# places

source: A
code: 4324
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 142
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Memoriaalansambel asub Raadi järve lõunakaldal. Ansambli kese paikneb kompleksi järvepoolsel küljel, koosnedes hallist graniidist valmistatud rinnatisest, millele on graveeritud mälestustekst (vasakul vene keeles, paremal eesti keeles). Rinnatise keskel kõrguvad püstised tahukad kui värvad, mille vahelt kulgeb trepp. Trepp lõpeb poodiumiga, millel paikneb langetatud peaga sõduri pronksist rinnakuju. Selle visuaalse dominandi ette jääb betoonist valatud väljak, mille tõusvatel külgedel paikneb muru sees 24 õigeusu ristiga hauaplaati.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Raadi pargis järve lõunakaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raadi pargis avati esimene langenute vennashauda tähistanud mälestussammas 1945. aastal. Mälestusammas likvideeriti, kui 29. detsembril 1975 avati Raadi pargis memoriaalkompleks 2069 võitleja mälestuseks, kes langesid Tartu lahingutes 1941. ja 1944.a.  Monumendi kavandi saamiseks kuulutati välja konkurss, millele laekus 13 tööd. Memoriaalkompleksi aluseks sai I preemia pälvinud töö, mille autoriteks olid skulptor Ants Mölder ja arhitekt Rein Luup.</span>


source: A
code: 4325
name: Tartu linnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 827
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise ristkülikukujulise põhiplaaniga maakividest ning tellistest ehitatud ja krohvitud hoonega. Hoone seinapindu ilmestavad frontoon, nurgaliseenid, kaarsilluse ja krohvraamiga aknad ning karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õppehoone Riia tn 23 on endise linnakooli hoonena ajaloomälestis. Nõukogude perioodil asus hoones ülikooli sõjalise kateeder. 19. sajandil ehitatud historitsistlik hoone oli võlvkeldriga kahekorruseline kivimaja. Esimene ümberehitus toimus 1933. aasta paiku, mil ehitati täis hoovikülje tiibade vaheline osa (tollal einesaaliks) ja trepi ümber kujundati ringina kulgev fuajee. Tänapäevase välisilme sai hoone 1930. aastate teisel poolel (projekt 1936, Arnold Matteus), et parandada klassiruumide valgustatust. Ümberehituse tulemusel suurendati hoone aknaid ja asendati saaliploki rikkalik historitsistlik dekoor napima klassitsistliku detailivalikuga. 2000. aasta projektiga (arh-d M. Kraav ja Udo Tiirmaa) kavandati hoonele mansardina kolmas korrus, saali hoovipoolne avariiväljapääs, teise korruse avar ringselt kulgev fuajee ehitati ühest küljest kinni ja tehti teisi muudatusi. Projektist erinevalt pandi hoonele plastraamidega aknad.</span>


source: A
code: 4326
name: Maja, kus aastail 1936-1953 elas Oskar Luts
type: ajaloomälestis
alt_id: 150
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madala sokliga, ärklikorrusega, kõrge püramiidkatus igasse külge eenduvate uukidega eramu. Hoone maalähedase ilmes on funktsionalistlik lihtsus liitunud heimatkliku kodususega. Elamu on väike ja ratsionaalne: avar köök, kolm tuba nii all kui ülal, alumisel korrusel liitub elutoaga veranda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirjanik Oskar Lutsu eramu on projekteeritud 1936. aastal arhitekt Arnold Matteuse poolt. Siin elas Luts viimased 27 eluaastat. 1964. aastal avati kirjaniku kodus majamuuseum.</span>


source: A
code: 4327
name: Tartu Vanausuliste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Jänese ja Orava tänavate vahel, kagus külgneb Vana- Juudi kalmistuga. Peasissepääs asub Roosi tänaval, kalmistule viib jalgtee juudi kalmistu kõrvalt. Kaarsillusega ühendatud väravapostid on ehitatud telliskividest, pinnad üle krohvitud. Väravatiivad on puidust. Roosi tänava poolsel küljel on plankaed, ülejäänud aiaküljed on valmistatud puitlippaiana. Kalmistu kõrghaljastusest valdav osa on lehtpuud, osa neist põlispuud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanausuliste selts loodi Tartus 1863. aastal. Neil on palvemaja Põik tänaval (proua A. Korabliova kingitus 1863 a.). Algne palvemaja oli ühekordne puust hoone. 1931. aastal valmis arhitekt A. Podtschekajevi projekti järgi puust kellatorn betoonseintest alusel. Kellatorn hävis II maailmasõjas.</span>


source: A
code: 4328
name: Tartu Juudi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jänese ja Roosi tänava poolsel küljel piiratud kõrge betoonmüüriga, lääne ja loodeküljel aiaga. Roosi tänava poolsel küljel paikneva väravaehitise betoonpostid on ühendatud kaarsillusega. Kaarsillusel on Taaveti täht, metallist väravatiivad on värvitud sinist tooni. Kalmistu põhjanurgas asub kaks mausoleumi. Kalmistuvahi maja paikneb edelanurgas piirdemüüri taga. Kalmistule on maetud Tartu juudi kogukonna esimesed esimehed ja rabi. Kalmistul kasvavad hõredalt lehtpuud. 2000. aastal andis linn kalmistu uuesti juudi kogukonnale. Kalmistule maeti kuni II Maailmasõjani. Praegu kalmistut aktiivselt matmiseks ei kasutata.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Roosi ja Jänese tänava ristmikul, vanausuliste kalmistu kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastal 1859 rajatud ja 1870 laiendatud kalmistul Tartu linnas polnud 1895. aastaks enam matmisruumi. Koguduse esindajad rabi Meier Kropman ja Elieser Ferkin kirjutasid linnavalitsusele uue kirja. Matmise otstarbeks saadi tasuta maad vene vanausuliste kalmistu kõrval. Seda 293 sülla suurust maa-ala aga soovisid ka vanausulised ise, mispärast oli juudi kogudusel tegemist, et täidetaks just tema palve. Värava ja ümbritseva aia kulude katteks annetas rikas juudi kaupmees Itschok Kahn. Pinna silumise heaks tegid annetusi koguduse liikmed. Surnuaiapühaks 1895 oli kõik korda seatud ja 18. augustil 1896. ehitas Tartu kogudus kalmistule matusekambri. Ehitusprojekti vahimajale koos surnukambriga koostas O. Schröder, hoone rajati kalmistu lõunanurka. Seni oli vaeste surnute, eriti mujalt linnadest Tartu haiglatesse tulnute matusetalitust korraldatud kalmistul olevas kuuris.</span>


source: A
code: 4367
name: Ernst Bergmanni mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 165
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument koosneb pronksbüstist, mis paikneb templiviilu kujutava graniitseina ees. Monument asub Toomemäel, endise kindluse Gustav Adolfi bastionil ja on ümbritsetud kõrghaljastusega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Monument asub Tartus, endise Tartu Ülikooli haavakliiniku taga. Käesoleval ajal asub hoones korterelamu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ernst Bergmann õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas aastatel 1854-1860. 1871. aastast oli ülikooli professor. Tema eestvõttel rajati Tartu ülikooli kirurgiakliiniku juurde haavakliinik, mis avati 1875. aastal. 1876. aastal siirdus ta töötama Saksamaa ülikoolidesse.
Ernst Bergmannile püstitati monument Toomemäele haavakliiniku taha 1913. aastal ning selle autor on skulptor Adolf von Hildebrant.</span>


source: A
code: 4368
name: Johann Karl Simon Morgensterni mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 164
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmeastmelisel alusel paikneval lihtsal lubjakivist obeliskil on pronksplaat teksiga: "Area Morgensterniana", mis tõlkes tähendab Morgensterni maa-ala, tähistades siin paiknenud Morgensterni aeda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussamba püstitas ülikool oma kauaaegsele professorile K. Morgensternile Toome nõlvale veel professori eluajal, 1851.aastal. Autor K.Tool.
(allikas http://www.tartu.ee)

