. Asula kaguosa on Liiase ja Ennu talude, kõrvalhoonete ja õueaiamaade all. Muld on asula territooriumil tunduvalt tumedamat värvi kui ümbruskonna põldudel. Mullas leidub põlenud raudkive. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes maksimaalselt 0,5 meetrini.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Karuse-Kalli maanteelt 350 m kaugusel Nurmsi küla tuumikus. Kultuurkiht levib peamiselt Liiase talu ümbruses ja sellest põhja, Lääne ning ida pool, OW suunas ca 200 m pikkusel ja 100 m laiusel alal. Asula lõunapiir kulgeb Liiase talust paarkümmend meetrit lõuna poolt, põhjapiir OW-suunalisest külateest 60m põhja poolt, idapiir Liiase talust ca 70 m ida poolt ja läänepiir 130 m lääne poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1984. aasta novembris M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Kohal olid ka T. Kempi, A. Pindis ja M. Lillepuu. Asulakohalt koguti savinõukilde ja savipiibu varreosa (säilivad Ajalooinstituudis).
Muistis on dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9900
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 123-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb endises külatuumikus, loode suunas madalduval maal. Tema territooriumil paiknevad taluhooned ja õueaiamaad. Osalt on asula ala jäänud sööti. Kaguosa paikneb põllumaal. Üldiselt on asula ala suhteliselt kõrge, madalam ja vesisem on vaid Jaani talust põhja ja loode poole jääv ala. Kultuurkiht on erineva paksuse ja intensiivsusega. Tema keskmine paksus ulatub 50 cm-ni. Põlenud kive võib mullas rohkem leida muinasasula kaguosas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Pajumaa küla tuumikus Tulbi, Jaani; Tänavaotsa-Mihkle, Kiigemäe ja Tamme talude ning endise Tooma-Aadu talu varemete ümbruses Kahel pool külateed. Muinasasula piir kulgeb kirdes Tulbi ja Kiigemäe talude kohalt, kagus Toom-Aadu talu varemetest 50 m kagu poolt, lõuna-edelas Tänavaotsa-Mihkle talu kohalt ja loodes Jaani taluhoonetest 50 m loodes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on avastatud 1973. aastal M. Mandeli poolt, täpsemalt registreeritud aga 1988. a mais.  Asulakohalt koguti savinõukilde (säilivad Ajalooinstituudis).
Muistis on dateeritud I aastatuhande II pool - II aastatuhat.</span>


source: A
code: 9901
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 27
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht asub kõrgel kruusaseljandikul, põldudevahelisel söödialal. Söödialast ida poole jääb kõrge põllumaa, temast läänesuunas langeb aga maapind järsult ning seal on põllupind hoopis madalam. Maapind langeb ka põhja ja lõuna suunas. 
Söödiala on NS suunas180m pikk ning põhjaosast 30-35, lõunaosast 10-15 m lai. Tema lõunaosa on võrdlemisi lage rohumaa, Päris lõunatippu, põlluteest ca 15 m põhja poole, on kokku lükatud 2 m kõrge kivihunnik, mis hõlmab 10 m läbimõõduga ala. Söödiala põhjaosa ning seljandiku lääne-loodenõlv on tihedalt sarapuuvõssa kasvanud. Veidi hõredamalt kasvab sarapuid söödiala põhjaosas. Seal võib näha ka ca 30 m läbimõõduga ja 1-2 m sügavust kolhoosiaegset kruusaauku. Viimasest veidi lõuna pool on mõned väiksemad rohtukasvanud vanad kruusaaugud, mis on osaliselt kive täis aetud. Muud inimtegevuse jäljed puuduvad. Söödiala suhteliselt lagedas lõuna-edelaosas kasvab õunapuu.
Ohverdamiskohaks peetakse peamiselt söödiala põhjaosa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Hanila-Rame-Pivarootsi teest ca 450 m ida poole, tema juurde saab ida poole viivat põlluteed mööda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 54. Kirjelduses on öeldud, et kohta tuntakse ohvripaigana (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis).
Teaduslikke kaevamisi kohal tehtud ei ole. Leiumaterjal puudub. Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9902
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 192-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasulakoht paikneb kõrgel maal, mis madaldub Uuetoa talu joonel lääne suunas ja Toomu talu joonel põhja suunas ning muutub edasi soiseks. Niisiis paikneb asulakiht kõrge põllumaa ja madalama maa piiril. Asula territoorium on hõlmatud kiviaedadega eraldatud väikestest põllulappidest. Osa põllulappe oli kirjeldamise ajal üles haritud, osa söödis, osa kadakatesse kasvanud. Muinasasulakoha territooriumile jääb ka vana kiviaedadest piiratud külatänav. Kiviaiad on palistatud neile kasvanud kadakatest, lehtpuudest ja -põõsastest. 
Asula kultuurkiht on suhteliselt intensiivne (tumedat värvi ja rohkelt põlenud raudkive sisaldav). Kultuurkihi paksus on 50-60 cm. Äärte poole see õheneb.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula kultuurkiht hõlmab NS suunas 260 m pikkuse ja OW suunas 200 m laiuse ala endise Rame küla tuumikus. Asula idapiir kulgeb Hanila-Rame-Pivarootsi teest 20 m lääne poolt, läänepiir sellest teest 200 m lääne poolt lõunapiir maanteelt Merekülla viiva kruusatee joonelt, põhjapiir Toomu talu joonelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on esmakordselt registreeritud 1991. a Mati Mandeli poolt. Asula kultuurkihile viitas kunstnik H. Polberg Rame küla Kera talust. Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9903
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2228
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel kadakatesse kasvanud karjamaal. Temast vahetult ida ja kagu poole jäävad vanad, madalate kiviaedadega piiratud põllulapid. Muistis paikneb ümbruskonna kõrgeimas punktis ja kujutab endast ristkülikukujulise põhiplaaniga, kagu-loode suunalist kividest laotud ehitist. Selle pikkus on 5,5 m, laius 4 m. Ehitise igasse nelja nurka on asetatud suuremad, ligi 1 m läbimõõduga raudkivid. Loodenurgas asunud kivi on aegade jooksul oma algasendist ära vajunud. Sama on juhtunud mõnede ehitise põhjaserva kividega. Muidu koosneb ehitise tihe ja pealt võrdlemisi tasane kivilade 30-40 cm läbimõõduga kividest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Hanila-Rame-Pivarootsi teest 70 meetrit ida poole, teeristist ca 180 m kirdesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistisest andis arheoloog V. Lõugasele teavet Rames elanud kunstnik ja kodu-uurija Helmut Polberg.
Muid andmeid, et sellele kohale oleks maetud, ei ole. Ehitis erineb teistest Eestis tuntud kalmetest, sarnanedes mõnevõrra vaid tarandkalmetele. V. Lõugase korraldatud proovikaevamised esialgu asjasse selgust ei toonud.</span>


source: A
code: 9904
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 26
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht asub pikliku vana merelahe kõige idapoolsemas sopis. Nüüd on see laht juba ammu kuivanud ja veega on täidetud vaid kevadiste suurvete ajal. Võekamägi kerkib siis nagu ovaalne päts või saareke veest välja. See on geoloogilise tekkega ümar-ovaalne küngas, pealt lame. Künka pikkus on NS suunas umbes 45 meetrit. Künka servad on täiesti selged. Kõrgus on idapoolsel küljel ca 1,5 m, lääne küljel tõuseb kallas aeglasemalt. Saarel kasvab kreegi- õuna- ja saarepuid. Maapind on tasane ja kivideta. Passi koostamise ajal tehtud proovikaevamistega arheoloogilist kultuurkihti ei tuvastatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Hanila-Rame-Pivarootsi teest sadakond meetrit lääne poole, Toomu talust ca 80 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohta on esmakordselt kirjeldatud 1931. a J. Tavast oma Hanila kihelkonna muinasteaduslikus kirjelduses lk 41 (käsikiri asub Ajalooinstituudi arhiivis). Kui ohverdamiskohta, toomata selle kasuks tegelikult mingeid argumente.</span>


source: A
code: 9905
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 36
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>„Tohtrikivi“ lael on kaks looduslikku süvendit. Üks neist on ristkülikukujuline, paarkümmend cm pikk ja kümmekond lai. Teine on ümmargune, 7 cm läbimõõduga. Mõlemad süvendid on kümmekond cm sügavad. Kivi ise on peaaegu ristkülikukujuline, 85-100 cm läbimõõduga, ulatudes maapinnast ca 15 cm kõrgusele. Kivi lohkudesse koguneb vihmavesi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Pouli talu karjaväravast umbes 30 m edela pool tasasel endisel karjamaal, mis nüüdseks on võsastunud ja metsa kasvanud. Siin leidub teisigi kive. Need ei paista aga üldiselt võsa vahelt silma. Kultusekivi asub karjatee veeres (tee ja kiviaia vahelisel alal).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Hanila kihelkonna muinasteaduslik kirjeldus. 1931, lk 42 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis). Kivi lohkudesse koguneva veega olid inimesed end tohterdanud, sellest ka kivi nimi. Kivil ravitud peamiselt nahahaigusi. Veel 1929. a paiku olnud kivil näha riide sisse keeratud soolanutsakuid ja topse.
Kivi on kasutatud arstimiskivina XX sajandil ja enne seda.</span>


source: A
code: 9906
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 186-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht on avastatud põhja ja loode suunas võrdlemisi järsult madalduval lagedal panga alusel põllul. Tema intensiivsus (tumedus ja põlenud raudkivide sisalduvus) on asula piires erinev. Maantee ääres ulatub kultuurkihi paksus 40-60 cm-ni ning mullas leidub arvukalt põlenud kive. Hoolikamal vaatlusel võib märgata ka mõnda savinõukildu ja loomaluud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb Salevere Salumäest vahetult loode pool, kahel pool maanteed. Tema lõuna-kagu piiriks võib pidada kõrge karjamaa ja madalama põllumaa piiri, põhja-loodepiir kulgeb sellest 100 m põhja-loode pool. Kirdes kulgeb kultuurkihi piir maanteest 100 m kaugusel, edelas 80 m kaugusel. Seega on asulakoha suurus 180 x 100 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht registreeriti esmakordselt aprillis 1991. a Mati Mandeli poolt. Inspektsioonil olid kaasas ka H. Pauts ja U. Härm. Kohalt koguti mõned savinõukillud (Ajaloomuuseumis). Lageda talu tollase peremehe andmetel on asulakoha piirkond teatud kui Ullaste küla ase.
Muistis on dateeritav I aastatuhande II poolde- II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9907
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 24
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise säilinud osad asuvas omaaegse kõrge kruusaseljandiku lõunanõlval, lõuna-ida ja lääne suunas madalduval maal. Kalmistu põhjaosa jääb Jalaka talust loode pool asuvale rohumaale, ida talu poolt eraldab kiviaed, lääne-edela poolt traataed ja idast maantee. Rohumaa suurus on ca 50 x 50 m. Sama kalmistuosa võib aga ulatuda kaugemale kagu suunas ja hõlmata Jalaka talu õueaiamaa ning liituda sellest kagu pool kruusa võtmisel avastatud matuste alaga. Viimane paikneb Salevere-Ridase tee lõuna- ja edelaservas, Saastna poolt tuleva harutee vastas. Tegemist on kruusaaugu ja Salevere- Ridase tee vahele jääva kolmnurkse alaga, mida läbib sigala juurde viiv jalgrada. Tegemist on üsna tasase rohumaaga, kus paralleelselt jalgrajaga kasva rida puid. Kuna pole selge kui palju kalmistust alles on, tuleb seda lugeda halvasti säilinuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Ridase-Salevere-Kõera tee edelaservas, kohas, kus see tee ristub Saastna poole suunduva teega. Piirkondadena, kus veel võib olla säilinud matuseid, tuleksid kõne alla teeristi kohalt endisesse kolhoosi sigalasse viiva raja ümbrus (kruusaaugu servas, ca 60 x 60 m suurune ala) ja Jalaka talust loode poole jääv karjamaalapp koos Jalaka talu õueaiamaaga (kagu-loode suunas piklik, 150 x 100 m suurune ala). Varem on siin räägitud kahest kalmistust, kuid seda tuleks käsitleda ühe maa-aluse kalmistuna, millest praeguseks säilinud vaid jäänused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid:
J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III. Tartu, 1910, lk 193. Kohalt olla kruusa kaevates leitud surnuluid, sõrmuseid, käevõrusid, rahasid, litreid, nuge ja tammepuust kirstulaudu.
1971. a tuli jälle kruusa võtmisel päevavalgele mitu luustikku, nimelt teeristilt sigala poole viiva teeraja lääneservas. Kohal käis arheoloog K. Jaanits, kes teostas väikeseulatuslikud avariikaevamised ja korjas kokku leiud (sõlg, vitssõlg, pandla katkend, ripatsid, mängumargad, klaashelmed jne). Leiud säilivad Ajaloomuuseumis.
Mälestis on dateeritud ajavahemikku 15.-18. saj.</span>


source: A
code: 9908
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2229
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub Salevere panga madalama osa peal, pangaserva ja põldude vahele jäänud söödimaariba peal. Kalme on panga servast 17 m kaugusel. Kalme kohal ei ole panga mattunud serv puid täis kasvanud nagu see mujal on näha. Piklik kalme paikneb pangaservaga risti. Kalme on põhiplaanilt ristkülikukujuline, 17 m ida-lääne suunas pikk ja 8-8,6 m teistpidi lai. Kalme läänepoolne ots ulatub söödimaalt isegi 1-1,5 m pikkuselt välja, tungides poolkaarjalt põllu serva. Võimalik, et siit on kalmet põlluharimisega veidi lõhutud. Kalme kõrgus läänepoolses osas on 0,6 m. Kalme NO osa on ligi 30 cm kõrgem siia kunagi peale veetud väikeste põllult korjatud kivide kihi tõttu. Kalme pealispind on üldiselt väga tasane, kaetud tiheda kamaraga, millest siin-seal tungivad esile paekivide nukid. Ilmselt on kalme üsna hästi säilinud. Kalme servad on sirged, eriti S-serv ja üsna järsud. SW serval on näha
1,05 m pikkuselt kandilise sirge välisservaga paks paekiviplaat, mis pärineb nähtavasti tarandimüürist. Kalme äärevare ei tohiks siis selle järgi otsustades olla eriti palju laiem kui 1 m. Vaevalt, et see on tingitud ainult kalme heast säilivusest, kuna varem on kalme ümber asuv kuiv karjamaa olnud kasutatav põlluna ja maaharimise käigus võidi kalme äärevaresid tublisti kitsamaks künda. Kalme läänepoolsesse ossa tehtud proovišurfidest on näha, et kalme koosneb peamiselt paekividest (vähemalt ülemises kihis), millede vahel on üsna peeneteraline tolmav must muld, mis meenutab Kõmsi I-II kalme mulda. Ometi ei leitud prooviaukudest põletatud luid, millega sellist kalmemulda tuleb tavaliselt siduda, vaid just põletamata luude tükke, samuti ühe savinõukillu. Otsustades kõige järgi on Salevere kivikalme näol tegemist tarandkalmega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Salevere panga idaserval, Kõmsi-Mõisaküla-Saastna teeristi lähedal, Salu talust kirde pool, suurtest majadest ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1970. a suvel Kõmsi kaevamiste ajal. Kalmesse 1970. a suvel ja 1972. a tehtud proovišurfid andsid põletamata luude tükke ja ühe väikese savinõu servatüki, mis pärineb m.a. esimestest sajanditest. Leiud asuvad Ajalooinstituudis, samas on ka kalme registreerimise ajal tehtud aruanne.
Kalme pärineb I aastatuhande I poolest, arvatavasti I-II sajandist.</span>