Johann Karl Simon Morgenstern (1770 – 1852) oli saksa päritolu õpetlane, kes aastatel 1802 – 36 oli Tartu Ülikooli elokventsi ja klassikalise filoloogia, esteetika, kirjandus- ja kunstajaloo professor. Ta oli Tartu Ülikooli raamatukogu rajajaid ja esimene direktor (1802 – 39). Asutas 1803 Tartu Ülikooli kunstimuuseumi (nüüd TÜ Klassikalise Muinasteaduse Muuseum), millest 19. sajandi II poolel kujunes huvitav Vana-Kreeka ja Rooma skulptuuride koopiaid, münte ja üksikuid originaale sisaldav kogu ja juhatas seda aastani 1837. Osales ülikooli põhikirja (statuudi) koostamisel (1802-03) ning ülikooli juhtimises. (EE, 6. kd. Tln., 1992; Tartu ajalugu. Tln., 1980 )</span>


source: A
code: 4369
name: Maja, kus aastail 1932-1950 elas Karl Eduard Sööt
type: ajaloomälestis
alt_id: 148
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja on ühe põhikorruse, ärklikorruse ja keldriga poolviilkatusega tänava ääres paiknev puitelamu. Välisseinad on osaliselt krohvitud ja värvitud, osaliselt kaetud puitlaudisega. Majal on plekk-katus. Hoonealune pind on 568 ruutmeetrit, maht 2766 kuupmeetrit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maja on ehitatud 19. sajandi keskel. Luuletaja Karl Eduard Sööt elas selles majas aastatel 1932-1950.</span>


source: A
code: 4370
name: Rahvaste mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 138
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Telliskivist neljakandiline postamenti kroonib vaskkera otsa asetatud rist. Mälestussamba igale küljele on paigutatud vaskplaat, kus eesti, saksa, vene ja ladina keeles selgitatakse selle otstarvet. Tekst vanaaegses eesti keeles: " Siin Hengwa Mitme Maije Rahwa Luid. Tarto Liin Matt neid Omma Maria Kirriko Man XIII-nest saast XVIII Saa Aastade sadik. Neide Hawwade Piäl Ehhit Alexander Selle Vastse Tarkuse Pempli. Sedda Kottust Anti Neil Lujedel hengamisses MDCCVI-mal Aastal Iiani Kuul". </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ülikooli peahoone ehitamisel kunagise Maarja kiriku kohalt leiti kiriku põranda alt ja kiriku juures asunud surnuaiale maetud luid. Need maeti uuesti aastal 1806 Toomeorgu Vallikraavi t äärde ja sellele kohale püstitati aastal 1811 J. W. Krause jooniste järgi väike nelinurkne Rahvaste monument, mis matkib Väike-Aasia (Lüükia) hauamonumente.
20. septembril 1985.a. maeti mälestussamba tänavapoolsele küljele ka Ülikooli peahoone keldrites sama suve arheoloogilistel kaevamistel väljatulnud inimluud. Ühishauda pandi ka vutlar, milles on kiri ümbermatmise kohta.
(allikas http://www.tartu.ee)</span>


source: A
code: 4371
name: Hoone, kus sõlmiti Tartu rahu
type: ajaloomälestis
alt_id: 4-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus laadis hoone pärineb 20.saj. algusest, hiljem on peale ehitatud 4.korrus ja lisatud koolikompleksi vajalikud liituvad hooned.
Hoone algne osa on punasest tellisest, krohvitud. Katusematerjaliks on eterniit.
Tartu rahulepingu sõlmimist tähistavad esifassaadil mälestustahvlid eesti ja vene keeles.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1859. aastal parun Nolckeni eramuks, 19. sajandi lõpus ostis maja Venemaa sõjaministeerium. Muuhulgas on hoonesse majutatud ka Läti punaseid kütte. Eesti iseseisvudes anti hoone Riigikohtu käsutusse ning hoones allkirjastati 2. veebruaril 1920 Tartu rahuleping. Saksa okupatsiooni aastatel paiknes hoones julgeolekuteenistuse ja julgeolekupolitsei osakond. II maailmasõjas sai hoone tugevasti kannatada ning säilisid vaid välisseinad ja võlvitud kelder. Peale sõda taastati hoone ning seal asus kutsekool, kaasajal gümnaasium.</span>


source: A
code: 4372
name: Maja, kus elas Karl August Hermann
type: ajaloomälestis
alt_id: 154
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise (põhikorrus ja mansardkorrus) lihtsa krohvitud hoonega. Hoonel on lihtsa kolmese jaotusega aknad, sissepääsuks on tagasihoidlik tahveluks. Hoone mansardkatus on kaetud plekk-kattega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Krunt 250 eraldati Tähtvere mõisamaadest 1876. aastal. 1882. aastal asus krundil 2 puust maja. Esimene neist kuulus koos kõrvalhoone ja aiaga V. Glasenappile, teine sõrestikmaja koos talli, puukuuri, pesuköögi ning kahetoalise kojamehe korteriga proua V. Beyerile, kuid juba 1886. aastal kuulusid mõlemad majad Tallinna teatridirektor E. Behrentile. 1892. aastal müüs E. Behrent kinnistu koos 2 puust elamuga K. A. Hermannile, Eesti kirjandus-ja muusikategelasele. Üks esialgsetest hoonetest asus tõenäoliselt praeguse Veski 27 hoone asukohal, mida aja jooksul laiendati. Teine hoone oli praeguse Veski 25 asukohal ühekordse puust ehitisena.
1897. aastal oli krundil 3 puust pappkatusega ühekorruselist maja. Hoovil asus pumbakaev. Kolmas ehitis oli tõenäoliselt kõrvalhoone, varasem Veski 29, mis praeguseks on lammutatud. 
1902. aastal müüs K. A. Hermann osa krundist puust elumajaga N. Andrejevile uueks kinnistus naabriga 642T. K. A. Hermannile jäi 2 maja. Esimene neist ühekordne puust hoone, mille alumisel korrusel asetses 2 tuba, ärklis 1 tuba.
1927. aastal läks kinnistu Mik (Micha) Hermanni kätte. Samal aastal asuti elamut ümber ehitama. Kavatseti tänavapoolse trepikoja ümberehitamist, põhjaküljel asuva ukse sulgemist ja uue ukse tegemist Veski tänava poolsesse seina. Lisandus sisemine remont. Projekti valmistas insener J. Jürisson. Veski tänava poolsele fassaadile ja lõunaküljele tehti uus uks, ning põhjauks jäeti kinni müürimata. 1929. aastal ehitati juurde üks kõrvalhoone. Krundil asunud abiehitised paiknesid piki kr. 209T piiri. Projekti valmistas M. F. Kangro. Esialgse kahekorruselise hoone asemel ehitati kolmekorruseline. Pärast II maailmasõda kõrvalhooned lammutati. 1943. aastal sai maja omanikuks M. Hermanni lesk Reet Hermann.</span>


source: A
code: 4373
name: Maja, kus aastail 1867-1876 elas Karl Ernst von Baer
type: ajaloomälestis
alt_id: 161
same: A.4373
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordsel, tempelkorrusega ristkülikukujulise põhiplaaniga klassitsistlik puitelamul on viilkatus, mis on kaetud keraamiliste kividega. Profileeritud korstnapitsid on krohvitud ja valgeks lubjatud. Pööningut valgustavad väiksed kaarjad uukaknad. Tänavapoolsel küljel on kolmnurkviiluga keskrisaliit, Kassitoome poolsel küljel toskaana sammastele toetuv väljaehitis, millel paikneb rõdu. Nii esifassaadi risaliidi kui Kassitoome poolse viilu alune on kaunistatud hammaslõikelise karniisiga. Hoone nurkades on laiad tahveldisega nurgaliseenid, räästa all jookseb profileeritud karniis. 
Hoone kuueruudulised aknad on restaureeritud, samuti kahetiivaline valgmikuga tahveluks. Akende kohal on karniisid, akende all tahveldised. Poolkorrust valgustavad väikesteks ruutudeks jaotatud madalad ristkülikukujulised aknad. Krunt on piiratud kivisoklil kõrge puitaiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Veski 4 hoone asub kunagisel Tartu ülikooli põlisrendi krundil, mille esimeseks valdajaks oli Hausmann. Krunt müüdi edasi Peter Semjonov Abakanovile, kes 1856. aastal taotles ülikooli direktooriumilt luba ehitada krundile väike puumaja. Krundile lubati ehitada aia- ja vahimajake, mida krundi kasutaja ei tohi välja üürida. Krunt oli sellel ajal üks suuremaid ülikooli krunte, kuna oli alles jagamata. Esimesed valdajad kasutasid krunti aiamaana. 1859. aastal müüs Abakanov krundi proua Caroline von Freymannile (sünd. Stackelberg). Sama aasta lõpul sai proua von Freymann ülikoolilt loa ehitada krundile puust elamu. Ülikool loovutas krundi ühtlasi linna jurisdiktsiooni alla. Praegune Veski 4 hoone on proua von Freymanni poolt 1860-1861 ehitatud elamu. Hoone originaalprojekti säilinud ei ole, samuti puuduvad andmed projekti autori kohta, oletatavaks projekti autoriks võib pidada Karl Rathhausi.
1864. aastal üüris Proua Freymann osa oma elamust (ärklikorruse) välja professor Schwabele, kes tuli ülikooli professoriks Saksamaalt. Peale Schwabede väljakolimist 1867. aastal üüris proua Freymann hoone peakorruse välja akadeemik professor Karl Ernst von Baerile. Baer asus elama seitsmetoalisel alumisel korrusel, majaomaniku valduses olid ärklitoad. Kojamehe perekond elas kahetoalises keldrikorteris.
K. E. von Baer elas kõnealuses majas kuni oma surmani 28.11.1876. Pärast Caroline von Freymann’i surma 1886. aastal läks kinnistu koos sellel oleva majaga pärandusena tema järglastele Anna ja Olga von Freymannile ja Caroline surnud poja Georgi kuuele lapsele. 1897. aasta lõpul müüdi maja Nadešda Andrussovale, kes omakorda müüs hoone 1909. aastal Oskar von Seidlitzile. Oskar von Seidlitz suri 1916. aastal Irkutskis, krundi koos majaga pärandas ta oma pojale Ernst von Seidlitzile. 1932. aastal müüs Ernst von Seidlitz kinnisvara Liivimaa Põllumajanduse ja Tööstuse Edendamise Seltsile. Pärast Teist maailmasõda kuulus hoone Tartu Elamute Valitsuse majavalitsusele nr. 15. 1965. aastast kuni 1970. aastate alguseni kasutas hoonet meditsiiniline keskkool. 1973. aastal anti hoone Tartu ülikooli Zooloogia ja Botaanika Instituudile.</span>


source: A
code: 4374
name: Tartu Pauluse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Külgedelt metallaiaga piiratud, regulaarse teestikuga ning kõrghaljastusega kalmistu. Võru tänava poolsel küljel asub historitsistlikus stiilis rajatud peavärav.  Pauluse koguduse poolt rajatud kalmistu on Tartu kalmistutest üks nooremaid. Kalmistul on mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pauluse kalmistu paikneb Võru - ja Kabeli tänavate ning raudtee vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu keskosas, O-W teljel asuva peatee keskel paikneb kabel. Kabel on ehitatud 1920.-30. aastatel. Ehitusaeg on täpsustamata, kuna algprojekti ei ole leitud. Viilkatusega kabelihoone on ristküliku kujulise põhiplaaniga. Kabeli seinad on ehitatud tellistest ning lubikrohviga üle krohvitud. Hoone seinad on liigendatud piilari laadsete eenduvate ja nende vahel olevate kaarja ülaosaga taanduvate pindadega. Katuse karniisi kaunistab eenduvate seinapindade kohal olev hammaslõikeline motiiv. Hammaslõikega on kaunistatud ka kellatorni kaarakende avad. Kabeli seinale on kinnitatud pruunist graniidist mälestusplaat hukkunud saksa sõduritele.
      Kalmistu on piiratud Võru, Kabeli ja raudtee poolsest küljest sepistatud metallaiaga. Võru tänava poolses küljes paikneb kivist peavärav. Kolmeosaline juugendlik väravaehitis on ehitatud tellistest, lubikrohviga üle krohvitud ja valgeks lubjatud. Keskel paikneva sissesõiduvärava kohale on kinnitatud tahvlid tekstiga „Tulge tagasi Jumala lapsed“. Väravapostide ülaosad on ilmestatud lukukiviga. Postide vahel on sepisvärvavad.
1910. aastal moodustati Pauluse kogudus. Arhitekt Eliel Saarinen’i projekti järgi ehitati juugendstiilis Pauluse kirik aastatel 1915–17. 1944. aastal põles kirik varemeteks, peale sõda kirik taastati.
10. veebruaril 1913 pühitseti Pauluse kalmistu ja sinna maeti esimesed surnud. Kalmistu rajamiseks koostatud jooniseid säilinud ei ole.
Pauluse kalmistul paiknevad järgmised ajaloomälestised: 
    1. Terrorismiohvrite ühishaud (reg nr 4348)
    2. II maailmasõjas hukkunute ühishaud (reg nr 4349)
    3. Terrorismiohvrite ühishaud (reg nr 4350)
    4. Oskar Lutsu (1887-1953) haud (reg nr 4351)
Kalmistu põhjanurgas asub monument Vabadussõjas langenutele. Nõukogude perioodil eemaldatud skulptuurigrupi asemele pandi 1998.a. M. Karmini ja T. Trummali kavandite alusel valmistatud uus skulptuurigrupp. 
      Pauluse koguduse kalmistule on maetud ööl vastu 9. juulit 1941 Tartu vanglas mõrvatud 192 inimese surnukehad. 1943. a. sängitati põrmud ümber laiendatud hauaplatsile, kuhu püstitati suur rist. Selleks ajaks oli kindlaks tehtud 129 mõrvatu nimed. 1944. a. augustis lasksid venelased haua õhku. 1988. a. valmis 192 mõrvatu ühishaua monumendi kavand, autoriks väliseesti arhitekt Helmut Ajango. 2001. aasta juulis monument avati. Kalmistu keskosas, peateest vasakul paikneb mälestusmärk II maailmasõjas hukkunud saksa sõduritele.</span>


source: A
code: 4375
name: Tartu Aleksander Nevski kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on rajatud regulaarse teestikuga. Kalmistul kasvavad hõredalt valdavalt lehtpuud. Kalmistut ääristab betoonbostide ja metallpiirdega kombineeritud aed koos väravaga. Kalmistu hauaplatsid on suures osas ümbritsetud madala betoonpiirdega, kõrgeid sepispiirdeid kalmistul ei esine.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aleksander Nevski kalmistu asub Pauluse kalmistu kagunurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aleksander Nevski õigeusu kogudus asutati 1914.aastal. Suzdal- Vladimiri bütsantsi stiilis kirik ehitati Sõbra tänavale aastatel 1914-1915 Riia kubermanguarhitekti Lunsky projekti järgi. Ehitustöid juhtis Tartu ehitusmeister Fr. Kangro.
1917. aastal taotleti Pauluse kalmistu kõrval maad Aleksander Nevski koguduse kalmistu jaoks, koostati surnuaia plaan. Aastatel 1919 - 1921 ehitati surnuaiale kabelimaja, kus sai elukoha ka kabelivaht. Hoone on säilinud ja on heas seisukorras.</span>


source: A
code: 4376
name: Maja, kus aastail 1865-1868 elasid Lydia Koidula ja Johann Voldemar Jannsen
type: ajaloomälestis
alt_id: 146
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänapäevane fassaadikujundus ja ruumide põhiskeem pärineb 20. sajandi algusest ajast. Fassaad on eklektiline, järgides varasematest ehitusetappidest üle kandunud klassitsismi ja uue joonena 19. sajandi lõpus moes olnud renessanssi. Hoovikülg on lihtne.
 Hilisklassitsistlikus stiilis hoone peauks pärineb 19. sajandi keskpaigast. Uks koosneb kahest tiivast ja valgmikust. Viimane, mis moodustab diagonaalidega ilmestatud kahest ristkülikust ja nende vahel olevast ilustusteta täidiselemendist, võib olla ka hilisem kui tiivad. Uksetiiva kaunistus on lihtne, aga väga loogiline ja ilus, mille tõttu uks on üks Tartu kauneimaid. Kaunistus on madalreljeefis teostatud pilaster. Sokkel lõpeb hammaslõikelise vaheliistuga. Heade proportsioonidega tüvest kaunistab meanderornamendi motiiv, mis ülaosas laieneb ja moodustab kolmest ruudust koosneva ilustuse. Pilastrit kroonib lihtne, ent kaunis kapiteel.  
Majas säilinud interjööridetailid pärinevad 1899. a. kolmanda korruse juurdeehitamise ajast: korrustevaheline puutrepp ja treitud pulganditega trepivõre. Teisel ja kolmandal korrusel asuvad väärtuslikud ja Tartus ainulaadsed karniisidega, rikkaliku neorokokoo-stiilis ornamentide ja reljeefdekooriga kahhelahjud. Interjöör vajab renoveerimist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tänapäevase hoone algne osa – ühekorruseline ärklikorrusega hoone – valmis 1792. aastal, kui kinnistu kuulus D. Oppendieckile. 1841–1855 ehitas tollane kinnistu omanik kaupmees P. Kopylow majale II korruse. 1890. aastatel sai kinnistu omanikuks kaupmees K. F. Sahme. Tema ajal aastatel 1899–1900 ehitati Beschti projekti põhjal hoonele III korrus ja suurendati alumised aknad kauplusevitriinideks. 
Lydia Koidula ja Johann Voldemar Jannsen kolisid Tartusse aastal 1863 ning käesolevas majas elasid aastatel 1865-68.</span>