source: A
code: 9909
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 4-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub kunagisel rannavallil, kõrgel, mere suunas madalduval karjamaal. Idast ja lõunast on kalme piiritletud teega, mis teeb muistise ümber poolkaare, põhjast ja kirdest aga rannavalli loodusliku servaga. Seetõttu tõuseb kalme teest vaid 0,8 m kõrgemale, põhja ja kirde poolt aga järsult 2,5 m karjamaast kõrgemale. 
Kalme on kaetud murukamaraga ja üksikute kadakapõõsastega. Kalmepind on künklik, siin-seal kerkib esile mättaid ja 0,6-0,8 m läbimõõduga raudkive. Viimaseid leidub rohkem kalmeala ida-ja lääneosas. Põhiplaanilt on kalme ovaalne, pikkusega kagust loodesse 17 m ja laiusega 15 m.
1974. aasta suvel sai kalmesse kaevatud paar proovišurfi, mis näitasid, et muistise kultuurkiht koosneb raud- ja paekividest ning keskmise tumedusega mullast. Päevavalgele tulid ka mõned põletamata luud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hanila vallas Kõera külas, Tuisu talu juurde viiva tee idaservas. Talust jääb kalme 250 m kagu poole, maanteest 150 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme registreeriti esmakordselt 1974. a. Muistis peaks kuuluma I aastatuhandesse eKr.
Muistise pass on koostatud 1975. a.</span>


source: A
code: 9910
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 190-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht hõlmab ca loode kagu suunas 170 m ja kirde-edela suunas ca 190 m suuruse ala Ainuvälja talu ümbruses. Asulakohta läbib ida-läänasuunaline põllutee, mis viib talu juurest lautadeni. Suuremaid puid leidub taluhoonete ümbruses, mujal lage tasane maa.
Endine talu peremees on aastate jooksul kogunud hulgaliselt leide.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Vatla mõisa poole viivast teest ca 150 m kagus, umbes 900 m enne mõissüdamikku. Asulakohast teisele poole maanteed jäävad Vatla kalmed.</span>


source: A
code: 9911
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2225
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub tasasel rohumaal, kus vanasti on olnud mõisa põllud. Ümbruskonnas on üsna palju kive ja kivivaresid. Kalme on põhiplaanilt korrapärase ümmarguse kujuga ja kaetud tiheda murukamaraga. Kalme on rajatud suurtest raudkividest, mis siin-seal paistavad läbi murukamara välja. Kalme läbimõõt on ca 11 meetrit ja kõrgus ca 0,75 m. Kalme kirde- ja idaserval paljandub väga korrapärane ja ilus raudkividest ringmüür, mis algab põhjaserva keskelt ja ääristab kalmet kuni kagu-ida servani. Ülejäänud külgedest on see ringmüür mattunud kalme varingute alla või kalme jalamile loobitud materjali alla. Kalme keskele rajatud prooviaugust selgus, et kalme on laotud väga tihedasti raudkividest, mis oma mõõdetelt on üsna suured ja mille vahed on täidetud väiksemate kividega. Kuna kivid olid laotud hästi üksteise ligi, siis ei saanudki kaevata sügavamale kui 20-25 cm. Sellest sügavusest tuli välja paar hammast, üks põletamata luu tükk ja savinõukild.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Vatla külas, Vahtramäe talu elumaja nurga juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1970. aasta suvel Kõmsi arheoloogiliste kaevamiste ajal (aruanne ja kalmest 1972. a saadud leiud ajalooinstituudi arhiivis). Otsustades kalme kuju, ehituse, matmisviisi ja asendi järgi ühes rühmas arvatavate tarandkalmetega (kirde pool), samuti leitud savinõukillu järgi, mis leiti passi koostamise ajal 1972. aasta suvel tehtud proovišurfist ja mis oma iseloomult kuulub meie ajaarvamise algusesse, on kõnealuse kalme näol tegemist I aastatuhande alguse kivikirstkalmega.</span>


source: A
code: 9912
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2226
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub tasasel rohumaal, kus vanasti on olnud mõisa, hiljem talu põllud. Maapind on siin võrdlemisi kivine.
Kalme on OW suunas piklik kivivare, mis on pealt tihedasti kamardunud ja koosneb nagu kahest erinevast teineteisega liitunud osast- idapoolsest enam-vähem ümmargusest ja läänepoolsest ristkülikukujulisest. Kalme pikkus on OW suunas 21 m, idapoolse osa läbimõõt NS suunas samuti 21 m. Idapoolne ristkülikukujuline osa on OW suunas 7 m ja teistpidi 10,5 m. Jääb mulje, et läänepoolset osa on laiendatud hiljem põllult kivide juurdevedamisega kalme veerde, mattes sellega enda alla kalme algse veere ja raskendades kalme tõelise kuju väljaselgitamist vaatluse teel. Võimalik, et nii ida- kui läänepoolne osa kujutab endast üsna suure läbimõõduga kivikirstkalmet (ligi 13 m läbimõõt), millega on liitunud mõned kitsad tarandid lääneküljel. Kui idapoolse kalmeosa iseloom jääb ebaselgeks, siis lääneotsas võib märgata päris selgeid NS suunalisi kiviridu. Kõige läänepoolsem kivirida kalme servas koosneb neljast tihedasti üksteise vastu laotud suuremast raudkivist, millede sirged servad on suunatud ühel joonel väljapoole. Edelanurgast lugedes on 3. Kivi reast välja lükatud või vajunud ja tema esialgsele kohale on jäänud müüris tühik. Müüri 5. Ja 6. kivi vahel on samuti tühi koht. Ka sealt on üks kivi puudu või on ta peitunud kamara alla, st võib olla madalam kui teised müürikivid. Kirjeldatud reast 3m ida pool on teine üsna sirge ja kirjeldatud reaga rööbiti kivirida, mille sirge serv on suunatud samuti lääne poole. Kahe kivirea sirgete servade omavaheline kaugus on 3,2 m. Ka see kivirida koosneb vähemalt viiest nähaolevast kivist. Kalmesse varem tehtud prooviaugust umbes idaosa keskelt leiti mõned jämedakoelised savinõu kild ja passi koostamise ajal kalme idaossa tehtud prooviaugust leiti üks võike savinõukild.. Ühtlasi selgus proovišurfide rajamisel, et kalme koosneb hästi tihedasti laotud suurematest raudkividest, mida ülemises kihis katavad väiksemad kivid ja üsna tume muld, mis meenutab kohati põletusmatustega kalme mulda.  Kultuurkihi paksus on 50, Kohati 60 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nurmsi külas, Vahtramäe talu elumaja st 200 m kirde pool, maanteelt loodesse suunduvast  põlluteest ca 25 m idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1970. aasta suvel (aruanne ja kalmest saadud leiud ajalooinstituudi arhiivis). Keraamika meenutab meie ajaarvamise algusest pärinevate hiliste kivikirstkalmete ja varajaste tarandkalmete keraamikat.
Kalme pärinev meie aja I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9913
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2227
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on SSO-NNW suunas piklik vare, mille lõunapoolne poolmik on peaaegu ristkülikukujuline, põhjapoolne ots aga teravneb. Kalmevare pikkus on 19,5 m ja laius keskelt 9,5 m. Kalme lääneserv on küntud sirgeks, idaserv nurgaga. Kalme kõrgus ümbritsevast põllust on 40-70 cm, kusjuures vare keskosa on kõrgem kui ääred. Kalme servad on üsna lauged.  Kalme pealispind on suhteliselt tasane ja rikkumata, kaetud paksu ja tugeva kamaraga, millest ainult siin-seal mõni suurem raudkivi nurk välja ulatub. Vare põhjaotsas on umbes 3 m läbimõõduga lohk, mis on kalme üldisest pinnast 30-40 cm madalam. Ka see lohk on kamardunud. Kalme päris põhjaotsale ja kohale, kus kalme hakkab ahenema, on kunagi kive kogutud.
Kalme on pealt puudest põõsastest üsna lage, vaid mõned kadakad. Kalme passi koostamise ajal rajatud prooviauk asub lõunapoolse laia osa keskel. Sellest oli näha, et kalme on rajatud suurematest tihedasti laotud raudkividest, millede harjade vahel oli väiksemaid kive . Prooviaugust tuli välja mõni põletamata luu ja tilluke savinõukild.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nurmsi külas, Vahtramäe talu elumajast 235 m kirde pool, maanteelt loodesse suunduvast  põlluteest ida pool, kalmest nr 9912 ca 50 m põhja-kirde pool. 
Kalme asub tasasel rohumaal, kus vanasti on olnud mõisa, hiljem talu põllud. Maapind on siin võrdlemisi kivine.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud V. Lõugase poolt 1970. aasta suvel Kõmsi kaevamiste ajal (aruanne ja kalmest saadud leiud ajalooinstituudi arhiivis). Keraamika meenutab meie ajaarvamise algusest pärinevate hiliste kivikirstkalmete ja varajaste tarandkalmete keraamikat.
Kalme pärinev meie aja I aastatuhande I poolest.</span>


source: A
code: 9914
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmel kasvavad mõned põõsad ja leidub suuremaid kive. Tähistustahvel olemas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub kalmest nr 9911 ja Vahtramäe talust sadakond meetrit põhja pool keset lagedat põllumaad.</span>


source: A
code: 9915
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 6-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi ümbrus on lage rohumaa, kivi ebakorrapärase kujuga, looduses hästi leitav ja tähistatud, põhja pool kulgeb põlluvaheteest lähtuv ja kirde poole kulgev kiviaed. Kivi pole seni täpsemalt uuritud ega kirjeldatud. Puid-põõsaid kivi ümber ei leidu.
Pärineb arvatavasti I aastatuhandest e.m.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nurmsi külas, kalmest nr 9913 ca 60 m loode pool. Risti põlluteest jääb kivi ca 93 m kirde poole, kivist 9916-st 26 m loode poole ja põllul olevatest rehe varemetest ca 88 m lääne-loode poole.</span>


source: A
code: 9916
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 7-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi ümbrus on lage rohumaa, kivi ümara kujuga, keskosas kõrgem, looduses hästi leitav ja tähistatud,  põhja pool kulgeb põlluvaheteest lähtuv ja kirde poole kulgev kiviaed. Kivi pole seni täpsemalt uuritud ega kirjeldatud. Puid-põõsaid kivi ümber ei leidu.
Pärineb arvatavasti I aastatuhandest e.m.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nurmsi külas, kultusekivist nr 9915 ca 26 m kagu pool. Risti põlluteest jääb kivi ca 104 m kirde poole, kivist 9916 26 m loode poole ja põllul olevatest rehe varemetest ca 60 m lääne poole.</span>


source: A
code: 9917
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, kirde suunas madalduval kamardunud karjamaal, kirde-edela suunalisest kiviaiast 65 m kagu pool. Ümbruses leidub üksikuid kive, kivivaresid, madalaks vajunud kiviaedade taldu ja kivikalmeid. Kultusekivi ise on trapetsja põhiplaaniga ja kõrgema põhjaosaga. Tema pealispinnal leidub 2 kindlat ja 2 kahtlast kultuselohukest. Kivi pikkus NS suunas on 2,3 m ja laius 2 m, ümbermõõt 7,5 m ja kõrgus ca 1 m.
Muistisena hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Nurmsi külas, Vahtramäe talu elumajast 350 m  kirde pool, Vatla-Varbla maanteest  270 m loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1980. aastal P. Soobiku ja M. Mandeli poolt. Dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


source: A
code: 9918
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 40
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt madalal, edela suunas madalduval maal, kagu-loodesuunalisest uudismaateest edela pool. Allikalohk on võrdlemisis ümara põhiplaaniga, neljameetrise läbimõõduga ja 1 m sügav. Allikast väljub ida suunas 35 m pikkune ja 1 m laiune kraav, mis suubub magistraalkraavi. Muistise ümbrus on lage ja tasane.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub Vatla mõisa magasiaidast ca 400 m ja lautadest ca 250 m edela pool, teeristist umbes 65 m lõuna-edela pool kraavi juures. Lähiümbruses on kunagisest puudegrupist alles vaid üks kask.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931 (käsikiri ajalooinstituudi arhiivis). Allikat peetakse tohtriallikaks ja olevat ohverdatud soola. Nimi „Äiasilma“ tuli lähedal asuvast talunimest.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9919
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 34
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi ümbrus on tänaseks metsa kasvanud. Varem on siin olnud madal mereäärne kadakatega kaetud karjamaa. 
Muistis kujutab endast madalat, lamedat, rombja põhiplaaniga raudkivi, mille pikkus NS suunas ulatub 0,8 meetrini, laius OW suunas 0,95 meetrini ja maksimaalne kõrgus 0,1 meetrini (seetõttu raskesti märgatav maastikul). Muistise lameda pealispinna keskossa on süvendatud kausikujuline, hästi viimistletud lohk, mille läbimõõt ulatub 37-38 cm-ni, sügavus 10 cm-ni. Veel 1973. aastal leidus lohus 12 ühekopikalist münti. Muistis hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteest ca 30 m ida pool metsa all, lõuna suunas kulgeva lageda sihi ääres. Maantee serv kohal, kus kivi juurde pöörata on lagedam, tee laiem. 
Asukoha koordinaadid: x 6494832; y 473379.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmakordselt mainitakse Virtsu ohvrikivi J. Jungi „Muinasaja teadus eestlaste maalt II“, 1919, lk 196.
Andmeid muistise kohta leidub ka J. Tavasti poolt koostatud Hanila kihelkonna topograafilises kirjelduses, 1931, lk 39 (Ajalooinstituudi arhiivis), Viimase andmetel käidud kivil nahahaigusi ravimas. 1931. aastal olnud kivil veel 4 soolatopsi ohvrina. 
Muistis kuulub II aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 9920
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 35
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varem on siin olnud madal karjamaa, kus kasvab kadakaid (praegu kinni kasvanud). 
Kujutab endast OW suunas 0,7 m pikkust ja NS suunas 0,5 m laiust ja 0,15 m kõrgust, pealt lamedat kivi, mille pinnal leidub 4 auku ning 4 ringikujulist süvendit. Ilmselt on need loodusliku tekkega, kuigi pole välistatud ka inimkäte kaasabi. Süvendite läbimõõdud ulatuvad 5,5-10 cm-ni, sügavus 1-7,5 cm-ni.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteest ca 10 m ida pool metsa piiril, mitmeharulise puu all. Ohvrikivist 9919 jääb põhja poole.
Asukoha ligikaudsed koordinaadid: x 6494914; y 473425.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi mainitakse J. Tavasti poolt koostatud Hanila kihelkonna topograafilises kirjelduses, 1931, lk 39 (Ajalooinstituudi arhiivis), kivil olevat hundi ja inimese jälg. Inimene põgenenud hundi eest üle kivi. 
Muistis kuulub II aastatuhande II poolde.</span>


source: A
code: 9921
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 75
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lagedal põllumaal ja kujutab endast ovaalse, lõuna suunas veidi teravneva põhiplaaniga kumera pealispinnaga raudkivi. Kivi pikku NS suunas on 4,1 m, laius 3,6 m, kõrgus 2,2 m ja suurim ümbermõõt maapinna lähedalt 13 m. Kunstlikke lohukesi kivil pole, küll aga on kunagi ammu välja murdunud osa kivi pealispinnast kesk- ja läänepoolses osas. Kivist ida pool kasvab toomingas. Kivist lõuna poole on istutatud noored tammed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Iideva talu põllul, talust 250 m loode pool. Kivi jääb Jõgisoo-Kullamaa maanteest 500 m kagu poole, Iideva tallu viivast teest kirdesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid: Moora, H. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 19.</span>


source: A
code: 9922
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 32-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula ala on valdavalt lage ja suhteliselt kõrge, põhja suunas madalduv põllumaa. Vaid asula kaguserv jääb söödialale, mille põhjaosas asuvad vana pritsikuuri jäänused ja üks endine eluhoone ning lõunaosas endine töökoda. Läbi asula ala idaosa suundub karjalauda juurde kummalti küljelt lehtpuude reaga palistatud teerada. Selle ala põhjaservas asub vana ca 5m läbimõõduga kivivare. Teeraja ümbrusesse kogutud kive. Asula keskossa, teekäänakust 30m põhja poole jääb põllust ümbritsetud NS suunas 80 m pikkune ja 50 m laiune söödiala, millel kasvab lehtpuid ja kuhu on kogutud kivihunnikuid. Kultuurkiht on kõige paksem (50 cm paksune) ja intensiivsem (kõige tumedamat värvi ja kõige enam põlenud raudkive sisaldav) just selle söödiala ümbruses, eriti põllul teekäänakust põhja pool. Pideva põlluharimise tõttu võib mälestist lugeda vaid rahuldavalt säilinuks.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis jääb Koluverest läbi Kalju küla Leila külla viiva tee lähedusse, teest põhja, ida ja lääne poole. Muinasasula lõunapiirile jääb endine kolhoosi töökoda, läänepiirile endine kolhoosi laut. Kultuurkiht hõlmab NS suunas maksimaalselt 280 m pikkuse ja OW suunas 230 m laiuse ala. Kohast, kus tee teeb järsu pöörde itta, ulatub kultuurkiht 60m lõuna poole, 130 m lääne poole, 100 m ida poole ja 150 m põhja poole. Lisaks kõnealusele suurele kultuurkihi laigule, leidub väiksem, arvatavasti ühe majapidamise ase teekäänakust 260-310 m loode pool põllul, 50 m läbimõõduga alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht on avastatud 4. mail 1980. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Asula alalt kogutud savinõukilde säilitatakse ETA Ajaloo instituudi ja Eesti Ajaloomuuseumi arheoloogiakogus.</span>


source: A
code: 9923
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 33-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, lääne suunas madalduval maal. Tema lõuna- ja põhjaosa on põllumaa, lääneserv Kausi-Jaagu talu viljapuuaed, keskosa hõlmavad aga Tullari (end Tulgi-Lauri?) talu hooned ja õu. Suuri põlispuid kasvab Tullari ja Kausi-Jaagu talude piiril. Asulakoha loodeosas ca 10 m läbimõõduga kivivare, arvatavasti kunagise taluhoone ase. Kultuurkiht on asula alal 40-50 cm paks ja keskmise intensiivsusega (suhteliselt tumedat värvi, kuid ei sisalda väga massiliselt põlenud raudkive). 
Asulakoht on olnud pidevalt kasutuses põllu- ja aiamaana.
Muistis dateeritav I-II aastatuhandesse.