source: A
code: 4377
name: Maja, kus aastail 1843-1847 elas Friedrich Robert Faehlmann
type: ajaloomälestis
alt_id: 145
same: A.4377
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja poolkelpkatuse, reljeefse räästakarniisi ja siledate korrustevaheliste karniisidega barokne põhiolemus pärineb ehitusajast 1876-1878. Massiivsete seintega kivihoonele lisatud ärkliehitised ja hoovikülje rõdu pärinevad 19. saj. keskpaigast; Munga tn. poolne trepikoda on 20. saj. juurdeehitus. Maja ehteks on klassitsistliku kujundusega peauks – valgmikuga, välisuks, mille tiivad on kujundatud kõrge sokliga pilastritena, tüvesid kaunistavad amforakujulised urnid, kapiteeli osas meandervööt.
Majas oli algselt kaks ruumikat korterit, üks esimesel, teine teisel korrusel. Maja algne anfilaadne ruumijaotus on tänaseks suuresti kadunud, sest maja on ümber ehitatud paljudeks väikesteks korteriteks. Trepikojas klassitsistliku ornamendiga puitvõrestikuga trepp. II korruse trepikotta avanev uks pärineb 19. sajandi lõpust ja klaasiosa on kujundatud teravkaarsena ning rosetimotiiviga neogooti stiilis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone paikneb ajaloolisel krundil nr. 53. praegune maja valmis põhiosas 1876-1878 ja oli 19. sajandi I poolel oli sekretär Kieseritzky ja tema pärijate omanduses. 1854 ostis kinnistu kaupmees C. G. Reinhold, kes teostas hoones kapitaalremondi ja ehitas välja ka ärklikorruse. 1858 müüdi krunt parun Ungern-Sternbergile ja 1907 omandas selle kirjastaja E. Bergmann, kes lisaks korteritele asutas majja trükikoja ja lukksepatöökoja. 1907 ehitusmeister J. Locki plaan Munga tn. poole jääva kõrvalhoone II-korruse kõrgendamiseks, kuna teise korruse kõrgusel ulatus ümber kõrvalhoone puust galerii, kuhu avanesid aknad ja pääses ka peahoone koridorist. 1910 teostati ka elumaja lagunenud katusekonstruktsioonide väljavahetamine. 1914 muudeti Munga tn. kivimaja fassaadi ja ehitati osaliselt ümber, et rajada sinna kauplus. Plaani valmistas F. Kangro. Enne II maailmasõda paiknes Ülikooli 21 majas kirjastus Maret, hoovipoolsel küljel köitekoda ja Munga tn. poole jäid trükikoja ruumid.</span>


source: A
code: 4379
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 586
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ratasrist, 17.saj. paas. Rõnga keskele raiutud azuurne romb või õnnistusrist, kolmiknäsad rõngal võivad olla ristihaarade reministsensiks. Samasugused kolmiknäsad on jalami külgedel. Jalamil süvendkirjas tekst: HEROTHA JER HND SEIN MIIHE R ANNA HABEN DISEN ST EIN SETSEN LASSE N KAM  TH MHR ANNO 1637 DEN 19 DECEMBER, tõlkes /Jürgen ja tema ema Anna on selle kivi panna lasknud/.. Mõõtmed sentimeetrites: h 116, l  78, paksus 10. 
Kirjandus H.Üprus, Tallinna etikukivid, "Valgus", Tallinn, 1971.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirikuaias, kiriku lõunaküljel (piiblimonumendist kagus)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ratasrist on dateeritud aastaarvuga1637.</span>


source: A
code: 28764
name: Puitelamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Köleri 1 on ühekorruseline hilisklassitistlik puitelamu keskse kolmnurkfrontooni ja vähese tagasihoidliku puitdekooriga. Sümmeetrilise põhiplaaniga hoone välisuks asub tänavafassaadi kesktlejel, algselt on majas paiknenud tõenäoliselt kaks suuremat korterit. Esifassaadi ilmestavad akende kohal olevad klassitsistlikud sandrikud. Ristkülikukujulisest põhimahust eendub hoovi pool trepikoja osa. Hilisemaid hoone välisilmet muutvaid ümberehitusi pole tehtud ja lisaks väärtusele linnaosa ühe vanima hoonena on see maja hinnatav ka kui oma aja ehituskunsti näide. Ajalooliselt oli Tallinna eeslinnadele omane ühekorruseliste puitmajade vaheldumine kahekorruselistega. Olukorras, kus ühekorruselisi maju on alles napilt, omavad vähesed säilinud näited ajaloolise linnaruumi seisukohalt olulist väärtust, seda isegi siis, kui konkreetne maja ise ei ole eraldiseisva arhitektuuriteosena teab kui silmapaistev.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kadriorule omane puithoonestus on kujunenud mitmes etapis. Pargi lääneservale, Poska tänavale L. Koidula ja J. Köleri tänavate vahelises lõigus, tekkis 18. sajandi 1. poolel lossi teenijaskonna ja käsitööliste asula, nn. Vana Slobodaa. See oli vanim asustustuumik väljaspool lossiansamblit. Kadrioru põhiline tänavavõrk kujunes välja aga 19. sajandil, mil Kadriorg muutus Tallinna kuurortpiirkonnaks. 19. sajandi alguses rajati ka Köleri tänav, mida algselt kutsuti “Strasse von Lutherische Höfchen”, sest viis praeguse Poska ja Wiedemanni tänavate nurgal asunud pürjermeister A. M. Lutherile kuulunud suvila juurde (nn. Lutheri suvemõisa hoonestus, praegu Poska 19). Kadrioru elurajoon hoonestati üldiselt 19. saj lõpul / 20. saj alguses ühe-kahekorruseliste puitelamutega, 20. saj 20-30ndatel lisandusid üksikud funktsionalistlikud suuremad üürimajad ning villad. Köleri 1 esindab Kadrioru puitarhitektuuri vanemat kihitsust, millest on praeguseks säilinud üsna vähe näiteid. Kahekorruselisi historitsistlikke ja juugendlikke maju on Kadriorus säilinud palju, kuid veel varasemaid, ühekorruselisi agulihütikesi on alles vaid üksikuid. Linnaehitusliku mitmekesisuse seisukohalt oleks siiski oluline, et hoonestuses oleksid esindatud kõik kihistused, mida see piirkond läbinud on. Köleri 1 ehitusaeg pole täpselt teada, kuid Koidula 2 kinnistu kohta avati ehitustoimik 1879. aastal ja Köleri 1 oli siis samal kinnistul ja juba täies mahus olemas. Tõenäoliselt pärineb hoone 19. saj keskpaigast.</span>


source: A
code: 28767
name: Salumetsa talu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kohal tõuseb külatee künkale, kalmistu piirdeks tee pool on maakividest kiviaed. Ava kiviaias kalmistule pääsemiseks puudub, minna tuleb üle kiviaia.
Kalmistuala on piiratud kiviaiaga ka lääne poolt. Ida-lõuna pool ümbritseb kalmistut tihe läbimatu tüvikadakate tihnik. Samasugune tihnik katab pea kogu kalmistuala. Välja on puhastatud ja traatvõrguga piiratud umbes 8 X 8m ala. Selle ala idapoolses osas on püstitatud maakividest alusele kõrge puurist. Ala läänepoolses otsas on sepisrist ja selle ees hauakivi. Tekst kivil on järgmine: Jungermann Otto 17.07.1857-21.01.1948; Leenu 04.09.1862-23.03.1929.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Varblast Paatsallu viivalt teelt umbes 200m enne Laine bussipeatust mere poole viiva külavahetee ääres. Teeristist 400m kaugusel vasakul pool külavaheteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Salumetsa talukalmistu on rajatud 20. sajandil.</span>


source: A
code: 28769
name: Elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on tuntud kui kaupmees Fadejevi maja. Ühekorruseline viilkatusega puithoone on põhiplaanilt ruudukujuline. Põhimahuga liitub edela- ning kaguküljel paiknevad kaks verandat. Kirdeküljel hiljem lisatud tuulekoda. Hoone rõhtpalkidest seinad toetuvad madalale kivivundamendile, seinu katab eritüübiline laudis. Fassaade ilmestab rikkalik puitdekoor - eriti ilmekas ning kohalikku arhitektuurikeelt järgiv on veranda välisilme. Nende allosas vundamendi ja aknariba vahel paiknevad keerulise saelõikelise ornamendiga paneelid, sarnased detailid paiknevad ka edelapoolse veranda akende poolringikujulise ülaosa kohal. Hoone räästajoont ning otsaviilude servi markeerivad trafaretse saelõikeornamendiga puidust ehisribad. Kirdekülje katuseviilul on pisike, samuti puitpitsilise ehisribaga kaunistatud vintskapp. Hoone aknaavad on erineva suurusega – esineb nii laiu kolmepoolseid kui ka ajastule iseloomulikumaid vertikaalseid kahepoolseid aknaid. Elitaarsust rõhutavad on verandade, eriti aga edelapoolse veranda kaarja ülaosa ning tiheda peeneliistulise ruudujaotusega aknad. Säilinud on verandade originaalsed kahepoolsed tahveluksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 4458
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 624
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ala vennaskalmistu koosneb kuuskedest ümbritsetud kahest hauaplatsist suurusega 8x10m. Vennashauda tähistab dolomiidist monument: I aste 188x31x145cm, II aste 168x55x122cm, III aste 148x55x122cm, IV aste 136x10x96cm, V aste 148x103x112cm. 
Viimasele astmele on paigaldatud dolomiidest tahvel (108x56), millele on sisse raiutud tekst:” Suures isamaasõjas langenud/ nõukogude armee võitlejaile/ бойцам советского армии/ павшим великой отече-/ ственной войне/ 1941-1945 .” 
Tähtede kõrgus on 4cm. Kahel pool monumenti graniittahvlid langenute nimedega. Mõõtmed 112x93x37, tähtede kõrgus 3.5cm</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Ala-Taagepera tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati ühishauale 1956.a., langenute nimed jäädvustati 1986.a.</span>