Kaitse alla kuulub asulakoht kirjeldatud piirides ja kaitsetsoonina 50 m laiune vöönd selle ümber.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakiht on registreeritud Kalju küla tuumikus, kus ta hõlmab NS suunas 250 m pikkuse ja maksimaalselt 150 m laiuse ala. Asula ala idapiiriks on üldiselt mälestist NS suunas läbiv tee, Siiski esineb kultuurkihti kitsal (ca 20 m laiusel) alal ka tee ja end. Põlde talu hoone vahel. Asula läänepiir kulgeb teest 120 m lääne pool. Asula lõunapiiriks on tee hargnemiskoht külatuumikus, põhjapiir kulgeb sellest 250 m põhja poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula kultuurkiht on avastatud 4. mail 1980. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Sealt kogutud viljahõõrumiskivi ja savinõukillud asuvad ETA Ajaloo Instituudi arheoloogiakogus.</span>


source: A
code: 9924
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 70
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujutab endast Lääne-Eestile tüüpilist põletuskalmet. Arvatavasti on matuseid olnud kruusaaugu kohal ja sellest Põlde talu poole ulatuval alal kahel pool vana põlluteed 40 m pikkusel ja 15 m laiusel, ümbrusest kuni 1 m võrra kõrgemale tõusval maaribal. Viimase idapoolne osa, 12-13 m ulatuses on osaliselt lõhutud- on näha üksikuid suuremaid raudkive ja tumedaid laike pinnases, mis võivad pärineda kalme kultuurkihist. Lääne suunas liitub mainitud kõrgem ala taluõuega. Vana põllutee põhjaküljel on läbi rohukamara näha mõnesid raudkive.
A. Vassara andmetel aastast 1939 asetses kalme kruusaaugu servas taluhoonest 40-50 m ida pool. Selleks ajaks oli kalme juba osaliselt hävinud ning säilinud ainult teatud ulatuses kruusaaugu servas. 

Kaitse alla kuulub 40 m pikkune ja 15 m laiune maa-ala taluhoonest kuni kruusaauguni (kaasaarvatud selle idapoolne osa, mis on lõhutud). Valdav osa sellest alast on põlluteest lõuna pool, teest põhja poole jääb 2-4 m laiune riba.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Kalju küla läbivast teest mõnikümmend meetrit idas. Selleni viib Põlde talust mööda itta suunduv rada.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme sai teatavaks 1936. aastal, mil kruusavõtmisel leiti rõngaspeaga rinnanõel. Samal aastal inspekteerimisel leiti luutükke ja nael. 1939. aastal tegi kalmealal väiksemad väljakaevamised  ning sai mõned leiud A. Vassar (info säilib ETA Ajaloo Instituudis).
Leitud rõngaspeaga nõela järgi otsustades on kalme tekkinud umbes 8.-9. sajandi paiku. Suurem osa matuseid selles kuulub II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 9925
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 34-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub karjamaal, loode-kagusuunalisest teest ca 50 meetrit lõunas elektriliini all. Kujutab endast ovaalse põhiplaaniga kirde-edela suunas 40 m pikkust ja loode-kagu suunas 25 m laiust söödiala, millele kogutud põllukive. Idaosas üks vähemalt 1 m kõrgune suurem kivirahn, sellest loode pool kivine lohk, milles kasvab kõrge põõsastik. Kalme keskosas üksik suurem puu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Vaikna mõisasüdamikust loode pool Leila külla viivast teest lõuna pool.</span>


source: A
code: 9926
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 99-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha kultuurkiht hõlmab kirde-edela suunas 280 m pikkuse ja kagu-loode suunas 160 m laiuse ala. Paikneb NS- suunalise kõrgendiku lael ja idanõlval, suhteliselt kõrgel lagedal põllumaal. Kõige intensiivsem on kultuurkiht asula ala keskel, teest edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritav II aastatuhandesse, muistis on registreeritud 1982. a Mati Mandeli poolt. Asulakohast kogutud savinõukilde.</span>


source: A
code: 9927
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 71
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu piirjooni on raske väliselt täpsemalt kindlaks teha. Varasemaid kirjeldusi ja mõõtmisi arvestades asetseb kalmistu tee ääres, mis surnuaia poolt tulles kulgeb loodesse. Kalmistu on idapoolsema Männiku talule lähima teeharu ääres. Maapind on siin veidi kõrgem, liivane, kaetud rohukamaraga ning auklik ja künklik. Augud pärinevad ilmselt liivavõtmisest. Siin seal on looduslikult kujunenud kühme ja vallikesi. Kalmistu alal ja selle ümbruses kasvavad männid ja võsa. Olemasolevail andmeil on luid ja esemeid leitud peamiselt teest lääne pool, kus on teostatud ka kaevamisei. Selle järgi on antud ka varasemad mõõdud. Kalmistu on aga nähtavasti suurem, ulatudes ka teest ida ning kirde poole. Kalmistuala ligikaudsed mõõtmed 80 m pikkune (piki teed) ja 50-60 m laiune (mõlemal pool teed) maa-ala. Kalmistu põhjapiiriks võiks lugeda Männiku tallu viivat teerada.
Leiumaterjali järgi kalmistu dateeritud: kasutusele võetud 11.-12. saj, olnud kasutusel 14.-15. sajandini või veelgi kauem.
Kalmistu ala on suurelt osalt lõhutud.
Esmateade kalmistust pärineb Fr. Kruselt, kes 1839. aastal laskis mõne haua lahti kaevata. A.Tiitsamaa Kullamaa kihelkonnakirjelduses, aastast 1923, nimetatakse Rohumäe ümbrusest saadud leide. 1930. a kaevasid kalmistu alal omavoliliselt kohaliku pastori pojad, millest leidub teade E. Uustalu kihelkonnakirjeldusest aastast 1932. 1936. aastal inspekteeris kohta H. Kõrge. 1930-ndail aastatel saadi kalmistu alalt juhuleide. 1941. a kaevati kalmistut A. Vasara juhtimisel: 56 ruutmeetri suuruselt alalt leiti rida luustikke. Kalmistu leiumaterjal TA Ajalooinstituudis ja Läänemaa Muuseumis.</span>


source: A
code: 9928
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 69
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnamägi Kullamaa kirikust 300 m loode pool. Linnuse aluseks on 8-9 m kõrgune mäeküngas, mis on osaliselt kruusa võtmisega lõhutud. Ovaalse plaaniga linnuseõu on umbes 2000 ruutmeetrit suur. Laialivarisenud ringvallist on õue ääred veidi kõrgemad. Vall oli tõenäoliselt kividest, liivast ja kruusast ning toestatud palkkonstruktsioonidega. Üsna paks kultuurkiht sisaldab sütt, tukke, loomaluid, savinõukilde ja 11.-12. sajandi leide. Varem olevat mäelt leitud käärid, mäe lähedusest aga paar hoburaudsõlge, pronkskaalud ja odaots. Kaevatud 1924 asjahviliste poolt ning proovikaevamised 1974, J. Tamm. Välimuse ja leidude järgi otsustades on linnus oma lõpliku kuju saanud II aastatuhande alguses.</span>


source: A
code: 9929
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 48-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb kõrgel põllu(heina)maal, ümbruskonn kõrgeimal kohal ning kujutab endast ovaalse põhiplaaniga, OW suunas pikklikku, 14 m pikkust ja 10m laiust murukamaraga kaetud küngast. Kalme maksimaalne kõrgus ulatub 0,8-1 meetrini. Servadest on kalme kunagi lõhutud- idaosa põhja ja lõunaservas on NS-suunaline 3 m pikkune ja 1 m laiune kamardunud lõhkumisjälg. Sellest suurem OW suunas 6 m pikk ja 3 m lai lõhutud ala on kalme loodeservas, 2,5 m läbimõõduga ala edelaosas. Kalme servadesse, ümber kogu kalmeala on 1-2 m laiusele alale kogutud aja jooksul erineva suurusega kive. Mälestis on lõhkumata osas hästi säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Kubja taluhoonetest u 150 m lääne pool, Joosta talust jääb u 350 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1980. aastal Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Leitud põlenud luid ja savinõukilde (ajaloomuuseumis). Kalme peaks kuuluma I aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9930
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 49-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujutab endast ümbritsevast soisest pinnasest pisut kõrgemat (1 m) ala läbimõduga umbes 50 m. Kasvab tammesid, mände, kaski. Lõunaosas trapetsikujulise põhiplaaniga ca meetrikõrgune kivi, mille pikkus NS suunas 1,8 m, laius 1,1 m. Mingit lohku kivi pinnal ei leidu, kuid kivi peetakse ohvrikiviks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestise asub kinnikasvanud küla heinamaal, külsat ca 1 km lääne-loode pool.</span>


source: A
code: 9932
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 124-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hõlmab ida-lääne suunas 250 m pikkuse ja põhja-lõuna suunas maksimaalselt 200 m laiuse ala. Kultuurkiht paikneb kõrgel lagedal, põhja suunas tõusval alal. Kultuurkiht erineva paksusega, ulatudes maksimaalselt 0,5 meetrini. Tumedas mullas leidub rohkesti põlenud kive, aga ka loomaluid ja savinõukilde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dateeritud II at I pool, kultuurkiht avastati 1983. a M. Mandeli, I. Jõesoo ja M. Marleeni poolt. Leiud ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 9933
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 149-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel, tee kohalt järsult lääne suunas madalduval maal. Muinasasula territooriumil paikneb taluhooneid, varemeid, talude õueaiamaid ja osa on hõlmatud põllu-ja karjamaast. Taluhoonete ümbruses kasvab suuri põlispuid. Asula keskele, teedest piiratud kolmnurksele alale, jääb väike kruusaküngas, mille keskel on rämpsu ja kive täis siloauk. Küngast nimetatakse Rüütlimäeks. Rahvajutu järgi olevat seal rüütel elanud. 
Asula kultuurkiht on õhuke, u 30 cm ja nõrga intensiivsusega. Ka põlenud kive ja savinõude kilde leidub vähe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Liivi jõest u 700 m ida pool, Liivi mõisast jääb u 1,5 km kagu poole. Muistise kultuurkihti leidub kagu-loode suunas kuni 200 m pikkusel ja 50-100 m laiusel alal, peamiselt Rüütli talu ümbruses ja Rüütli ning Selja talu vahelisel alal. Asula lõunapiir kulgeb Selja talu kohalt, põhjapiir Rüütli talu  krundi põhjapiiri kohalt. Idapiir teest 30-50 m idas, läänepiir teest u 70 m läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht avastati 1985. a M. Mandeli ja J. Jõesoo poolt. 
Muistis kuulub II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9934
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 100-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub kõrgel lõuna ja kagu suunas madalduval lagedal põllul, osaliselt ka Paaveli elumaja ümbruses õueaiamaal. Asula lääneosa tõuseb kõrgemale, tema äärmises lääneservas (tee ääres) võib näha mingi hoone vundamentide jäänuseid.
Kultuurkiht on asula territooriumil erineva paksusega, paksenedes kagu suunas. Mullas leidub hulgaliselt põlenud kive. Mulla värvus on tumedam kui tavalisel põllumullal, kuid mitte väga tume. Ka savinõukilde leidub mullas napilt.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asula jääb Kullamaa-Kirna-Taebla  maantee põhjaserva, Paaveli (varem Kase) elumaja ümbrusse ja sellest Lääne poole, hõlmates ida-lääne suunas u 200 m pikkuse ja 100 m laiuse ala. Liivi mõisast jääb muistis 600-700 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis dateeritav II aastatuhandesse.
Avastatud 1982. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt.</span>


source: A
code: 9935
name: Hiiepärn
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 77
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puu kasvab põldudevahelisel kõrgendikul keset lagedaid välju. Puust kümmekond meetrit lõuna poole, 0,8 m sügavusse lohku on kogutud 15 x 8 m alale kive. Suuremate raudkivide läbimõõt ulatub 1,5 m. Pärna tüvest kirde pool 2 m kaugusel on kulgenud kagu-loode suunaline kiviaed.
Pärn ise on umbes 20 m kõrge, jämeda hargneva peatüve ja juurelt lähtuva peenema haruga. Peatüve läbimõõt on u 1 m, peenematel harudel u 25 cm. Pärna võra läbimõõt ulatub 13-14 meetrini. Tüvest 4 m edela pool kasvab rühm noori puid (pärnad).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Männapõllu talu põllumaal, endise Hiie talu varemetest u 300 m põhja pool, küla läbivast teest u 80 m loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puud on kasutatud kultusobjektina II aastatuhande II poolel.
Puu kohta leidub andmeid:
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 19.</span>


source: A
code: 9936
name: Kalmistu "Surnumägi"
type: Kalmistu
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mäe talu paiknes kunagise Patsu küla edelaosas, suhteliselt kõrgel, edela suunas madalduval maal. Põhjast ja idast on taluõu olnud piiratud puudereaga palistatud kiviaiaga. Ida-lääne suunalisest taluhoonest jääb kiviaed 25 m kaugusele, lõunast ja läänest ahistab vaadet võsa ja mets, mis jääb varemetest sadakond meetrit eemale. Maa-alune kalmistu haarab ümbritsevast rohumaast umbes 1 m kõrgemale tõusva ala varemete all ja ümbruses. Kalmistu umbkaudne pikkus OW suunas võiks ulatuda (kiviaiast mõõtes) 80 meetrini, laius (põhjapoolsest kiviaiast) NS suunas 50 meetrini. Taluhoone enda suurus on olnud 22 x 9 m. Varemetest ida ja kagu pool kasvavad veel mõned õunapuud ja marjapõõsad, muidu on kalmistu ümbrus lage rohumaa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Mäe talu elumaja varemete all ja ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kohta leidub andmeid:
Kiri Patsu küla muististe kohta, millele on lisatud vastav skeem (Ajalooinstituudi arheoloogia sektori arhiivis). 1901. a olevat maja ehitamisel leitud hulk surnuluid. Luid olevat välja tulnud ka aia kaevamisel. Kohta nimetatavat Surnumäeks.
Kalmistu kuulub arvatavasti 15.-18. sajandisse.</span>