source: A
code: 4459
name: Taagepera kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vana osa ümber maakivilaotis. Kalmistu lääneküljel põhjaosas juurdeloige-piirdeta. Kalmistu pohja ja lounaotsas väravad: kaks lubjatud voredeta kiviposti. Leidub sepis- ja valutähiseid, moned graniitsambad, üksikud sepisaiad. Kirdenurgas Erdelite matmispaik:. püramiidja katusega rajatis, nurkades kiviseinad, külgedel sepisaed kivitaldmikul. Sees kolm hauaplaati, viis valuristi. Kalmistu idaküljel keskosashuvitav hauaplatsi kujundus: ümbritsetud maakiviaiaga, idaküljel maakividest ja tellistest poolkaareline rajatis, tagaseinas orv tellistest laotud kaarega. Kalmistu vosast puhastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule on maetud perekond von Strykide kaks liiget ajavahemikus aastatel 1892-1912.</span>


source: A
code: 4460
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 614
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõgeveste vennashaud kujutab endast graniidist seest tühja nelinurka, mille külje ülemine pool on alumisest kitsam. Ühe külje kõrgus maast risti 90 cm, kaldu võetuna 101 cm, pikkus alt 600 cm, ülevalt 500 cm. 
Monumendi väliskülgi mööda jookseb tekst: „Igavene au kangelastele kes langesid lahinguis nõukogude Eesti vabastamise eest VIII-IX 1944 / Вечная слава героям павшим в боях за освобождении советской Эстонии VIII–IX 1944”. Tähe kõrgus on 20 cm. Monumendi sisekülgedele on jäädvustatud hukkunute nimed (tähe kõrgus 8 cm).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Barclay de Tolly matusekabeli esisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1973.a. püstitati Jõgeveste ühishauale uus graniidist monument (arhitekt A. Murdmaa, skulptor M. Varik). Teada on 751 langenud võitleja nimed. Neist tähistatud on 300.</span>


source: A
code: 4461
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 613
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esimene tekst:” Võitlejad! Meie ei unusta teid, kes langesid kodumaa ja Helme k/n piirkonna vabastamisel sakslastest. „ Teine tekst:” Au langenuile! Teie jätsite oma elu Suures Isamaasõjas, päästes meie kodumaa põlisest vaenlasest. Siia on maetud 235 Nõukogude võitlejat ja komandör, nende hulgast 18.09.1944.a. 1. Voljanin, N. F. 2. Vasjutin, I. E. 3. Kormanov, M. T. 4. Bondartšuk, M. G. 5. Beerdin, M. F. 6. Remešov, A. F. 7. Beikovšt, S. P. 8. Propeko, M. K. 9. Okopononikov, D. E. 10. Brostin, B. V. 11. Ilin, A.I. Sama tekst vene keeles.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Helme lossimägede lääneserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestusmärk on püstitatud II maailmasõjas langenuile 1941-1944.a.</span>


source: A
code: 4462
name: Helme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõrva linna serval asuv Helme kihelkonnakalmistu on kujunenud mitmes järgus, millest annavad tunnistust kunagiste välispiirete muutumine sisemüürideks. Plaanilt ebakorrapärase kujuga kalmistu on piiratud maakivist kuivmüüritisega, milles avad läbipääsudeks. Üks läbipääs on vormistatud kalmistust tunduvalt noorema väravarajatisega. Kalmistu lõunaosas paiknev kabel on maakivist seintega ja mitmeastmelise torniga. Kalmistul asub ka 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja piirdeid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Helme kalmistu on asutatud 18. sajandi lõpus, hiljem liitus luteri koguduse kalmistuga apostliku õigeusu kalmistu. 1940. aastal lisati kalmistule täiendavalt õnnistatud kalmistuosa. Maakivist ja puust torniga kabelihoone valmis kalmistul 1916. aastal. Kabelihoonele paigaltati 1998. aastal vitraažaknad. Kalmistu väravaehitis on valminud 1996. aastal.</span>


source: A
code: 4463
name: Hendrik Adamsoni (1891-1946) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 633
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Helme kalmistul viiekohalisel matmisplatsil paiknev haud on tähistatud valgest kunstkivist hauatahvliga, millel esperantistide embleemina viisnurkne täht, selle all suurtäheliselt „Hendrik Adamson / 6 X 1891 – 7 III 1946” järgneb esperantokeelne tekst.
Hendrik Adamson on maetud 1946. aastal. Esperantokeelse luulesalmiga mälestustahvel paigutati hauale 1957. aastal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hendrik Adamson on sündinud Metsakuru külas 1891. aastal ja surnud Tuhalaane vallas 1946. aastal. Ta õppis Tartu Õpetajate seminaris ning peale lõpetamist töötas mitmel pool õpetajana. Paralleelselt õpetajatööga pidas ta ka kirjanikuametit ning kuulus Eesti Kirjanikkude Liitu. Tema loomingus leidnud ka esperanto keelseid ning mulgi murdes kirjutatud luuletusi.</span>


source: A
code: 4464
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõõdus 3 x 7 m. Tähis: valurist maakivil. 
Risti haaradel kõrgreljeefne tekst: "24. jaanuaril 1919 / Roobe lahingus langenud sõdurid. " 
Risti ette pandud madal graniitsammas tekstiga: "Puhake paremad pojad / pärjatud olgu te kalm / kodule olite kaitseks / vallina teras ja malm. "</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaik on rajatud Eesti Vabadussõja järgselt, 1919. aastal hukkunutele.</span>


source: A
code: 4465
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 615
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõrva – Valga maantee ääres Kalmetimäel paiknevat Hummuli vennashauda tähistab kahele astmele toetuv Saaremaa dolomiidist obelisk, millele on raiutud sisse tekst:” 1941 1945/ Suures isamaasõjas langenud nõukogude/ armee võitlejatele/ войнам советской арьии павшим в великой/ отечественной войне.” 
I aste 211x124x23cm. II aste 165x80x31cm. Obelisk 105x34x169cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument  püstitati 1952.a..</span>


source: A
code: 4466
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 616
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashauda tähistab dolomiidist astmelisel alusel risttahukakujuline mälestussammas. Samba ülaosas sõõris väljaraiutud viisnurk.
 Mõõtmed: I astme: 150x15x67cm,  II aste: 106x15x56cm, sammas: 88/80x 110/100x48cm. Tekst:” Igavene au/ kangelastele kes on langenud/ lahinguis meie kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-184. „ 
Tagaküljel:” вечная слава героям, павшим в боях/ за свободу и независимость/ нашей родины. „ 
Samba ees graniidist mälestustahvel(60x100cm) tekstiga:” Nõukogude Liidu kangelane/ luuraja reamees/ Antsiborenko/ Pavel Afanassi p./ 23.XII 1925- 19.VIII 1944/ герой советского союза/ разведчик рядовой/ Анциборенко/ Павел Афанасьевич. „</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati 1955.a. Mälestustahvlite asetamine 1986.a.</span>


source: A
code: 4467
name: Lüllemäe vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peaaegu täielikult võsastunud kalmistul on 20. sajandi keskpaigast säilinud vanamaid hauatähiseid ja piirdeid. Kalmistu peasissepääs asub Lüllemäe – Laatre teega piirnevas (idapoolses) küljes ja on vormistatud kahe tellistest, katustatud väravapostiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 1812. aastal.</span>


source: A
code: 4468
name: Lüllemäe uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>20. sajandi keskpaigas on kalmistut laiendatud algul kirdesuunas, hilisemal ajal itta. Kirde-edelasuunal pikliku plaaniga ajaloolise kalmistu piirdeks on kivi- ja pinnase vall, lisaks täidavad piirde rolli vallile istutatud puud. Väravarajatis paikneb kalmistu edela (Laatre tee poolses) otsas ja kujutab endast kahte tellisposti karniisidega ja (viil) katustusega. Kalmistu vanem (edelaosa) on suhteliselt mahajäetud ja osaliselt hooldamata hauaplatsidega. Kalmistul asub ka korralik puukuur ja välikäimla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 20. sajandi I pooles ning on ka kaasajal kasutuses.</span>


source: A
code: 4469
name: Karula kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 78-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on punastest tellistest ja maakividest kolmekorruselise hoonega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1785. aastal ehitati leerimaja ja vallakooli tarbeks kivimaja, kus tegutses kohalik köstrikool. 1819. aasta Liivimaa talurahvaseaduses oli nõue asutada kihelkonnakoolid igas vähemalt 2000 mees-hingega kihelkonnas. Karulas avati kihelkonnakool 1850.aastal, olles esimene Valgamaal. Vanast koolimajast oli veel hiljaaegu säilinud kasutamiskõlblik tellisvõlvidega kelder ja mullaga täidetud alusmüüri küngas. Praeguseni säilinud Karula kihelkonnakooli hoone on ehitatud 1892. aastal Pihkva ehitusmeistrite poolt. Tegemist oli leeri- ja koolimajaga. Köstrijärvel töötas kool mitmesuguses staatuses ja vaheaegadega kuni Lüllemäe uue koolimaja valmimiseni. 1964.a. lõppes hariduse andmine Köstrijärve ääres. Kooli viimaseks nimeks oli Lüllemäe algkool.</span>


source: A
code: 4470
name: Vissi kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 83-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kompaktse põhiplaaniga maakivist, ühe põhikorruse ning viilualuse korrusega koolihoonega. Hoone kuulub terviklikku ansamblisse ühes kõrvaloleva puidust preestrimajaga ning Karula Jumalaema Kaitsmise kirikuga. Arhitektuurilt on koolimaja ja kirikuhoone ehitatud sarnase materjalikasutusega ning stiiliga. Hoone seinapindu ilmestavad punasest tellisest karniisid räästaalustel, raamistused akende ja uste ümber ning astmelise kujundusega hoone nurgad. Hoone aknad on lihtsa kuuese raamjaotusega ning ülaosast kergelt ümarkaarsed. Hoonel on eterniitkattega katus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1846.a. alustas tööd Vene õigeusu kihelkonnakool. 1877. aastal valmis korralik kivist uus koolimaja, samal ajal, koolihoone kõrvale, ehitati ka Karula Jumalaema Kaitsmise kirik. Tegemist oli õigeusu koguduse juurde kuulunud kooliga, kus jagati haridust peamiselt vene keeles. Koolimaja hea asukoha tõttu käisid seal ka mitmed lapsed luterlikest perekondadest. 1917. aastal katkes koolis õppetöö ning käesoleval ajal on endine koolihoone koguduse kasutuses.</span>


source: A
code: 4471
name: Vissi (Pikkjärve) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vissi (Pikkjärve) kalmistu rajamine on seotud Pikkjärve õigeusukiriku ehitamisega. Kalmistu lõunapoolses osas välisel vaatlusel matuseid tuvastada pole võimalik, itta jääval alal kuni peasissepääsuni on matuseid hõredalt, põhjapoolses osas on kalmistu kasutuses, valdavalt hooldatud haudadega. Kalmistu piirdeks on pinnasvall.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Karula õigeusu kogudus on tekkinud 1846. aasta aprillis, kivikirik valmis 1878. aastal. Samal perioodil on tõenäoliselt tekkinud ka Vissi kalmistu.</span>


source: A
code: 4472
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 608
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal on graniit. Tekst mälestussambal:” 1941-1945/ Suures/ isamaasõjas/ langenud/ nõukogude armee/ võitlejaile/ бойцам/ советской армии/ павшим в великой/ отечественной/ войне .” 
Vennaskalmul on kaks hauaplatsi suurusega 3x3m, kus maetud 34 võitlejat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Otepää linnas Tartu tänava ja Palupera tee nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on paigaldatud 1957.a.</span>


source: A
code: 4473
name: Otepää uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud punaste katusekividega kaetud maakivimüüriga, sissepääsuosa markeerivad kaks nelinurkset plekk-kattega krohvitud posti. Postide vahele jääb sepisvärav. Kalmistul leidub mitmeid väärtuslikke hauatähiseid ning kalmistule on maetud muuhulgas ka luuletaja Gustav Wulff-Õis. Kalmistu on kasutusel ja hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule on püstitatud 1926. aastal skulptor Jaan Koorti loodud mälestussammas vallavanem Adam Velnerile ning kalmistule on maetud 1946. aastal luuletaja Gustav Wulff-Õis.</span>


source: A
code: 4474
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 938
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palupera 8-klassilise kooli pargis asuv punaarmeelaste vennashaud on tähistatud põllukiviga(100x65x85cm), millele on paigaldatud marmorplaat(56x32x2,5) tekstiga:
” Seitsmele punaarmee/ võitlejale, kes langesid/ Paluperas nõukogude võimu/ eest 25. jaanuaril 1919.a.” Tähe kõrgus 2,5cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub endise Palupera mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1919.a. 14. jaanuaril hõivasid Eesti Vabariigi sõjaväeüksused Tartu, jätkates soomusrongide toetusel edasitung Valga suunas. Punaarmee juhtkonna poolt paisati nende edenemist Lõuna – Eestisse pidurdama läti kütipolgud. 22.-23. jaanuaril 1919.a. toimusid Palupera – Kirepi piirkonnas mitmed kokkupõrked vastaste eelüksuste vahel. 23. jaanuaril hõivas soomusrongi nr. 2 dessant puuväelaste poolt maha jäetud Palupera mõis. Puuduliku luure tõttu sõitis mõisa sisse ka läti kütipolgu 15-meheline luuresalk, kelle peale mõisa õuest ja häärberist läheda maa pealt tuli avati. Maha lasti 7 punaarmeelast, 1 võeti vangi, teised pääsesid põgenema. Kohalike elanike poolt maeti langenud punaväelased Palupera karjalauda juurde, kust nad 1968.a. maeti ümber Palupera 8- klassilise kooli parki. Samal aastal püstitati kalmule ka mälestuskivi.
(info MKA ajaloomälestise pass)</span>


source: A
code: 4475
name: Hellenurme mõisa kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 634, 635
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hellenurme mõisa kalmistule, mis oli kujundatud väikese pargina viib mõisasüdamest kilomeetripikkune peamiselt tammedest lehtpuuallee. Kalmistule suunduva sissekäigutee ääres on säilinud tahutud graniidist piirdepostid, kalmistut ümbritseb madal kiviaed. Kabel paikneb kalmistu idaosas. Kabelist lääne ja lõuna poole jäävad reastikku paigutatud hauakohad. Hauatähiste kujunduse on kasutatud raudkive (soograniiti) ja metallivalu.  Kalmistu ümber kasvavad harilikud pärnad, harilikud tammed ja  suhteliselt palju harilikke kuuski; võõrliikidest on esindatud mõned siberi seedermännid ,kaks harilikku elupuud ja kaks siberi nulgu, põõsarindes on valitsev liik harilik pihlenelas ja mõne põõsana suur läätspuu (Eesti Pargid 2, lk 504)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hellenurme mõisa kalmistu asub Tartu maakonnas, Hellenurme külas, Hellenurme mõisa peahoonest umbes 1 km kaugusel lääne suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hellenurme mõis, mis kujunes iseseisva mõisakeskusena välja juba 17. sajandi keskpaigas, kuulus alates 1850. aastast von Middendorff´ide perekonnale. Hellenurme mõisa kalmistu on Middendorff´ide perekonna matmispaik, kuhu on maetud tuntud balti-saksa päritolu loodusteadlane ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff (1815-1894) ja tema perekonnaliikmed. A. T. von Middendorff sündis 1815. aastal Peterburis. Alates 1860. aastatest elas ta Lõuna-Tartumaal Hellenurme mõisas, kus edendas Eesti põllumajandust. 

Von Middendorfide perekonnale kuuluv kalmistu on rajatud 19.sajandil. Esimene  v. Middendorffide perekonna matus kalmistul on dateeritud 1856.a. ja viimane 1919. Lisaks akadeemik Al. Th. von Middendorffile (1815–1894) on siia maetud tema:
Isa Theodor Johann von Middendorff (1776–1856)
Ema Sophie von Middendorff (sünd. Johanson, 1782–1868, eestlanna)
Abikaasa Hedwig Elisabeth von Middendorff (sünd. Hippius, 1825–1866)
Poeg Carl von Middendorff (1852–1871)
Poeg Ernst von Middendorff (1851–1916)
Vanem õde Anna Bogoslowsky (sünd. Middendorff, 1809–1891)ja poeg Ernsti:
Abikaasa Mary von Middendorff (sünd. Wilcken, 1855–1938)
Poeg Adreas von Middendorff (1896–1919)
Abikaasa õde Sophie von Wilcken
Abikaasa õe poeg Peter Bogoslowsky (1892–1919)
Abikaasa tädi Annette von Wilcken (1809–1894).
Kalmistul on lisaks 12 hauakivile 1944. a surunud kahe eestlase ja kahe sakslase hauad. 
Kalmistu asuv hilisklassitsistlikus stiilis neljakandilise põhiplaaniga krohvitud, tellisseintega Hellenurme mõisa kabel (reg-nr 23159) on ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 4476
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 940
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal on dolomiit. 
Tekst mälestussambal:” Nõukogude armee võitlejaile kes langesid Aakre vabastamisel 1944 VIII.” Tekst vene keeles:” бойцам советской армии павшим приосвобождении аакре.” Vennaskalmistul on hauaplats suurusega 3x2m. Kalmistul on maetud 44 võitlejat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub endise Aakre mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas püstitatud 1967.a.</span>