source: A
code: 9937
name: Ohvriallikas "Hiieallikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 193-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Patsu küla on asunud kõrgel soodest ümbritsetud kõrgendikul, mille pikkus kagu-loode suunas on ligi 2 km, laius 700-800 m. Muistis paikneb selle kõrgendiku lõuna-kagunõlval, kagu suunas madalduva põllumaa ja soise metsa piiril. Põlluserv jääb allikast kümmekond meetrit loodesse. Allika lähiümbrus on vesine heinamaa, kus kasvab üksikuid kaski, temast paarkümmend meetrit kagus algab kaasik. Lähim kask kasvab allikalohust 1,5 m ida pool. Allika ise kujutab endast 1 m läbimõõduga ja raudkividega ümbritsetud lohku, kus on kevadeti kogunev vesi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb omaaegse Patsu küla kaguosas, Hiieallika talu varemetest 200 m kagu pool, küla läbivast teest 220 m lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
A. Vassar. Inspektsiooniaruanne 1933, 1936. a (säilib Ajalooinstituudi arheoloogiasektori arhiivis).
Allikas olevat 1913. a paiku tehtud kiviraketega kaevuks. Nimetatakse „Hiieallikaks“, lähemalt midagi teada pole.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9938
name: Ohvriallikas "Silmaallikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 148-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt madalal ja tasasel maal, omaaegsel kiviaedadega piiratud karjateel. Praegu kasvab karjatee ääres ja karjatee peal lepavõsa. Karjateest ida poole jäävad omaaegsed põllulapid, lääne poole mets. Allikas asub läänepoolse kiviaia lähedal, sellest u 3 m ida pool ja kujutab endast 0,8 m läbimõõduga ja 0,5 m sügavust allikalohku, mida piiravad ringikujuliselt kuni 0,5 m läbimõõduga raudkivid. Sellest lohust voolab lääne suunas 1,5 m laiune oja.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb  Allikmetsa talust 170 m edela suunas, Aaviku talust 210 m edela pool, Liivi-Ense-Pähküla-Üdruma teest jääb muistis 310 m lääne-edela poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allika kohta leidub andmeid:
T. Tamla. Kultuslikud allikad Eestis. Rahvasuust kirjapanekuni. Tallinn, 1985. Lk.129.
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9939
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 73
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb 12 m läbimõõduga söödialal, põllumaade keskel, suhteliselt kõrgel maal. Kagu-loodesuunaline kiviaed jääb temast 30 m edela poole. Söödialal on õieti mitu kivi. Milline neist on õige, ei ole õnnestunud selgitada, kuna puuduvad kohalikud inimesed, kes asja täpsustada suudaks. Tõenäoliselt peeti hiiekiviks söödi lääneosas asuvat pooleks lõhenenud raudkivi. See on ristkülikulise põhiplaaniga 2,3 m kõrgune kivi, mille suurema osa pikkus OW suunas ulatub 2,2 m-ni, laius 0,8 m-ni.
Suuremast osast 0,8 m põhja pool on kitsas, 1 m pikkune ja 1,2 m kõrgune kivikild. Mingeid kunstlikke lohke kivil pole.
Hiiekivina võiks siiski arvesse tulla ka söödiala idaosas asuv madal lame raudkivi, mille pikkus ja laius on 2,8 m. Pikkus koos lõhenenud väiksema osaga võiks olla isegi 3,2 m. Kivi on peaaegu rombikujulise põhiplaaniga ja tema suurim kõrgus lõunaservas ulatub vaid 0,7 meetrini. Sellest kivist on 0,5 m kaugusele vajunud lõhenenud 1 x 1 m suurune rombja põhiplaaniga tükk.
Mõlemad kirjeldatud kivid on pealt sammaldunud. Söödialal, nende vahel, leidub väiksemaid raudkive, eriti rohkesti on neid kogutud söödi lõunaserva.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Liivi, Männapõllu talu põllul, endise Hiie talu varemetest 180 m põhja-loode pool, küla läbivast teest 35 m kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmaid:
Moora, H. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk. 19.
Muistis kuulub II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9940
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 125-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb suhteliselt kõrgel, ida ja lõuna suunas madalduval lagedal maal. Tema lääneosa jääb Aida talu aiamaa alla, kagunurk madaldub aga niiskeks heinamaaks. Üldiselt on asula territoorium lage, üksnes teeristi juures võib näha kümnekonna meetrise läbimõõduga kivihunnikut (hoone ahervare?). Tee ääres kasvab ka suuri puid. 
Kultuurkiht on asula territooriumil tumedat värvi, sisaldab hulgaliselt põlenud kive ja loomaluid. Hoolikal vaatlusel võib märgata ka üksikuid savinõukilde. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, paksenedes lõuna suunas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht avastati endise Aida talu ümbruses ja sellest ida pool, ca 250 x 150 m suurusel alal. asula läänepiiriks on Aida talu krundi läänepiir, idapiir kulgeb teeristist ca 80-100 m ida pool, lõunapiir 50 m lõuna pool, põhjapiir 100 m põhja pool. Asulakoha juurde saab Kullamaa-Kirna maanteelt põhja suunas viivat külateed mööda, kusjuures muistis jääb suurest maanteest umbes 2 km kaugusele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 1983. a M. Mandeli poolt. Kogutud mõned savinõukillud.
Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9941
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 74
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi asub kõrgel karjamaal, Hiiealuse talu juurde viivast teest sadakond meetrit lõuna pool. Kivi ümber kasvab hõre rühm kaski, tammi ja kuuski, tema edelaservas kasvab kask, lääneküljele paigaldatud redel, samas ka tähistustahvel.
Muistis kujutab endast 2,7 m kõrgust, OW suunas 5 m pikkust ja 3,8 m laiust, 18 m ümbermõõduga pealt lamedat raudkivi. Kivi pind kaldub kergelt põhja suunas. Kunstlikke süvendeid muistisel ei esine, kuid rahvatraditsioon peab teda hiiekiviks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub endise Hiie, praegu Hiiealuse talu maal, taluhoonetest umbes 250 m edela pool, end. Sepa talust 250 m põhja-kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid:
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942. Lk.19.
Muistis on olnud kasutusel ohvrikivina II aastatuhandel.</span>


source: A
code: 9942
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 51-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Pähküla tuumikus, Liivile viivast teest põhja pool, NS suunas ca 200 m pikkusel ja OW suunas 150 m laiusel alal. Lõunapiiriks on maantee, põhjapiir sellest 200 m põhja pool, idaserv Ritsu talust ca 80 m ida pool, läänepserv sellest ca 60-70 m lääne pool. Nõrka kultuurkihti esineb kohati ka neist piiridest väljaspool.
Asulakoha põhituumikuks on Ritsu talu ja maantee vaheline kõrge põllumaa, kus varem on asunud kobaras talusid (praeguseks mõned rohtukasvanud kivivared). Põhja ja lääne suunas maapind langeb. Jüri-Jaani talu varemetest lääne pool on madal vesine ala, rahvasuus "Läpa-auk". Asula põhjaosas kasvab suuri puid. Muld on asula territooriumil suhteliselt tumedat värvi, selles leidub põlenud kive ja üksikuid savinõukilde. Kultuurkiht erineva paksusega, keskmiselt 0,5 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula on dateeritud II aastatuhandesse. Kultuurkiht on avastatud 1980. a sügisel M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. 1983. a kevadel täpsustati asula piire (M. Mandel, I. Jõesoo, J. Marleen). Juhuleidudena kogutud savinõukillud asuvad ajalooinstituudis.</span>


source: A
code: 9943
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 126-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Üdruma küla tuumikus, hõlmates kagu-loode suunas ca 200 m pikkuse ja 100-120 m laiuse ala peamiselt külateest lääne pool Jõtsi ja Lepiku talude vahelisel alal.
Kultuurkiht paikneb suhteliselt madalal, kagu suunas madalduval maal. Tema keskosa on osaliselt söödis, osaliselt väikeste põllulappide all. Talude ümbruses leidub suuri lehtpuid. Kultuurkiht on erineva paksusega, keskmiselt 0,5 m. Muld on tavalisest põllumaast tunduvalt tumedam, selles leidub arvukalt põlenud kive, loomaluid ja savinõukilde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula kultuurkiht on avastatud 7. nov 1982. a M. Mandeli, S. Heldemaa ja J. Marleeni poolt. Koguti mõned savinõukillud, mis säilitatakse ajalooinstituudis. Muistis on dateeritud II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9944
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 35-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m  edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

I kalme (9944) on kirde-edela suunas 16 m pikk (koos kaugemale kirdesse ulatuva ebamäärasema madalama jätkuosaga isegi 21 m), keskosas maksimaalsekt 7 m lai ning 1 m kõrge. Ka muistise 5 m läbimõõduga lõunatipp on 1 m kõrge. Seal võis eristada vana 1,2 m läbimõõduga kamardunud kaevelohku. Nende kahe ala vahel on ebamäärasem madalam piirkond. Muistise põhja- ja idaservas kasvavad u 20 m kõrgused lepad, põhja- ja lõunaosas sarapuud. Keskossa kaevatud 1 m läbimõõduga surfist selgus, et 80 cm paksune kultuurkiht koosneb tihedast kivistikust (enamasti 20-30 cm läbimõõduga raudkividest) ja mustast mullast. Osa kive oli põlenud. Mingeid leide ega luid ei ilmnenud. 80 cm sügavusel tuli nähtavale looduslik heledam paerähk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9945
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 36-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m  edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100 m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

II kalme (9945) asub esimesest (9944) 30 m edela pool. Tegu on kirde-edela suunas pikliku, 16 m pika, keskosas 8 ja edelaosas 9 m laia ning maksimaalselt 80 cm ümbrusest kõrgemale tõusva, laugete nõlvadega kivivarega. Muistise keskel leidub sinna hiljuti kaevatud 1m läbimõõduga auk. Sellest on välja visatud kuni 50 cm läbimõõduga raudkive, samas kõrval kasvava lepa all on nähtav vana, juba kamardunud 2,5 x 1,5 m suurune sissekaeve. Kivivare põhjapoolses osas ja servades kasvab teisigi puid ja sarapuupõõsaid, lõunaservas üks kask.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9946
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 37-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100 m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

III kalme (9946) asub teisest (9945) 6 m edela pool, on peaaegu ringikujulise põhiplaaniga, lõunaküljel selgema, põhjaküljel ebamäärasema äärega. Tema pikkus on NS suunas 15 m , laius 14 m ja suurim kõrgus 70 cm. Keskel 3 x 2 m suurusel alal näib muistis veidi lohkus, võimalik, et seal on tegu vanade kaevamisjälgedega. Kivivare servades ja idaosas kasvavad sarapuud ja kased. Kaguservas kasvab üks suur lepp, keskel lõhelise tüvega kask, edelaservas veel üks lepp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9947
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 38-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m  edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100 m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

IV kalme (9947) asub kolmandast (9946) 43m loode pool, vetruvast sooservast vaid 10 m idas. Tegu on ebamäärase, veidi härjarauale sarnaneva põhiplaaniga ja laugete äärtega kivivarega, mille pikkus on kirde-edela suunas 15 m laius kagu-loode suunas kirdeotsas 10 m, edelaotsas vaid 3 m ja suurim kõrgus 80 cm. Siin-seal ulatub vare kamardunud pinnast välja raudkivide nukke. Kalme põhjaosas kasvavad lepad, üks ka keskel ja edelanurgas. Samuti kasvab seal sarapuid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9948
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 39-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m  edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

V kalme (9948) asub kolmandast (9946) 55m edela pool, juba kitsamas mineraalsemas osas. Tegu on ringikujulise põhiplaaniga ja võrdlemisi järsult kerkivate servadega, 9m läbimõõduga ja 80cm kõrguse kivivarega. Selle edelaserva on kaevatud kaks 70cm läbimõõduga auku. Neis paljandus tume muld ja tihe, enamasti 10-20cm läbimõõduga raudkivist koosnev kivistik. Ühte auku veidi süvendades jõuti ka loodusliku paerahani. Selgus, et kultuurkihi paksus ulatub 80cm-ni. Ka selle kivivare surfidest ei saadud leide ega luid. Nii kujult kui ka siseehituselt sarnanes just see kivivare kõige enam vanema rauaaja kivikalmele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9949
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100 m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

Omaette grupis paiknevad kolm kivivaret (9949-9951), asudes 350-465 m lõuna pool kalmetest 9944-9948. Kui põhjapoolsete kalmete juurest ca 160 m lõuna pool kiilukujuline mineraalmaa lõpeb ja algab pehme soomaa, siis veel lõuna poole jääb kitsas paarikümne meetri laiune mineraalmaa siil, millel leidub üksikuid maapinnast välja ulatuvaid suuremaid (kuni 0,8 m läbimõõduga) raudkive.

VI kalme (9949) asub V-st (9948) 350 m lõuna pool ja kujutab endast kagu-loode suunas 7 m pikkust ja 4 m laiust ning 50 cm kõrgust, laugjate servadega kamardunud kivivaret. Selle lääneservas kasvab kask, keskel sarapuupõõsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9950
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100 m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

Omaette grupis paiknevad kolm kivivaret (9949-9951), asudes 350-465 m lõuna pool kalmetest 9944-9948. Kui põhjapoolsete kalmete juurest ca 160 m lõuna pool kiilukujuline mineraalmaa lõpeb ja algab pehme soomaa, siis veel lõuna poole jääb kitsas paarikümne meetri laiune mineraalmaa siil, millel leidub üksikuid maapinnast välja ulatuvaid suuremaid (kuni 0,8 m läbimõõduga) raudkive.

VII kalme (9950) asub VI-st (9949) 12m lõuna pool ja kujutab endast kagu-loode suunas 28m pikkust, üdiselt vaid 5 m laiust  (kaguosas 13 m laiuse sopiga) ja maksimaalselt 80 m kõrgust kivivaret. Muistisel kasvavad üsna tihedalt lepad. Vare keskossa kaevatud proovisurfis paljandus must muld ning tihe kivistik. Põhjani ei õnnestunud aga augus paljandunud suurema kivi ja jämedate puujuurte tõttu kaevata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9951
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistised paiknevad Risti-Virtsu maanteest linnulennul 1,4-1,85 km kagu pool, maantee ääres paiknevast Lepa talust 1,45-1,9 km lõunas, maanteelt Lepa talust 200 m Risti poole kagusse lähtuvast kruusateest 630-700 m lääne pool. Muististe juurde saab kõige paremini nimetatud kruusateelt (1,5 km Risti-Virtsu maanteest kagu poolt), 100-200 m enne endise Jõeääre või Võivere (?) talu varemeid (endist talukohta märgib kuusehekk tee idaservas) edelasse viivat seljandikku mööda. Umbes 800 m  edela suunas minnes jõutakse esimese kalmerühmani (9944-9948). Teine kalmerühm (9949-9951) jääb 400 m lõuna poole.

Muistised asuvad kitsa kiiluna Laiküla rabasse ulatuval mineraalmaa siilul (rahvasuus Kullinokk), kolm kalmet (9949-51) lõuna poole ulatuval mineraalmaa jätkul. Seljandik, kus esimesed kalmed, tõuseb ümbritsevast soopinnast vaid 50-80 cm kõrgemale ja on selles paigas 100m lai. Lõunapoolsete kalmete juures on maa soopinnast vaid 30-50 cm kõrgem.
Kõik muistised on pealt kamardunud, nende peal ja ümbruses kasvavad lepad ja sarapuupõõsad. Nende järgi eristub ka kaugemalt vaadatuna mineraalmaa viirg ümbruse soomaast. 

Omaette grupis paiknevad kolm kivivaret (9949-9951), asudes 350-465 m lõuna pool kalmetest 9944-9948. Kui põhjapoolsete kalmete juurest ca 160 m lõuna pool kiilukujuline mineraalmaa lõpeb ja algab pehme soomaa, siis veel lõuna poole jääb kitsas paarikümne meetri laiune mineraalmaa siil, millel leidub üksikuid maapinnast välja ulatuvaid suuremaid (kuni 0,8 m läbimõõduga) raudkive.

VIII kalme (9951) asub VII-st (9950) 70 m lõuna pool. Tegu on kahest kõrgemast tuumikust koosneva hobuserauakujulise põhiplaaniga kivivarega. Põhjapoolse tuumiku pikkus on kirde-edela suunas 4 m, laius 2 m, lõunapoolse tuumiku pikkus kagu-loode suunas 3 m, laius 2 m. Vare mõlema osa kõrgus ulatub 50 cm-ni. Nende peal kasvavad lepad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muististe kohta leidub andmeid juba J. Jungil, kes nimetab: „Kivikalmeid on kaheksa tükki Liivi mõisa heinamaa peal, vastu Kesküla ja Laiküla piiri, kus üks kõrgem maaseljandik mädaraba sisse ulatub...“ (J. Jung, Muinasajateadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910. lk 205-206).

Hoolimata välisele sarnasusele vanema rauaaja kivikalmetele, pole ilmselt siiski tegu matmispaikadega. Pigem võib olla tegemist mingite alamisjälgedega, tundub, et üsna kaugest ajast. Selgust võiks saada vaid läbikaevamise ja uuringutega.
Muistised võiks kuuluda I aastatuhande I poolde pKr või I aastatuhandesse eKr.</span>


source: A
code: 9952
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 130-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht avastati Alaküla küla tuumikus, peamiselt Mihkli-Aadu ning Kaere ja Vinuse talude vahelisel alal. Muistse asula idapiir on kulgenud Mihkli-Aadu talu joonel, läänepiir Vinuse talu joonel, põhjapiir Kaere talu joonel ja lõunapiir sellest ca 120 m lõuna pool. Nii on asula ala pikkus ca 230 m ja laius 120 m.
Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, külatänava kohalt edela suunas madalduval maal. Tema keskse osa hõlmab Mihkli-Aadu talust lääne poole jääv põllulapp. Osa muinasasula territooriumist on aga kasutatav talu karjamaana, osa söödis. Talude ümbruses kasvab suuri põlispuid, muidu on muinasasula territoorium suhteliselt lage. Muld on ümbritsevast põlumaast tunduvalt tumedam ning sisaldab hulgaliselt põlenud raudkive. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes maksimaalselt 0,5 meetrini.
Asulakoht on muistisena rahuldavalt säilinud.</span>


source: A
code: 9953
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 180-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula kultuurkiht paikneb kõrgel, lääne suunas madalduval maal, lagedal põllul. Muld asula alal on tunduvalt tumedam ümbritsevast põllumullast. Mullas leidub hulgaliselt põlenud raudkive, hoolikamal vaatlusel märkab ka loomaluid ning savinõukilde. Kultuurkihi paksus on kõikjal vähemalt 30-40 cm. Kuna asula ala on pidevalt olnud künni all, tuleb teda lugeda muistisena ebarahuldavalt säilinuks.

Asula pikkus NS suunas 150 m ja laius OW suunas 120 m.

Muistise kultuurkiht on avastatud 2. mail 1988. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Mullast korjatud savinõukillud säiluvad Ajalooinstituudis.

Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.

Pass: M. Mandel, 1988.</span>


source: A
code: 9954
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 196-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis jääb Alaküla tuumikust 0,5 km lõuna poole, peamiselt Vinuse ja Kaera, osalt Sepa ja end. Tõnise talu maale. Risti-Virtsu maanteest jääb muistise põhiosa 200-350 m loode poole, kahele poole sellelt maanteelt Alaküla lääneserva viivat külateed. Muistise põhiosa kultuurkiht hõlmab kagu-loode suunas 150 m pikkuse ja 110 m laiuse ala. Kahel pool külateed hõlmab kultuurkiht 50 m laiuse vööndi. Asula kagupiir kulgeb võsaribaga palistatud kirde-edelasuunalise kraavi joonest 30 m kagu pool, loodepiir kraavi joonest 120 m loodes.
Kaks väiksemat, 60 m läbimõõduga kultuurkihi laiku (tegu on ilmselt üksikute majapidamiste jälgedega) esineb ka veel asula põhiosast eraldi, sellest lääne pool, kivikalmest nr 9955 lõuna-kagu suunas.
Asula ala on üldiselt kõrge ja lage, lõuna ning kagu suunas madalduv põllumaa. Seda läbib kagu-loode suunas külatee, mille äärde on kaevatud 2-3 m laiused ning 1,5 m sügavused, kultuurkihti läbivad kraavid. Vaid asula äärmine kaguosa jääb kraavidest piiratud heinamaalapile, selle lõunaossa, asula alast lõuna poole on kunagi kaevatud tiigid.
Kultuurkiht on paksem (kuni 50 cm paksune) ja intensiivsem (tumedat värvi ning rohkem põlenud kive sisaldav) asula põhituumiku keskosas. Eraldi paiknevate asulalaikude alal on kultuurkiht läbi küntud. Kuna asula territoorium on olnud pidevalt künni all, tuleb seda muistisena ebarahuldavalt säilinuks lugeda.

Muistis on avastatud Mati Mandeli poolt 18. mail 1991. a. Asula alalt kogutud savinõukillud, rauašlakk ja tahk säilitatakse Ajaloomuuseumis.
Muinasasula kultuurkiht pärineb ajavahemikust I aastatuhande II pool – II aastatuhande algus.

Lubatud on senine maakasutus.

Pass M. Mandel, 1996.</span>


source: A
code: 9955
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 112
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paistab kõrgel põlluseljandikul hästi Risti-Virtsu maanteele.
Kalmet ümbritsev väli on praegu üks põllumassiiv ja endised põllupeenrad on kadunud. Passi koostamise ajaks 1972. aastal, oli kalme rikutud, seega siin toodud kaks kirjeldust: nii nagu ta oli 1920-ndatel aastatel ja nii nagu pärast lõhkumist.
Kalme oli NS suunas umbes 12 m pikk ja 2-6 m lai, ulatudes üle ümbritseva põllupinna kuni 1 m. Kalme koosnes umbes 0,5 m läbimõõduga raudkividest, mille vahel oli rusikasuurusi kive ja mulda. Suuremad, umbes 1 m läbimõõduga kive pandi tähele ainult 4 tükki kalme keskosas. Rohukamaraga kaetud põllupeenar läks kalmest läbi. Juba selles esimeses kirjelduses on märgitud, et varem olnud kiviladestus palju suurem. Uue-Taatsi talukrundis olnud kaardil teda märgitud kõlbmatu maana umbes 30 ruutsülda, teist sama palju Tõnise-Jaani krundis. Suuremad kivid olla majaehitamiseks jms. Ära veetud.
Kalme kuulub tõenäoliselt meie ajaarvamise I aastatuhande esimesse poolde. Võttes aga arvesse neid võimalikke asjaolusid, mis on andnud põhjust sellise nimetuse „Kasaka haud“ tekkimiseks (piikide, odade leiud vms), võiks arvata, et siia on ka nooremal rauaajal maetud.

Pass Vello Lõugas, 1972.</span>


source: A
code: 9956
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 119
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Lihula läänepiiril, jäädes Lihula-Pärnu teeristist sadakond meetrit kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta leidub andmeid:
1.	J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III. 1910, lk 202 (kohta nimetatakse „Kivivõllaste“metsaks);
2.	H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 20 („Kivivalaste“ ja „Kivivõlaste“).
Otsest ohverdamistraditsiooni sel kohal ei teata. Rahvasuu räägib mingist lahingust rootslaste või saarlastega ümbruskonnas. Nimetus „Kivivõlvlaste mets“ on ilmselt hilisema päritoluga.

Muistis on dateeritav II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9957
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 120
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Risti-Virtsu maanteest mõnikümmend meetrit lõunas, Lihulast ca 1,5 km lääne pool.

Kivi paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas tõusval maal. Ta on kolmnurkse põhiplaaniga, põhja suunas 35º all langeva pealispinnaga raudkivi. Kivi pikkus OW suunas on 4,8 m, laius NS suunas 3,3 m, suurim kõrgus edelanurga juures 1,5 m ja ümbermõõt maapinna lähedalt 15 m. Kunstliku tekkega märke kivil ei leidu.

Mälestise kohta leidub andmeid:
1.	J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt III. 1910, lk 202 („Rahvas räägib, et sellel kivil niisugune imevõim juures olevat, et ikka üks kopik raha kivi peal pidavat seisma. Võetavat see ära, siis tekkivat teine kohe asemele. Sinna kivi peale viidavat kõiksuguste haiguste arstimiseks ohvrit.“)
2.	F. Leinbock. Lihula kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 21. („ Veel 1922.a. suvel olla näiteks kivilt mitmel korral raha leitud. Kümne aasta eest olnud kivi nartskestega tihti päris kaetud. Ohvreid toodavat öösiti, et teised ei näeks ja pilkama ei hakkaks. Ohverdati haiguste puhul, kõige sagedamini vist maa-aluste vastu abi otsides“. Käsikiri Ajalooinstituudis).

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass koostatud 1975. a.</span>


source: A
code: 9958
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 150-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula asub suhteliselt kõrgel ja tasasel maal. Küla paljudest vanadest talukohtadest alles vaid vared. Küla keskosas olid varem kõrged lagedad põllulapid, millede vahel kulgesid madalad, kevadeti sulavee alla jäänud külateed. Varemete ümber kasvab põlispuid. Kõige intensiivsem on kultuurkiht Uuetalu ja Antsu-Tõnise talukoha juures, põllulappidel puudub see aga osalt üldse. Kultuurkiht ei ole kuigi intensiivne, selle paksus ulatub vaid 30 cm-ni. Mullas leidub üksikuid põlenud kive ja savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Hälvati küla tuumikus, peamiselt Uuetalu ja end Antsu-Tõnise talude ümbruses. Kultuurkihti leidub laiguti ka kaugemal, nt Korju-Aadu talust põhja-kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud 1985. aastal Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Kohal viibisid ka U. Mets, M. Tammet ja M. Pever.  Kogutud savinõukillud säilivad Ajalooinstituudis.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9959
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 195-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula asub suhteliselt kõrgel, lõuna ja kagu suunas madalduval lagedal maal. Asula tuumik kujutab endast NS suunas ca 50-60 m pikkust ja 20-30 m laiust ala, kus esineb väga palju põlenud raudkive ja tavalisest põllumaast tunduvalt tumedamat mulda. Selle ala keskkoht asub põllumaad NS suunas läbivast madalamast vesisest heinamaavööndist 40-50 m lääne pool. Muinasasula tuumikust lõuna ja lääne pool leidub eelmisena nimetatud laigust heledamas mullas põlenud kive. Osalt esineb neid isegi nii arvukalt nagu oleks tegemist laiali küntud koldekohtadega. Kultuurkihi paksus ei ole kusagil suurem 30-40 cm-st. Savinõukilde leidub peamiselt asula tuumikus. Kokku hõlmab kultuurkihiga ala aga ca 150 m läbimõõduga ala.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoha tuumik jääb end. Rehe talu varemetest 300 m ida poole, Lihunetsi linnamäest 500 m ida-kagu poole, endisest raudteetammist 300 m põhja-loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud 7. novembril 1986. aastal Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Kogutud savinõukillud säilivad Ajalooinstituudis.
Muistis on dateeritav I aastatuhande II poolde või II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 9960
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistise juurde saab Lihula kirdepiirilt lõunasse suunduvat teed mööda. Muinasasula edelapiiriks ongi nimetatud tee, kirdepiir kulgeb sellest maksimaalselt 50 m kirde poolt, piiriks kagus on omaaegne raudteetamm, piir loodes kulgeb sellest 350 m loode poolt (kohalt, kus tee teeb järsu siksaki). Seega on asula kultuurkiht säilinud kagu-loode suunas 350 m pikkusel ja maksimaalselt 50 m laiusel alal.

Muinasasulakiht on säilinud kagu-loodesuunalise seljandiku kirdenõlval, enne karjamaana, nüüd põllumaana kasutataval alal. Ilmselt on kultuurkiht varem ulatunud ka teest edelasse. Paraku on seljandiku kõrgem osa juba sõjaeelsel ajal kruusana ära veetud. Praegu kasvab vanade kruusaaukude kohal lehtpuumets.
Kultuurkihi paksus on kruusatee ääres maksimaalselt 60 cm. Võrdlemisi tumedas mullas leidub üsna rohkesti põlenud kivipuru ja põlenud raudkive. Kultuurkiht õheneb järsult teest eemal, ulatudes 30 m kaugusel teest vaid 30 cm-ni.

Muistise kultuurkiht on avastatud 1990. aastal Mati Mandeli poolt. Kohal viidi Lihula ekspeditsiooni liikmete poolt läbi väiksemad proovikaevamised (kaevati teega paralleelselt rida šurfe). Kaevamistel kogutud keraamika säilib Ajaloomuuseumis.
Lihula elanike mäletamist mööda leiti 1930-ndatel aastatel raudtee ehituse käigus asulakoha naabrusest kruusa võttes hulk luustikke. Leide ei mäletata. Ometi säilitatakse Läänemaa Muuseumis mõningaid 12. sajandi ehteid, mis on leitud „Rapla-Virtsu raudtee ehitamisel 1932. a. suvel Paula kraavi lähedalt künkast“ (HM 3312:1-8). Ilmselt on tegu ühe leiukohaga ja kruusavõtmisega lõhutud alal oli nii asula kui ka maa-aluse kalmistu kultuurkiht. 

Muistis on dateeritav II aastatuhande algusse.

Pass: M. Mandel, 1983.</span>


source: A
code: 9961
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 43
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihuntsi küla, millest talud tänaseks maha jäetud, asus oma põldudega kõrgemal platool. Selle platoo lääneots on aga 1 m kõrguse ja 2 m laiuse murukamarasse kasvanud mullavalliga eraldatud väikesteks kantsideks. Valliga eraldatud ala pikkus NS suunas 68 m, laius OW suunas 48 m. Vallil kasvab üksikuid puid ja põõsaid. 40 m lõunaotsast on vallis madalam koht. Platoo kõrgus ümbritsevast alast on 3-4 m. Kantsi lõunaservast, tee äärest, on  kunagi kruusa võetud nii, et moodustub OW suunas 35 m pikkune ja 20 m laiune madalam ala (kruusaaugu sügavus on 1-2m). Samalaadne NS suunas 15 m pikkune, 10 m laiune ja 1 m sügavune kruusaauk leidub ka kantsi lääneservas. Terveksjäänud osas on kindlustuse pind tasane, murukamarasse kasvanud. Kruusaaugu servast on näha, et kantsil kultuurkiht puudub. Peale platood kagu-loode suunas läbistava valli puuduvad igasugused jäljed inimtegevusest, st kantsi kindlustamisest. Platoo nõlvade kalle on ca 40º. 
Rahvatraditsioonis on kantsi peetud poolakate sõjalaagriks (F. Leinbock, Lihula kihelkonna muinasjäänused, 1932, lk 15). Kultuurkihi puudumine ei võimalda anda pidepunkte kantsi täpse otstarbe ja kasutusaja kohta. Igal juhul ei ole alust pidada seda muinasaja linnuseks, sest kaitseehituste nõrkus ja iseloom viitavad pigem tõesti ajutisele sõjalaagrile või pelgupaigale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endisest Rehe talust 250 m lääne pool. Kants paikneb raudteetammist ca 500 m põhja-loode pool, endise Lihuntsi, nüüd Hälvati küla territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis peaks kuuluma II aastatuhande I poolde või keskpaika. F. Leinbocki järgi (vt eespool) olevat kantsist kunagi leitud väike vasksuurtükk ja vaskpidemega püssitikk.</span>


source: A
code: 9962
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 52
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohverdamiskoht kujutab endast suhteliselt madalat, lepavõsaga ala, kus leidub kaks ohvriallikat. 
I allikas asub suhteliselt maantee lähedal, maanteetammist ca 15 m kaugusel kagu-loodesuunalise kuivenduskraavi lähedal. Tema lähisümbrus on suhteliselt lagedam. Allikas on umbes 1m sügavune, ümbritsetud raudkividega (varem oli raudkivide peal ka puust rakked). Allikakohast väljub ca 1 m laiune kraav, mis suubub leppadega ääristatud magistraalkraavi. Allikast vahetult põhja pool on madal vesine lohk. Allikas on olnud loomade joogikohaks. 
II allikas asub lepavõsas, maanteest umbes 120 m lääne pool, magistraalkraavist 45 m kirde pool. Õiget allikalohku pole. Ühest kohast maa seest voolab välja vesi ja sealt on mingil ajal kaevatud lääne suunas kulgev meetri laiune kraav. Allika ümbruses vesine.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Risti-Virtsu maantee vanast teeharust (Lihulasse viiv tee) 15-130 m lääne pool võsastunud alal. Kaitse alla kuulub allikaid ümbritsev ala maanteest kuni 130 m lääne-loode poole. Lõuna-edela suunast on piiriks kuivenduskraav, põhja-kirdepiir kulgeb viimasest 60 m kirde poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis dateeritav II aastatuhandesse.
Muistise kohta leidub andmeid: 
J. Jung. Muinasteadus eestlaste maalt III. Tartu, 1910, lk 202;
H. Moora. Läänemaa muinasaeg. Tartu, 1942, lk 20.</span>


source: A
code: 9963
name: Ohverdamiskoht "Hiiealune"
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 151-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paikneb suhteliselt madalal ja tasasel maal, hõlmates 0,1 ha suuruse söödiala põllu keskel. Söödiala on põllust vaid veidi kõrgem, sinna on aja jooksul kogutud kive ja kirdeservalükatud pinnasevall. Söödiala keskkohas võib näha vanu madalaid kivihunnikuid, kogutud juba ilmselt aastakümneid tagasi. Söödi lõunaosas leidub isegi 1-2 m läbimõõduga kive. Kogu muistise alal kasvab paplisalu ja võsa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis asub Risti-Virtsu maanteest ca 60-95 m kagu pool, peateelt kagusse suunduvast põldudevahelisest teest ca 235 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise kohta ei leidu kirjalikke teateid, küll aga on pidanud rahvas seda kohta hiiealuseks. 
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.</span>


source: A
code: 9964
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 131-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb Järise küla tuumikus kahel pool Tuudi-Järise teed ja sellest kahel pool asuvate talude õueaiamaadel ning õuedes. Asula põhjapiir kulgeb teest maksimaalselt 100 m põhja pool, lõunapiir 70 m lõuna pool, idapiir Korju talust 50 m ida pool ja läänepiir Jaagu taluelumaja kohal. Seega on asula ala pikkus OW suunas 240 m ja laius 170 m.