source: A
code: 4477
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 619
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud koosneb hekiga ümbritsetud platsist suurusega 15x25 m, mille keskel asub künkal dolomiidist monument. Monumendi esimese astme mõõdud on 233x233x19 cm, teise 166x166x17 cm ja kolmanda 109x109x19 cm. Obeliski aluse mõõtmed on 95x95x102 cm, obeliski 72/54x72/54x219 cm. Obeliskile on sisse raiutud tekst: ”Igavene au kangelastele, kes on langenud / lahinguis meie kodumaa vabaduse ja / sõltumatuse eest / вечная слава героям пвашим в боях за свободу / и независимость нашей родины.„ Obeliski alusele on sisse raiutud aastaarvud 1941-1945 (numbri kõrgus on  8 cm). Mälestussamba jalamil künkal on graniidist tahvlid hukkunute nimedega(60x100x5 cm, tähed 5cm kõrged).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Pukal, Puka – Pikasilla tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1953.a. püstitati ühishauale monument. Teada on 102  võitleja nimed.</span>


source: A
code: 4478
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 621
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonist astmelisel alusel risttahuka kujuline mälestussammas. Ülal keskel süvendis viisnurk. 
Esiküljel tekst:” Igavene au/ kangelastele,/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse ees/ 1941-1945 .” 
Tagaküljel tekst:” вечная слава/ герочм, павшим в/ боях за свободу/ и независимость/ нашей родины/ 1941-1945. „ 
Samba mõõdud: Astmed: I  200x6x147, II 187x15x109, III 150x15x65. Obelisk: 106x139x47.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuigatsi mõisa pargis härrastemaja, koolimaja ja maantee vahelisel ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati Kuigatsi ühishauale 1955.a. Teada on 110 langenu nimed, tähistatud on neist 15.</span>


source: A
code: 4479
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 939
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Matmispaik on tähistatud punasest põllukivist mälestuskiviga. 
Kivi keskel kunstmarmorist plaat tekstiga:” Punaarmeelastele, kes/ langesid Aakres/ võitluses nõukogude/ võimu eest/ 1919.a. jaanuaris. „
 Kivi laius ca 137cm., kõrgus ca 160cm., paksus 85cm. Plaat(laius, kõrgus, paksus):51x29,5x2cm. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kodusõjas langenute vennashaud asub tihedas võpsikus otse Oona karjakopli ääres, Puka – Pikasilla teest paremal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1960-ndatel aastatel maeti karjakoplis asunud langenud ümber mäekünkal asunud ühishauda ning tähistati see mälestuskiviga. Teistel andmetel on mõlemad ühishauast leitud põrmud ümber maetud Aakre kalmisule.
 (info MKA ajaloomälestise pass)</span>


source: A
code: 4480
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 620
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud koosneb kahest hauaplatsist suurusega 2x3m. Kalmu tähistab dolomiidist mälestussammas: esimene aste 233x233x19 cm, teine aste 166x166x17 cm ja kolmas aste 109x109x19 cm. Obeliski aluse mõõtmed on 95x95x102 cm ning obeliski mõõtmed 72/54x72/54x219 cm. Obeliski alusele toetub marmortahvel (92x66 cm) hukkunute nimedega. Obeliskile on sisse raiutud tekst: ”Igavene au kangelastele, kes on / langenud lahinguis meie kodumaa / vabaduse ja sõltumatuse eest / вечная слава героям павшим в боях за свободу / и независимость нашей родины / 1941-1945.„</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Soontagal, Tartu – Valga maantee ääres järve kaldal,</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1953.a. püstitati ühishauale dolomiidist mälestussammas. Teada on 146  maetud võitleja nimed, tähistatud on neist 25.
 (info MKA ajaloomälestise pass)</span>


source: A
code: 4481
name: Hermann Walteri mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 30-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussambal tekst:” Dr. Hermann Walter geb. 21. okt. 1864 gest. 21. dec. 1901 die Freunde”.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Tõrvast 13km kaugusel, Tõrva – Jõgeveste – Kuigatsi mnt-st. 2,3km põhja pool, endise Aakre metskonna kontori, praeguse muuseumi, juures paisjärve kirdekaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hermann Walter sündis Härgmäel 1864. aastal ja suri Kotelnõi saare lähistel 1902. aastal. Oma kõrgema hariduse omandas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Ta osales koos Eduard von Tolliga ekspeditsioonil kuunaril "Zarja", mille käigus otsiti Sannikovi maad. Walter oli laeval kaasas arstina ning sellel ekspeditsioonil ta ka suri. Kotelnõi saarele on maetud ka Hermann Walteri säilmed.</span>


source: A
code: 4482
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 622
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maantee vahetus läheduses paikneva vennashaua suuruseks on 5x6m. Vennashauale püstitatud monument koosneb kolmest üksteise peale asetatud graniidist tahukas. I tahukas 138x43x70cm, II tahukas 102x77x43cm, III tahukas 75x96x13cm. 
Keskmisele tahukale on kinnitatud mälestustahvel, millele on sisse raiutud tekst:” Nõukogude Liidu kangelane lendur leitnant/ Jakov Jakovi p. Ljahhov langenud 17. septembril/ 1944 Valga vabastamise lahingutes/ герой советского союза летчик лейтенант Я/ Якоб Яковлевич Ляхов, погиб 17. сентября/ в боях за освобождение г.Валга”.
 Tähtede kõrgus 6cm ja 2 cm. Ülemisele tahukale on sisse raiutud aastaarvud 1941-1945 ning tekst:” Suures isamaasõjas/langenud nõukogude/armee võitlejatele/ бойцам советской армии павшим в/ великой отечественной войне”.  </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõjas aastatel 1941-45 hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4483
name: Palupera ja Arula valla piiripost
type: ajaloomälestis
alt_id: 84-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rahvasuus Ristimäeks kutsutaval kõrgendikul asuv piiripost on hallist graniidist ühes tükis tahutud ringikujulise ristlõikega, ülalt veidi alanev tulp, millel eenduv, põhiplaanilt ebakorrapärase kuusnurga kujuline sokkel. Piirimärk on pinnasesse kinnitatud betoonivaluga. Üldkõrgus maapinnast on 133 cm. Sokli suurim kõrgus on 30 cm, suurim läbimõõt on 34 cm, väikseim läbimõõt (ülal) on 28 cm.</span>


source: A
code: 4484
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 617
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>TPedI spordibaasi juures paiknev vennashaud kujutab endast nelinurkset lehistest hekiga ümbritsetud muruplatsi liivteedega, mille keskel paikneb dolomiidist monument. 
I alus 185x20x120cm, II alus130x30x60cm. Obelisk 76x150/160x31cm. 
Obeliskile on sisse raiutud tekst:” Suures isamaasõjas langenud nõukogude/ võitlejaile/ бойцам советской армии павшим в/ великой отечественной войне/ 1941-1945 .” 
Tähe kõrgus 4cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Otepää külas õppe-spordibaasi juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati vennashauale 1957.a. Teada on ka kõigi langenute nimed, kuid ühtegi neist pole jäädvustatud.
 (info MKA ajaloomälestise pass)</span>


source: A
code: 4485
name: Otepää pastoraadi hoone, kus aastail 1872-1890 elas Jakob Hurt
type: ajaloomälestis
alt_id: 11-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekorruselise maakivist ja krohvitud seintega hoonega. Täielikult on välja ehitatud ka hoone katusekorrus. Hoone tagakülje sokliosa on võrreldes esifassaadiga tuntavalt kõrgem. Hoonel on poolkelpkatus ühes hilisemate katuseärklitega. Hoone esifassaadil on hilisem eenduv sissepääsuosa. Aknad on lihtsad kuuese jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vana pastoraadihoone hävis ja ehitati uuesti üles 1820ndatel.  Vahepealsed  remondid on ilme sootuks moonutanud. 
1940–1950ndatel kuulus hoone masina-traktorijaamale ja hiljem Otepää sovhoosi kontorile, sellest ka vastavad plaanilahenduse muutused ja ümberehitus II korrusel. Taasiseseisvumisajal tagastati maja kogudusele. Enda käsutusse võeti teise korruse ruumid ja keldrikorruse saal, esimesel korrusel paiknesid ridamisi erinevad asutused. Kogudus  tegi enda valdustesse muuseumi.</span>