Muistise kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, lõuna suunas madalduval maal. Taluhoonete ümber kasvab suuri põlispuid. Kultuurkiht asulakohas on intensiivne, sisaldab hulgaliselt põlenud raudkive ja on tume-tahmane ning selle paksus ulatub 50 cm-ni. Uusi kaasaegseid ehitisi asula territooriumil ei ole. 

Muinasasula kultuurkiht on avastatud 1983. a Mati Mandeli ja Ants Kraudi poolt. Asula territooriumilt on kogutud keraamikat ja tahk (säilivad Ajalooinstituudis).
Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass M. Mandel, 1993.

Vältida tuleb kultuurkihi rikkumist.</span>


source: A
code: 9965
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 116
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu haarab osa Järise küla tuumikut läbivast kagu-loode suunalisest liivaseljandikust, mida mööda kulgeb ja Karuselt läbi Järise küla Poansesse viiv maantee.
 Matuseid on päevvalgele tulnud alalt, mida läänest piirab viimatinimetatud maantee, idast seljandiku looduslik nõlv, lõunast-kagust Tuudile viiv tee, põhjast ja loodest aga kruusaaugud. Nii näiteks leiti luid, pärleid ja villase riide tükke seljandiku kagupoolsest osast kartuliaukude kaevamisel (suusõnalised andmed). Oki talu lõunapoolse sauna juurest olevat leitud eelmisel sajandivahetusel 3 skeletti 50 cm sügavusele maetuna OW suunas. Neil onud põlved veidi kõverdatud ja kaetud olnud nad suurte paeplaatidega. Panusena leiti helmeid, riidetükke, süsi, odaots ja sõjakirves. (J. Tavast. Karuse, lk 17-18). Kalmet kaevas hiljem ka kirikuõpetaja Lüdig, kuid ei olevat midagi leidnud.
Tervenisti on seni säilinud seljandiku see ots, mis jääb Oki ja  Hansu (end Antsu?) talude vahelisele alale, kuid teest ida poole. Ala pikkus kagust loodesse on 45 m, laius kirdest edelasse 20 m ja kõrgus ümbritseva põllumaaga võrreldes 3-4 m. Lõunast- kagust piiravad seda liivaaugud ja traataed. See ala on suhteliselt tasane ja kaetud muruga. Kamarasse on kasvanud ka üksikud kunagi kalmistualale kaevatud augud. Suurim neist (5 x 7 m) leidub ala loodeosas, paar väiksemat kirdeservas. Kalmistuala idaserva, põllumaa piirile, on toodud kuni 1  m läbimõõduga raudkive. 
Enamus seni leitud matustest on välja tulnud kirjeldatud alast kagu poolt. See osa seljandikust on aja jooksul mitmesuguste kaevamistöödega suures osas hävitatud.

Kaitse alla kuulub eelkõige tervelt säilinud osa koos lähima ümbrusega, kuid mullatöödel on vajalik arheoloogi järelevalve ka sellest alast kagu-lõuna poole jääval alal, sest ka sealt võib veel terveid matuseid välja tulla.

Kalmistu kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 17-18.
Kalmistu kuulub II aastatuhandesse.

Pass 1975.

Jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist, tagada mälestise heakord.

Lubatud niitmine ja hooldustööd.</span>


source: A
code: 9966
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 127-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel lagedal maal, kultusekivist reg nr 9969 ja Sepa-Jaani taluhoonetest jääb lääne-loode poole.</span>


source: A
code: 9967
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 128-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval maal, Kasari jõe ürgoru nõlval. Järve talust lõuna pool leidub kõrge, lage ja tasane paelava, mis talust 60 m kaugusel lõpeb ja järsult madaldub ürgoruks. Muinasasula kultuurkiht paiknebki sellel kallakul, kõrge ja madala maa piiril, Järve talu õueaiamaal ja taluhoonete ümbruses. Mõningal määral ulatub muinasasula ala ka teest ida poole, karjalautade ümbrusesse ja karjamaale. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev, ulatudes maksimaalselt 0,5 meetrini. Põllumullast märgatavalt tumedamas mullas leidub põlenud raudkive, märgata võib ka üksikuid savinõukilde.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistise kultuurkiht on avastatud Kelu küla lääneosas, peamiselt Järve talu ümbruses, ca 150 x 100 m suurusel alal. Asula idapiir kulgeb põhja-lõunasuunalisest külateest 50 m ida poolt, läänepiir 100 m lääne poolt, lõunapiir Järve taluhoonetest 60 m lõuna poolt ja põhjapiir 40 m põhja poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on avastatud 2. novembril 1984. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt (kaasas T. Kempi, A. Pindis, M. Lillepuu). Kultuurkihist koguti savinõukilde, šlakki ja arhailine hobuseraud (Ajalooinstituudis).
Muistis on dateeritud II aastatuhande I poolde.</span>


source: A
code: 9968
name: Kalmistu "Ottamägi"
type: Kalmistu
alt_id: 194-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub suhteliselt kõrgel maal. Mis vahetult kalmistust põhja pool langeb järsult (terrassina) põhja suunas. Kalmistu ala kujutab endast ida-kagu ja lääne-loode suunalist, ümbrusest 0,5-1 m kõrgemale tõusvat kruusaseljandikku, millest on läbi kaevatud mitu kraavi. Kolme meetri laiune kirde-edelasuunaline kraav läbib seljandikku kalmistu idapiiril, endisest Pärtle talust 100 m ida-kagu pool. Samasuunaline, kuid vaid 1 m lai ja 0,5 m sügav kraav läbib seljandikku eelnimetatud talust 50 m ida pool. Kraavist pärinev muld on visatud selle idaserva ja moodustab 1 m laiuse ja 0,5 m kõrguse valli. Sama lai ja vaid 0,3 m sügav kamardunud kraav leidub veel kalmistuala lääneosas, lõigates selle läbi ida-kagu ja lääne-loode suunas. Varem on kalmistu ala olnud põlluks, nüüd söödis. Seljandiku põhjaservas kraavi läheduses leidub lähestikku rida suuri (1-2 m läbimõõduga) raudkive. Samas kasvab ka suuremaid lehtpuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu jääb endise Pärtle talu elumajast ida-kagu poole, hõlmates ida-kagu – lääne-loode suunas 100 m pikkuse ja maksimaalselt 50-80 m laiuse ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu alalt on eri aegadel luid leitud. Suure mehe luustik paljandus kalmistu põhjaosas kivide lähedal 1917. a. Luustik lebas OW suunaliselt (maeti samasse tagasi), lapse luustik paljandus väikese ida-kagu – lääne-loode suunalise kraavi kaevamisel. Esemeid luustike juures märgatud ei ole (andmed Pärtle talu perenaiselt 11. okt 1987).
Kalmistu kohta leidub andmeid ja F. Leinbocki käsikirjalises töös „Kirbla kihelkonna muinasjäänused“, 1923 (käsikiri asub Ajalooinstituudis). Kohta on nimetatud „Ottamäeks“
Muistis on dateeritav ajavahemikku 14.-16. sajand.</span>


source: A
code: 9969
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 53
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kultusekivi asub kõrgel, põhja suunas madalduval maal. Kivi on ovaalse põhiplaaniga, pealt lame, pikkus OW suunas ulatub 1,8 meetrini, laius NS suunas 1,3 meetrini ja kõrgus 0,7 meetrini. Kivilael leidub 25 korrapärast kunstliku tekkega lohku. Lohkude läbimõõt ulatub 5-9 cm-ni, sügavus 0,5-3 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kelu külas, Sepa-Jaani talu hoonetest ca 70 m kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi kohta leidub andmeid:
1. J. Jung. Muinasajateadus eestlaste maalt. III Tartu, 1910, lk 204: „Selle kivi juures käivat rahvas veel praegu ohverdamas, et haiguste vastu abi leida. Seal olla augukeste sees süsi, klaasi- ja potitükke, linaseemneid, nartsusid jne.“
2. F. Leinbock. Kirbla kihelkonna muinasjäänused. 1923, käsikiri (Ajalooinstituudi arhiivis), lk 30: „Kivile viidud vanasti ohvreid, herneid, ube, teravilja ja soola, raha. Igasse 7-st (tegelikult on neid 25) august pandud erisugust ainet ohvriks. Praegu ohverdamist enam ei esine, kuid seda esines veel praeguse peremehe isa ajal. Peremees, kes kiriku eestseisja, teatanud sellest pastorile, kes kivi hävitada kavatsenud. Ometi jäänud see nõu katki millegipärast. Rahvajutu järele tekkinud kivi nii, et pulma ajal 7 paatriga naine kiviks muutunud.“
Muistis on olnud kasutusel kultusobjektina I aastatuhandel eKr, aga ka II aastatuhandel ohvrikivina.</span>


source: A
code: 9970
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 2235
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge lage maa, lääneosa karjamaa üksikute suurte kivide ja kamardunud kiviste küngastega, millede vahel ja peal kasvab üksikuid puid-põõsaid; idaosas söödahoidla (?). Asulakohast jookseb üle ida-läänesuunaline kõrgepingeliin. Väidetavalt on siit kunagi leitud mõned savinõukillud (V. Lõugas).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Arvatav asulakoht jääb Kirbla kalmistust vahetult põhja ja loode poole, hõlmates OW suunas ca 250 ja NS suunas ca 150 m suuruse ala.</span>


source: A
code: 9971
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 101-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasulakoht paikneb kõrgel, põhja ja lõuna suunas madalduval maal. Tema põhjaosa on hooldamata söödiala, selle kasvab üksikuid puid ja põõsaid, lõunaosa (lõuna pool vana maanteed) jääb lagedate põllulappide alla. Muld on asula territooriumil ümbritsevast põllumullast tunduvalt tumedam, sisaldades hulgaliselt põlenud kive, loomaluid ja ka üksikuid savinõukilde. Kultuurkihi paksus on asula territooriumil erinev- vana maantee ümbruses vaid 20-30 cm, asula põhjaservas ja lõunaosas maksimaalselt 70-80 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb kahel pool vana Risti-Virtsu maanteed. Rumbale ja Seljale viiva maantee ristumiskohast veidi lääne pool, hõlmates 200 x 200 m suuruse ala. Põhjapiir kulgeb mahajäetud 2-korruselisest elumajast ca 100 m põhja pool, lõunapiir uue maanteetrassi kohalt, läänepiir õunapuuaia kirdenurga kohalt ja idapiir endise saeveski kohalt</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht on esmakordselt registreeritud 1982. a M. Mandeli ja S. Heldemaa poolt. Seoses uue maanteetrassi ehitusega osutus vajalikuks arheoloogiliste kaevamiste läbiviimine asulakoha lõunaservas. Suurimas I kaevendis (216 m2), mille kultuurkihi paksus oli 25-40 cm,  tulid alumises horisondis nähtavale looduslikku pinnasesse süvendatud koldekohad põlenud kividega. Leiti savinõukilde. II kaevendis (24 m2) leidus ka üks koldekoht. III kaevend rajati asula tuumikusse (22 m2), kultuurkihi paksus 60-70 cm, leiti käsitsi vormitud savinõude kilde, üks pronksnaastuke, IV kaevendist (16 m2) leiti savinõukilde. Lisaks rajati mitmeid proovišurfe asula territooriumi väljaselgitamiseks. Leiumaterjal Ajaloomuuseumis.
Mälestis dateeritav II aastatuhande algusesse.</span>


source: A
code: 9972
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 44
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed (9972-9977) kujutavad endast väikesi rohtu kasvanud kivikuhelikke, millele tavaliselt on veel põldudelt kive juurde korjatud. Kirbla kivikalmed peaks kuuluma 11.-12. sajandisse.
II kalme (9972)asub esimesest (9973) ,selle kõrgemast kirdeosast, 14 m lääne pool ja kujutab endast veidi ovaalse põhiplaaniga 0,9 m kõrgust murukamarasse kasvanud kivikuhelikku. Kuheliku pikkus NS suunas 4 m, laius 3,5 m. Kalme keskossa on kogutud veidi paekive. Kuheliku kõrgusest haarab pealeveetud osa umbes 0,2 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed (9972-9977) jäävad Risti-Virtsu maanteest 300-500 m põhja poole, kirikust 400-550 m loodesse, end Ergu sauna varemetest lääne-ja loode poole. Muistised asuvad nn Kirbla mäel, lagedal paepealsel karjamaal, mida varem on ka põlluna kasutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. või 1919. aastal kaevati kaks kivikuhelikku läbi, kusjuures leiti põletatud luid ja 11.-13. saj muinasesemeid. Põlenud mulda, savinõu kilde, raud- ja pronksesemeid on leitud ka vabadikumajast (Ergu, hoonetest alles vaid varemed) ida poolt ja keldri ehitamisel (F. Leinbock, Kirbla kihelkonna kirjeldus, 1923.a., lk 5).
Kalmeid on käsitletud: H. Moora, Läänemaa muinasaeg, 1942, lk 17;
käsikirjaline kirjeldus: F. Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 5.
Leiud Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris.</span>


source: A
code: 9973
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 45
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed (9972-9977) kujutavad endast väikesi rohtu kasvanud kivikuhelikke, millele tavaliselt on veel põldudelt kive juurde korjatud. Kirbla kivikalmed peaks kuuluma 11.-12. sajandisse.

I kalme (9973) asub end Ergu sauna varemeid karjamaast eraldavast kirde-edela suunalisest aiakohast 33 m lääne pool, karjamaad ida-lääne suunas läbivast karjateest 50 m põhja pool. Muistis kujutab endast ovaalse põhiplaaniga, ümbritsevast karjamaast ca 0,2-0,3 m kõrgemale tõusvat ala, mille pikkus kirdest edelasse ulatub 6,5 m-ni, laius kagust loodesse aga 4 m-ni. Nimetatud ala kirdeosas on 2,5 m läbimõõduga, 0,6 m kõrgune, murukamarasse kasvanud kivikuhelik, millele on põllult veidi paekive juurde korjatud. Kive on korjatud ka ovaalse ala lõunaserva (2 m läbimõõduga hunnik) ja loodeserva (2 m pikkune ja 0,5 m laiune hunnik). Ei ole selge, kas oli kalmeks algselt kogu ovaalne ala (sel juhul on suurem osa muistisest hävinud) või ainult kirdepoolsem kuhelik. 
Kuheliku idaserva kaevatud väikesest proovišurfist saadi 1974. a juulis tugevasti põlenud luukild, pronksrõngake ning savinõukild (Ajalooinstituudi arheoloogiasektoris).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed (9972-9977) jäävad Risti-Virtsu maanteest 300-500 m põhja poole, kirikust 400-550 m loodesse, end Ergu sauna varemetest lääne-ja loode poole. Muistised asuvad nn Kirbla mäel, lagedal paepealsel karjamaal, mida varem on ka põlluna kasutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. või 1919. aastal kaevati kaks kivikuhelikku läbi, kusjuures leiti põletatud luid ja 11.- 13. saj. muinasesemeid. Põlenud mulda, savinõu kilde, raud- ja pronksesemeid on leitud ka vabadikumajast (Ergu, hoonetest alles vaid varemed) ida poolt ja keldri ehitamisel (F. Leinbock, Kirbla kihelkonna kirjeldus, 1923.a., lk 5).
Kalmeid on käsitletud: H.Moora, Läänemaa muinasaeg, 1942, lk 17;
käsikirjaline kirjeldus: F.Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 5.
Leiud Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris.</span>


source: A
code: 9974
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 72-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed (9972-9977) kujutavad endast väikesi rohtu kasvanud kivikuhelikke, millele tavaliselt on veel põldudelt kive juurde korjatud. Kirbla kivikalmed peaks kuuluma 11.-12. sajandisse.
VI kalme (9974) paikneb viiendast (9975) 34 m põhja-kirde pool, kõrgepingepostist 28-29 m põhjas. Ta on kuuest kuhelikust suurim, pikkusega OW suunas 6,5 m, laiusega NS suunas 6m ja kõrgusega 0,6 m. Muistis kujutab endast tugevasti kamardunud kompaktset varet, mille lõunaservas kasvab u 4-5 m kõrgune pihlakas. Kalme keskossa kaevatud väike proovišurf näitas, et kultuurkiht koosneb paekividest ja tumedast mullast. 0,3 m sügavuselt saadi väike savinõukild.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed (9972-9977) jäävad Risti-Virtsu maanteest 300-500 m põhja poole, kirikust 400-550 m loodesse, end Ergu sauna varemetest lääne-ja loode poole. Muistised asuvad nn Kirbla mäel, lagedal paepealsel karjamaal, mida varem on ka põlluna kasutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. või 1919. aastal kaevati kaks kivikuhelikku läbi, kusjuures leiti põletatud luid ja 11.-13. saj muinasesemeid. Põlenud mulda, savinõu kilde, raud- ja pronksesemeid on leitud ka vabadikumajast (Ergu, hoonetest alles vaid varemed) ida poolt ja keldri ehitamisel (F. Leinbock, Kirbla kihelkonna kirjeldus, 1923.a., lk 5).
Kalmeid on käsitletud: H. Moora, Läänemaa muinasaeg, 1942, lk 17;
käsikirjaline kirjeldus: F. Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 5.
Leiud Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris.</span>


source: A
code: 9975
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 73-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed (9972-9977) kujutavad endast väikesi rohtu kasvanud kivikuhelikke, millele tavaliselt on veel põldudelt kive juurde korjatud. Kirbla kivikalmed peaks kuuluma 11.-12. sajandisse.
V kalme (9975) asub neljandast (9976) 25 m loode pool, kirde-edela suunalisest aiasihist 23 m kaugusel, kõrgepingepostist 16 m idas. Muistis kujutab endast OW suunas 11 m pikkust ja NS suunas 3 m laiust murukamarasse kasvanud kivikuhelikku. Piki kalme idaserva kulgeb põllult kalmele kogutud paekivide vöönd. Kalme kõrgus on 0,6 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmed (9972-9977) jäävad Risti-Virtsu maanteest 300-500 m põhja poole, kirikust 400-550 m loodesse, end Ergu sauna varemetest lääne-ja loode poole. Muistised asuvad nn Kirbla mäel, lagedal paepealsel karjamaal, mida varem on ka põlluna kasutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1918. või 1919. aastal kaevati kaks kivikuhelikku läbi, kusjuures leiti põletatud luid ja 11.-13. saj muinasesemeid. Põlenud mulda, savinõu kilde, raud- ja pronksesemeid on leitud ka vabadikumajast (Ergu, hoonetest alles vaid varemed) ida poolt ja keldri ehitamisel (F. Leinbock, Kirbla kihelkonna kirjeldus, 1923. a, lk 5).
Kalmeid on käsitletud: H. Moora, Läänemaa muinasaeg, 1942, lk 17;
käsikirjaline kirjeldus: F. Leinbock, Kirbla kihelkonna muinasjäänused, 1923, lk 5.
Leiud Ajalooinstituudi arheoloogia sektoris.</span>


source: A
code: 9979
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 104-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb Meelva küla tuumikus, ca 200 x 200 m suurusel alal. Asula idapiiriks on Sepa ja end. Paevälja talude joon, lõunapiiriks Uus-Kuisapi talu joon, läänepiiriks Matsalu mõisa viiv tee ja põhjapiiriks sellelt maanteelt kagu suunas kulgev põllutee.

Asula kultuurkiht paikneb suhteliselt kõrgel, põhja suunas madalduval maal. Praegu on tema territoorium hõlmatud põllulappidest, aiamaadest ja põlispuudega palistatud taluhoonetest. Muld on muust põllumaast märgatavalt tumedam, eriti Koolma talu juures. Mullas leidub põlenud kive ja savinõukilde, Koolma talust põhja pool ka rauašlakki. Kultuurkihi paksus on erinev, suurenedes põhja suunas. 

Muistis on esmakordselt registreeritud 17. oktoobril 1982. a Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt. Mullast korjatud savinõukillud ja šlakk säilivad Ajalooinstituudis.

Tagada kultuurkihi säilimine ja mälestise üldine heakord.

Kõikvõimalikud kaevamis- ja ehitustööd tuleb kooskõlastada Muinsuskaitseametiga.

Lubatud on senine maakasutus- tavalised põllu- ja aiatööd varemkasutatud piirides. 

Pass Mati Mandel.</span>


source: A
code: 9980
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 2241
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Meelva küla tuumikust ida-kirde pool.

Koht kujutab endast väikest metsatukka põldude ja väikeste madalate vesiste heinamaade piirimail. Metsaalune on suhteliselt kõrge ja kuivem maa, välja arvatud allikaümbrus, mis on madal ja vesine. „Hiiemetsas“ kasvavad suured tammed, saared jt lehtpuud ning alusmetsana hõre lepik. 

Mälestis on registreeritud esmakordselt J. Tavasti koostatud Karuse kihelkonna kirjelduses 1931. a, mis asub Ajalooinstituudis.
Hiiemetsa traditsioon ulatub 18.-19. sajandisse või veel varasemasse aega.

Hooldustöödeks võiks olla metsaaluse võsa piiramine. Jälgida, et ei toimuks mälestise kahjustamist (võimaliku kultuurkihi rikkumist).

Pass: Vello Lõugas, 1972.</span>


source: A
code: 9981
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 128
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub Meelva küla tuumikust ida-kirde pool Hiiemetsa lõunaosas suurte puude all. Koht allika lähemas ümbruses on madal vesine nõgu, mille ümber on veidi kõrgem ja kuivem maa suurte tammede, saarte jt lehtpuudega. Tee ja metsa vahelisel kitsal ribal on kuivem ja kõrgem karjamaa. Allikas on aasta läbi võrdlemisi veerikas ja nagu rahva suust korduvalt on kuuldud, ei jäävat ta kunagi veest tühjaks. Allika läbimõõt võiks olla umbes 1 m ja sügavus 0,5 m.

Mälestis on registreeritud esmakordselt J. Tavasti koostatud Karuse kihelkonna kirjelduses 1931. a, mis asub Ajalooinstituudis. Kirjeldaja mainib, et „vanasti ohverdati siin“ ja et „allika juures asuvat metsa nimetatakse Hiiemetsaks“. Siis olid allika sisse kaitseks tehtud puust rakked. 
Allikat on kasutatud ohvrikohana II aastatuhandel.

Hooldustöödeks võiks olla metsaaluse võsa piiramine. Jälgida, et ei toimuks mälestise kahjustamist.</span>


source: A
code: 9982
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 161-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asula paikneb Parivere küla tuumikus, kahel pool maanteed. Muinasasula tuumik jääb  Matsi-Reinu ja Kubja talude ümbrusesse ja nende vahelisele alale. Asula hõlmab ca 200 m läbimõõduga ala, kusjuures tema põhjapiir kulgeb Matsi-Reinu talu elumajast sa 30 m põhja poolt, lõunapiir Kubja talu elumajast 70 m lõuna poolt, läänepiir Kubja talust 100 m lääne poolt ja idapiir endisest tuletõrje pritsikuurist 20-30 m ida poolt.

Muistne asulakoht on paiknenud kagu-loode suunalisel seljandikul ja selle nõlvadel. Piki seljandikku kulgeb maantee. Maapind madaldub nii ida kui ka lääne suunas. Asula kulturkiht jääb praegu Matsi-Reinu talu, nn Aamaki (Amaki) sauna ja Kubja talu õueaiamaale, hoonete alla, Matsi-Reinu talust ida pool laiuvale põllule ja Kubja talust lääne pool asuvale kuivendatud heinamaale. Muld on asula territooriumil musta värvi ning sisaldab hulgaliselt põlenud raudkive. Taluhoonete ümbruses kasvab suuri põlispuid. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes kohati 0,5 meetrini. Varem on kultuurkihi jälgi märgatud ka pritsikuurist lõuna-kagu poole jäävas kunagises kruusaaugus.
 
Esimesed jäljed muinasasulakohast tulid päevavalgele 1933. a, kui Kupja talu aiast leiti koldekoht. Täheldati ka põlenud savi ja sütt. Varem oli üksikleiuna aiast saadud sõrmus, lähedalt kruusaaugust aga leitud muinasaegne aare (A. Vasara aruanne inspektsioonireisilt 1933. a, lk 3-6, Ajalooinstituudis). Parivere aaretest E. Tõnisson, „Eesti aardeleiud 9.-13.sajandist“, kogumik „Muistsed kalmed ja aarded“, Tallinn, 1962, lk 204.
Muistis on dateeritav ajavahemikku I aastatuhande II pool- II aastatuhat.

Tagada kultuurkihi säilimine ja mälestise üldine heakord.

Kõikvõimalikud kaevamis- ja ehitustööd tuleb kooskõlastada Muinsuskaitseametiga.

Lubatud on senine maakasutus- tavalised põllu- ja aiatööd varemkasutatud piirides. 

Pass Mati Mandel, 1985. a.</span>


source: A
code: 9983
name: Kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maa-alune kalmistu paikneb Parivere küla alguses, küla tuumikust vahetult loode pool kahel pool maanteed, Lihula Pärnu vana maanteeharu ja endise raudtee ristumiskohal, peamiselt teeristist lõunas. Kalmistu täpsemaid piire ei saa kindlaks määrata ilma põhjalike kaevamisteta. Tinglikult võiks kalmistu piir lääne-edela poolt kulgeda teeristist ca 80 m kauguselt, põhjapiir omaaegsest raudteest paarkümmend meetrit põhja-loode poolt, lõuna-kagupiir Tooma talu krundi kagupiiri kohalt, idapiir maanteest 3-4 m ida poolt. Nii on kalmistu ala kagu-loode suunas ca 120 m pikk ja 90 m lai.
Kalmistu on paiknenud põhja-loode ja lõuna-kagusuunalise kruusaseljandiku lael, kirde ja edela suunas madalduval maal. Seljandik lähtub põhja-loode poole jäävalt paekõrgendikult (Parivere mäelt). Raudtee ehitamisel lõigati see kruusaseljandik kirde-edela suunas läbi. Seejuures võeti raudtee ja maantee ristumiskoha lähedalt mitmest kohast kruusa. 40 x 30 m suurune kruusaauk laiub näiteks teeristist lõuna pool (alles on vaid väike maariba päris teeristil). Teeristist läänes on kruusavõtmise jälgi vahetult raudteestammist põhja pool. Teeristist ida pool maantee ääres madaldub maapind järsult heinamaaks. Selliseks on maastik muutunud kruusa võtmise tagajärjel. Säilinud on kalmistu vaid kohati, jäänustena. Algset maapinda on näiteks säilinud teeristist 40-80m edela pool (varem oli seal vanaraua laoplats). Lõuna pool ülalnimetatud 40 x 30 m suurust kruusaauku on ühekorruseline silikaatvoodriga elumaja, kalmistu võib hõlmata selle ümbruse ja ulatuda lõuna-kagus Tooma talu krundi kagupiirini. Teeristist idas on kalmistu säilinud vaid 2-3 m laiuse maaribana piki maanteed. Teeristist lääne pool on kalmistu säilivus kõige ebaselgem ja küsitavam. Kalmistu loodepoolne osa on söödis, kagupoolne osa elumajade ja õuede all. Tooma talu ümbruses kasvab ka puid ja põõsaid, muidu on kalmistu ala suhteliselt lage. Kultuurkihi paksus ja iseloom on ebaselge. Olulist teavet ei toonud ka 1987. a proovikaevamised.

Kalmistu kohta leidub andmeid:
•	J. Jung. Muinasaja teadus eestlaste maalt. 1910, lk 204;
•	F. Leinbock. Lihula kihelkonna muinasjäänused. 1923, lk 13;
•	R. Indreko. Aruanne Rapla-Virtsu raudtee ehitusel leitud leidude kohta (Ajalooinstituut; alles odaots, muud leiud kaotsi läinud).
Aegade jooksul on leitud luid jm muinasleide. 1987. a toimusid proovikaevamised, mis aga ei andnud täpsemaid üksikasju kalmeehituse kohta. Näib aga, et tegemist on maa-aluse põletus- ja laibamatustega 10.-13. sajandist.

Tagada kultuurkihi säilimine ja mälestise üldine heakord.

Kõikvõimalikud kaevamis-, mulla-  ja ehitustööd tuleb kooskõlastada Muinsuskaitseametiga.

Lubatud on senine maakasutus - tavalised põllu- ja aiatööd varemkasutatud piirides. 

Pass Mati Mandel, 1987. a.</span>


source: A
code: 9984
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 160-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb Petaaluse küla tuumikus, peamiselt end Ansi (nüüd Freia), Siimad-Jaani ja Aasa ning Mihkli-Anu talude vahelisel alal ja nende ümbruses. Asula põhjapiir on kulgenud praegusest Aasa talust 50 m põhja poolt, lõunapiir Siimad-Jaani talu joonest 50 m lõuna poolt, idapiir Freia talust 70 m ida pool ja läänepiir Aasa talu kohalt. Nii ulatub asula ala pikkus NS suunas 250 meetrini, laius OW suunas 200 meetrini. Nõrka kultuurkihti võib esineda ka nendest piiridest väljaspool. Küla jääb Saastna poole viivast maanteest 300-400 m kaugusele kirde suunas.
Muinasasula paikneb praeguses külatuumikus, nõrgalt ida-kirde suunas madalduval maal. On hõlmatud põlispuudega palistatud taluhoonetest, õueaiamaadest ja põllulappidest. Eriti intensiivne on kultuurkiht Freia (end Ansi) talust lõuna poole jääval põllul. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes paksemates kohtades 0,5 m-ni. Mullas leidub hulgaliselt põlenud raudkive.

Kaitse alla kuulub kirjeldatud asulakoht ja kaitsetsoonina selle lähim ümbrus- juurdelisatud asukohaplaanil näidatud ala.

Muistise kultuurkiht on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 22. aprillil 1985. a. Asulakohalt leiti savinõukilde ja šlakki.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass M. Mandel, 1985.

Jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist, tagada heakord mälestisel ja mälestise tähise säilimine. 
Senine maakasutus - tavalised põllu- ja aiatööd varemkasutatud piirides - on lubatud.</span>


source: A
code: 9985
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 158-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoht paikneb endise Peanse küla tuumikus, peamiselt Antsu-Jüri talu ümbruses ja sellest lääne, ida ja põhja pool. Muinasasula piirid ei ole päris selged. Tinglikult tuleks selle läänepiiriks lugeda joon Antsu-Jüri talust 50 m lääne pool, idapiir kulgeb talust ca 60-70 m ida poolt, lõunapiir ca 80 m lõuna poolt ja põhjapiir samapalju põhja poolt. Nii hõlmab muinasasula NS suunas 170 m pikkuse ja 140-150 m laiuse ala. 
Muinasasula kultuurkiht paikneb suhteliselt madalal maal piki küla põhja-lõuna suunas läbiva madala nõo läänenõlva. Talust vahetult lõuna pool on väike põllulapp, sellest veel lõuna pool ja läänes suur põllumassiiv. Ala talust põhja ja ida pool on aga söödis. Seal kasvab ohtralt suuri põlispuid. Kultuurkiht on erineva paksusega, ulatudes 0,5 meetrini. Suhteliselt tumedas mullas leidub põlenud raudkive ja üksikuid savinõukilde. 

Kaitse alla kuulub kirjeldatud asulakoht ja kaitsetsoonina selle lähim ümbrus - juurdelisatud asukohaplaanil näidatud ala.

Muistise kultuurkiht on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 13. novembril 1985. a. Asulakohalt leiti mõned savinõukillud.

Muistis on dateeritav II aastatuhandesse.

Pass M. Mandel, 1985.

Jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist, tagada heakord mälestisel. 
Senine maakasutus - tavalised põllu- ja aiatööd varemkasutatud piirides - on lubatud.</span>


source: A
code: 9986
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 181-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise tunnus: arheoloogilise kultuurkihi ja inimluude olemasolu.

Muistis asub Antsu-Jüri talust 520 m edela pool, karjalautadest 120-130 m lääne-edela pool, Risti-Virtsu maanteest jääb kalme 430 m põhja poole.

Muistis paikneb kõrgel OW suunalisel seljandikul, lagedal maal. Kalmest ida ja lääne pool on söödiviirg, söödist põhja ja lõuna pool karjamaad. Kalmest lääne pool esineb söödialal mitmesuguse suurusega raudkive . Kalme lääneserva on kaevatud 4 m läbimõõduga auk, mis on kive täis aetud. Auguga on kalme serva veidi lõhutud. Kalme kirdeservas leidub veel juurdelükatud kive. Muistis ise on ümara kujuga, 9 m läbimõõduga ja 0,5 m kõrge. Pealt on kalme kaetud murukamaraga. Kividest ja tumedast mullast koosnev kultuurkiht on ca 30 cm paks.

Mälestis on avastatud Mati Mandeli ja Saamo Heldemaa poolt 2. mail 1988. a. Keskossa kaevatud proovišurfist leiti üks põletamata luu. Mälestis on dateeritav I aastatuhande I poolde.

Pass M. Mandel, 1988.

Jälgida, et ei toimuks kultuurkihi rikkumist, tagada heakord mälestisel.</span>


source: A
code: 9987
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 118
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise tunnus: kirjalikult fikseeritud pärimus.
Muistis paikneb endise Tamme talu karjamaal, nüüd Hüüne talu maal, viimasest 150 m põhja-kirde pool. Hüüne talu on olnud Petaaluse küla põhjapoolseim talu külatänava ääres.
Tamme talu peremehelt saadud andmeil on „Hiielageda“ ümbruskonnast kõrgem 80m läbimõõduga ala külatänavast vahetult lääne pool. See on kõrge ja kuiv karjamaalapp, mida põhja poolt piirab madalamal maal kasvav mets, lõunast võsa. Kultuurkiht sellel alal puudub. Ohverdamiskoha täpsem suurus pole teada. Maapind madaldub sealt ida suunas.

Kaitsealuse ala täpsem suurus pole teada. Kuna mõnedel andmetel oli ohverdamiskoht hoopis teest vahetult idas, tuleks ka seda paika kaitsta. Otstarbekas oleks hoida kaitse all kõrgem 80 m läbimõõduga karjamaalapp teest läänes ja sellest ida poole jääv 50 m laiune ala, kus on keelatud igasugused mullatööd ja prahi mahapanek.

„Hiielageda“ koha leidub andmeid:
1.	H. Moora. Läänemaa Muinasaeg. Tartu, 1942, lk 16;
2.	J. Tavast. Karuse. 1931, lk 52 (käsikiri ajalooinstituudis).
Neis allikates räägitakse „Hiielagedast“, mis asub Tamme talust 0,5 km ida pool ja et maapind seal on madal ning mättane. Räägitakse ka allikatest, millest suurim on ohvriallikas. Seega on kirjalikes allikates juttu siiski teisest kohast (ohvriallikas nr 9988, mis asub siinkirjeldatud ohverdamiskohast ca 700 m kagus). 

Muistis kuulub II aastatuhandesse.

Pass Mati Mandel, 1993.</span>


source: A
code: 9988
name: Ohvriallikas
type: Ohvriallikas
alt_id: 127
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Petaaluse külatuumikust põhja-kirde pool laiuvate madalate kuivendatud põllumaade vahele jääva kolmnurkse võsa- ja metsalapi lääneservas, olles põhja-kirde poolt piiratud leppadega. Lääne poolt on allika kõrvalt läbi kaevatud kagu-loodesuunaline kuivenduskraav laiusega umbes 5m. Allikast ca 70 m loode pool viib üle kraavi sild.
Allikas kujutab endast 2,5 m läbimõõduga lohku, mis on kraavi poolt avatud. Lohu põhjaservas leidub kuni 30 cm läbimõõduga raudkive.

Muistise kohta leidub andmeid: J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931, lk 52 (käsikiri Ajalooinstituudi arhiivis).
Muistis kuulub II aastatuhandesse.

Pass koostatud 1975. a augustis.

Tagada vaadeldavus ja heakord mälestisel. 
Lubatud on eemaldada võsa.</span>


source: A
code: 9989
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 159-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb suhteliselt kõrgel maal. Teda ümbritsevad kõikjalt kõrged põllumaad. Kõige kõrgem on asula ala küla läbiva tee kohal. Suhteliselt madal rohumaa jääb küla keskele. Siin-seal asula territooriumil võib näha omaaegsete taluhoonete varemeid, neid ümbritsevad põlispuudest palistatud kiviaiad. Niisiis on muinasasula territoorium osalt talude ja õueaiamaade all, osalt lihtsalt söödis või kasutatav karjamaana. Kõige intensiivsem on kultuurkiht teest ida pool, Liiase talust vahetult lõuna pool. Kultuurkihi paksus on erinev, ulatudes 0,5 m-ni. Muistisena rahuldavalt säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub Läänemaal Lihula vallas Poanse küla tuumikus, kahel pool Karuse-Järise- Poanse-Matsalu teed. Muinasasula kaitsevööndi lõunapiir kulgeb lõuna poolt teeristi, kus eelpoolnimetatud teelt lähtub külatänav lääne suunas, põhjapiir põllul Otsa talu joonel, idapiir Liiase talust ca 30 m ida poolt ja läänepiir Annuse ja Tammiku talude joonelt. Nii hõlmab muinasasula põhiosa NS suunas 230 m pikkuse ja 200 m laiuse ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistis on dateeritav ajavahemikku I-II aastatuhat.
Kultuurkiht on avastatud 1975. a, kogutud savinõukilde.</span>


source: A
code: 9990
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 115
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmed asuvad ida-läänesuunalise seljandiku (litoriinamere rannavalli) lael. Kuni 1975. aastani kasvas seljandikul sarapuuvõsa.
Esimene ja suurem kalme asub endisi talukrunte eraldava kiviaia kõrval, sellest ida pool. Kalme pikkus NS suunas 16 m, laius OW suunas 10 m ja kõrgus seljandiku pinnaga võrreldes ca 0,3 m. 
Teine kalme asub esimesest 6 m ida pool. Tema pikkus oli enne kaevamisi NS suunas 8 m, OW suunas 5 m, kõrgus samuti 0,3 m. 
Mõlemad kalmed olid kaetud murukamaraga, kohati aga kamarata kõdumullaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Poanse külas, endise Sarapuu, nüüd Pähkli talust 230 m kirde pool, Kadaka talust 250 m kirde pool, Tuudi-Matsalu maanteest jäävad kalmed 350 m edela poole, selle maanteeäärsest Vahtra talust 430 m edelasse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1975.-1976. aastatel kaevati kalmed läbi. Selgus, et tegemist oli NS-suunaliste tarandkalmetega  OW suunalisete taranditega. I kalmes oli 7 tarandit, II kalmes 2 tarandit. Kalmete põhjal puhastati välja mõned paeplaadikestest sillutised, milledel lebasid luustikud. Osa surnuid oli maetud peaga ida, osa aga lääne poole. Leiumaterjalis domineeris keraamika, huvitavamateks metallesemeteks olid raudsirp ja rauast käevõrud (leiud Ajaloomuuseumis).
Peale kaevamisi jäeti ales tarandimüürid ja rekonstrueeriti osa sillutisi.
Kalmete kohta leidub põhjalikumaid andmeid järgmistes artiklites:
M. Mandel. Uut Läänemaa esiajaloost. Töörahva Lipp, nr 146, 16.detsember, 1975. 
M. Mandel. Poanse arheoloogiliste kaevamiste tulemused. Töörahva Lipp, nr 137, 16. november, 1976. a.
Kalmed kuuluvad I-II sajandisse m.a.j.</span>


source: A
code: 9991
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 19-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I kalme on käsitletavaist suurim. Ta asub kahe ülejäänu vahel, viimastest veidi põhja pool. Kujutab endast peaaegu ringikujulise põhiplaaniga, veidi NS suunas ovaalset murukamaraga kaetud küngast, millest kohati ulatub välja üksikuid ca 0,6 m läbimõõduga raudkive. Kalme põhjaservas kasvavad mõned kadakad ja kibuvitsad. Üle muistise kaguserva kulgeb kirde-edelasuunaline kiviaed. Kalme on üsna hästi piiritletud põhja-, kirde- ja idaservast, kus ta tõuseb ümbritsevast karjamaast ca 30 kraadise nurga all. Ebamäärasem on kalmeserv lõuna ja lääne poolt. Kalme pikkus on NS suunas 10-11 m, laius OW suunas 9 m, kõrgus 1 m. Kalmest 4-5 m loode pool on väike kivivare, ilmselt põllukivihunnik, 4-5 m lõuna pool kasvab pihklakas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Poanse külas endise Kuusiku talu põldudel, nüüd Kadaka talu maal. Tuudi-Matsalu maanteest jäävad kalmed 300-360 m edela poole, maanteeäärsest Vahtra talust 390-450 m lääne poole.
Muistised asuvad karjamaana kasutatud kiviaedade ja suuremate ning väiksemate kivivaredega liigendatud, kõrgel kuival põhja suunas madalduval maal. Varem kasutati sealseid väikseid maalappe põldudena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestised on avastatud 1975. aasta augustis Poanse arheoloogiliste kaevamiste ajal Mati Mandeli poolt. Kindel kalme on kirjeldatutest esimene. Selle keskossa kaevatud väikesest proovišurfist saadi peotäis keraamikakilde, mis koostise ja põletusastme järgi otsustades peaksid pärinema ajaarvamise vahetuse lähedasest ajast. II ja III ei ole kindlad kalmed: teisest saadi küll savinõukild, kuid kuju järgi ei sarnane küngas kalmele. III künkast saadi mõned nõrgalt põlenud luud, need kuuluvad aga ilmselt loomale. 
I kalme kuulub tõenäoliselt I aastatuhande lõppu e.m.a. või I-II sajandisse. Umbes samuti võiks dateerida II künka. III küngas ei ole täpsemini dateeritav. Tinglikult võiks ta siiski eelmistega ühte aega arvata.</span>


source: A
code: 9992
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>II kalme asub esimesest (reg nr 9991) 20 m ida-kagu pool ja kujutab endast piklikku, NS suunalist murukamaraga kaetud küngast. Kalme pikkus on 12 m, laius OW suunas 4 m, kõrgus 0,8 m. Künka põhjaserva on kogutud 5 m pikkuselt ja 2 m laiuselt, 0,6 m kõrgune kivilade. Kalme servad on juba ammu künniga järsuks muudetud. Kive ulatub välja ka kalmepinnast. Kaks suuremat (0,5 m läbimõõduga) kivi on künka keskosas. Esimesest kalmest üle minev kiviaed jääb siinkirjeldatust 18 m loode poole. Teine, ida-läänesuunaline kiviaed on muistisest 30 m kirde pool.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Poanse külas endise Kuusiku talu põldudel, nüüd Kadaka talu maal. Tuudi-Matsalu maanteest jäävad kalmed 300-360 m edela poole, maanteeäärsest Vahtra talust 390-450 m lääne poole.
Muistised asuvad karjamaana kasutatud kiviaedade ja suuremate ning väiksemate kivivaredega liigendatud, kõrgel kuival põhja suunas madalduval maal. Varem kasutati sealseid väikseid maalappe põldudena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestised on avastatud 1975. aasta augustis Poanse arheoloogiliste kaevamiste ajal Mati Mandeli poolt. Kindel kalme on kirjeldatutest esimene. Selle keskossa kaevatud väikesest proovišurfist saadi peotäis keraamikakilde, mis koostise ja põletusastme järgi otsustades peaksid pärinema ajaarvamise vahetuse lähedasest ajast. II ja III ei ole kindlad kalmed: teisest saadi küll savinõukild, kuid kuju järgi ei sarnane küngas kalmele. III künkast saadi mõned nõrgalt põlenud luud, need kuuluvad aga ilmselt loomale. 
I kalme kuulub tõenäoliselt I aastatuhande lõppu e.m.a. või I-II sajandisse. Umbes samuti võiks dateerida II künka. III küngas ei ole täpsemini dateeritav. Tinglikult võiks ta siiski eelmistega ühte aega arvata.</span>


source: A
code: 9993
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 21-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>III kalme asub esimesest  (reg nr 9991) 60 m lääne pool. Tema lähedal on teisigi kivivaresid, millest see kalme oluliselt ei erine. Siiski on tegemist lihtsalt põllukivihunnikutega. Muistis kujutab endast peaaegu ringikujulise põhiplaaniga rohtukasvanud küngast madala kivise NS-suunalise söödiala põhjaservas. Söödi kogupikkus on 17 m. Muistis haarab sellest vaid 5 m läbimõõduga põhjaotsa. Viimase kõrgus on 0,6 m. Künka põhjaservas kasvavad mõned põõsad ja kadakad. Künka pinnast ulatub esile üksikuid raudkive. Leitud keraamikakillud ja luud asuvad Ajaloomuuseumis</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestised asuvad Poanse külas endise Kuusiku talu põldudel, nüüd Kadaka talu maal. Tuudi-Matsalu maanteest jäävad kalmed 300-360 m edela poole, maanteeäärsest Vahtra talust 390-450 m lääne poole.
Muistised asuvad karjamaana kasutatud kiviaedade ja suuremate ning väiksemate kivivaredega liigendatud, kõrgel kuival põhja suunas madalduval maal. Varem kasutati sealseid väikseid maalappe põldudena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestised on avastatud 1975. aasta augustis Poanse arheoloogiliste kaevamiste ajal Mati Mandeli poolt. Kindel kalme on kirjeldatutest esimene. Selle keskossa kaevatud väikesest proovišurfist saadi peotäis keraamikakilde, mis koostise ja põletusastme järgi otsustades peaksid pärinema ajaarvamise vahetuse lähedasest ajast. II ja III ei ole kindlad kalmed: teisest saadi küll savinõukild, kuid kuju järgi ei sarnane küngas kalmele. III künkast saadi mõned nõrgalt põlenud luud, need kuuluvad aga ilmselt loomale. 
I kalme kuulub tõenäoliselt I aastatuhande lõppu e.m.a. või I-II sajandisse. Umbes samuti võiks dateerida II künka. III küngas ei ole täpsemini dateeritav. Tinglikult võiks ta siiski eelmistega ühte aega arvata.</span>


source: A
code: 9994
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 126
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistis asub Poanse küla tuumikust edela pool, Jaagu talust ca 80 m kagu pool, endise Karjuse, nüüd Karjuse-Sepa talu juurde viiva tee põhjaservas.
Muistis paikneb kagu-loodesuunalise seljandiku põhja-kirdenõlval lepavõsa all. Kivi on ovaalse põhiplaaniga, kitsama kaguosaga, kagu-loode suunas 3 m pikk, 2 m lai ja põhjaservast 1 m kõrge. Kivi ümbermõõt ulatub maapinna lähedal 9 meetrini. Kivilae kõrgemas kesk- ja lõunaosas leidub 42 korrapärast kunstlikku kultuselohukest läbimõõduga 4-7 cm ja sügavusega 0,8-2,5 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
J. Tavast. Karuse kihelkond. 1931 (käsikiri, lk 49: Lohud öeldakse olevat lamba või kassi jäljed. Vanemad inimesed arvavad seda ohvrikiviks).
Muistis on dateeritav I aastatuhandesse e.m.a.</span>