source: A
code: 4486
name: Otepää kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 12-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone välisarhitektuuris domineerib historitsismiperioodile omane ehe materjalikasutus. Hoone on ühe põhi-
ja ärklikorrusega. Krohvimata maakivist alusmüüride ja puhta vuugiga laotud tellistest hoone fassaadidekoor on tagasihoidlik, seda ilmestavad vaid otstele pööratud hammaslõikeline räästakarniis ja kergelt eenduv soklisimss. Avade raamistus ja sillused on seinaga samas tasapinnas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub kinnistu keskosas, hoonestatud õueala lõunaserval. Lääne-idasuunaliselt orienteeritud ristkülikukujulise põhikehandi sissepääsud paiknevad põhjaküljel, väike juurdeehitis idaotsal. Hoone juurdepääsutee kulgeb läänest maaüksust läbiva Kaarna tee kaudu. Lähim ehitis (saun) asub hoonest 20 m kaugusel kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otepää kihelkonnakooli hoone ehitati 1879. aastal ning see kuulub Otepää kösteraadi hoonetekompleksi. Aastatel 1920-21 teostati koolimajas suurem remont, mille käigus laiendati ülemist korrust keskse kahepoolse katuse väljaehitisega ning hiljem ehitati idapoolsesse hoone otsa käimlablokk. Hoone oli koolimajana kasutusel ka pärast II maailmasõda. 1963. aastal kool suleti ning vabanenud majad anti algul rendile Otepää Turismibaasile, õige pea aga Tallinna Pedagoogilisele Instituudile õppebaasi rajamiseks. TPI võttis hoone aktiivselt kasutusele ning 1970. aastatel rekonstrueeriti koolimaja ja kõrvalhooneid ning püstitati mitmeid abihooneid. Rekonstrueerimise käigus vahetati hoonel välja aknad-uksed ning katusekate ja ehitati ümber esifassaadi uste varikatused. Siiski on maja põhikonstruktsioonid suhteliselt hästi säilinud.1966. aastal paigaldati koolimaja seinale Jakob Pärna mälestustahvel.  Alates 2006. aastast jäi eriilmeliste hoonetega kompleks praktiliselt tühjaks.</span>


source: A
code: 4487
name: Otepää vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on säilinud mitmeid 19. sajandist pärit sepis- ja valuriste, kiviriste ja sepistatud hauapiirdeid. Kalmistut piirab maakivimüüritis ning sissepääsuosa ilmestab punastest tellistest laotud historitsistlik väravaehitis. Punastest tellistest on ehitatud ka väike viilkatusega kondihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud peale Katariina II ukaasi 1772. aastal. Luukamber ehitati kalmistule 1842. aastal.</span>


source: A
code: 4488
name: Sangaste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kiviaiaga piiratud maa-ala suurus on 0,3 ha, millele lisaks on eraldatud 2,0 ha suurune juurdelõige põhja pool. Kalmistut ümbritseb kuivlaotisena maakividest aed. Punastest tellistest laotud väravaehitisel on sissepoole avanevad sepisväravad. Surnuaial domineerivad kõrged kodumaistest liikidest põlispuud. Hauaplatse ümbritsevad ja eraldavad üksteisest hekid, erinevatest ehitusmaterjalidest piirded või ajaloolised sepisaiad. Erinevatel ajajärkudel rajatud matmispaikadest annavad tunnistust kõrvuti asuvad vanad raudristid, kalmukohti tähistavad sammaldunud maakivid, piirdepostid ja kaasaegsemad hauakivid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Kurevere külas, umbes kilomeetri jagu Sangaste kirikust loodes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste kalmistu on asutatud 18. sajandi lõpul. Hauaplatside eraldamine ja kalmistu kujunemine toimus järk-järgult erisuurusega matmiskvartalitena. Sangaste kalmistul paikneb mitu kultuurimälestist: Friedrich von Bergi (1845-1938) haud, Peeter Hellati (1857-1912) haud, Sangaste surnuaia piirdemüüri väravaehitis ning surnuaia kaks kabelit.</span>


source: A
code: 4489
name: Sangaste külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 89-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sangaste külakooli kompleks koosneb hoonest, milles tegutses kool, ning selle juurde kuuluvatest laudahoonest ja aida-küünihoonest. Koolihoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga, ühekorruseline, poolkelpkatusega, põhjaosas laudvoodriga kaetud palkseintega, lõunaosas krohvitud ja värvitud kiviseintega hoone. Laut on kõrgete, ligikaudu 4 meetri kõrguste valdavalt saviseintega, laastukattega poolkelpkatusega hoone ning ait-küün on aidaosas saviseintega, küüniosas palkseintega, poolkelpkatusega hoone. Krundil asuvad hilisemad saun ja puukuur ei oma mälestise väärtust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste külakool on loodud 19. sajandi teises pooles krahv Friedrich Bergi poolt.</span>


source: A
code: 4490
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 623
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Restu vennashauda tähistab arhitektooniline kompsitsioon, mis koosneb erineva kõrgusega raudbetoonpostidest, mis asuvad raudbetoonalusel 240x165/80x10cm. Kompositsiooni keskel asub kahest torust kompositsioon kõrgusega 443cm. Arhitektoonilise kompositsiooni taga paikneb 22 graniidist tahvlit hukkunute nimedega. 
Hauaplatsi suurus 15x7cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Restu külas mõisapargi serval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-ndatel aastatel püstitati ühishauale monument. 
1975.a. viidi läbi kalmistu rekonstrueerimine ning sinna paigaldati uus monument. Hauda maetutest on teada 789 võitleja nimed.
(info ajaloomälestise pass)</span>


source: A
code: 4491
name: Friedrich von Bergi (1845-1938) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 943
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Friedrich von Bergi haud asub 8,5 x 5 ruutmeetri suuruse hauaplatsi lääneosas. Hauatähiseks on püstjas graniidist hauasammas. Selle ülaosas on kujutatud rukkipead ja nende all tekst SANGASTE RUKKI / ARETAJALE KRAHV / FRIEDRICH / BERGILE / 16.II 1845 / 22.III 1938.
Friedrich Georg Magnus von Berg (aastast 1856 krahv; 16. II 1845 Tartu – 22. III 1938 Sangaste) oli baltisaksa põllumees, sordi- ja tõuaretaja ning leidur.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Friedrich von Bergi haud asub Sangaste kalmistul kabelist põhja poole .</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Friedrich von Berg sündis Tartus 1845. aastal ning suri 1938. aastal Sangastes. Oma hariduse omandas ta Prantsusmaal ja praktikal viibis ta Šotimaal Haddingtoni farmis. Hariduse omandas tänu onule, kes pärandas talle ka krahvitiitli ühes mitmete mõisatega. Kodumaale naastes asus Friedrich von Berg ehitama Sangaste lossi ning südamelähedaseks teemaks sai põllumajandus ja eriti sordiaretus. Alates 1875. aastast asus ta aretama Sangaste rukki sorti, millega tegeles oma elupäevade lõpuni.</span>


source: A
code: 4492
name: Peeter Hellati (1857-1912) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 86-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Perekonnaplatsil (suurus 11 x 5 ruutmeetrit) asuv haud on tähistatud madala, hallist graniidist hauasambaga. Selle ülaosas on kujutatud ümber karika keerdunud madu. Karika ja mao all on tekst MEDITSIINIDOKTOR / PEETER HELLAT / 7.II 1857 - 16.I 1912.
Peeter Hellat (1857-1912) oli esimene eestlasest meditsiinidoktor.
Peeter Hellati haud on tema vendade Kristjan Hellati (1834-1910) ja Karl Hellati (1862-1935, ühiskonnategelane ja poliitik) haudade vahel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub Sangaste kalmistu idaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peeter Hellat (1857-1912) lõpetas Tartu ülikooli arstiteaduskonna ja kaitses väitekirja kaitses 1888. Peagi suundus Peterburgi kus töötas erahaiglas. Eesti meditsiiniajalukku läks P. Hellat 1894.a. valminud "Terviseõpetuse" käsiraamatuga, eestikeelse meditsiiniajakirja väljaandmise algatajana, eesti arstide seltsi rajajana.
Kivist hauatähis avati 3. oktoobril 1991. aastal.</span>


source: A
code: 4493
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 625
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishaua tähiseks on mitmeastmelisel alusel paiknev sammas. Samba mõõdud on 87 x 142 x 54 cm. Samba esi- ja tagaküljele on sisse raiutud eesti ja vene keeles tekst: "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945". Monumendi alusel paikneb dolomiidist plaat mõõtmetega 65 x 41 x 7 cm, millele on sisse raiutud venekeelne tekst.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Hargla külas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 503 langenut, kes võitlesid Nõukogude armee poolel. Hauda on sängitatud võitlejate põrm, kes hukkusid 1944. aastal lahingutes Hargla ümber või surid Harglas ja Tahevas paiknenud välihospidalides. 1956. aastal püstitati ühishauale dolomiidist monument. Maetutest on teada 456 nime.</span>


source: A
code: 4494
name: Hargla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hargla külas, Valga – Mõniste maantee ääres paiknev kihelkonnakalmistu pindalaks on mõõdetud 4,59 ha. Kalmistu piirdeks on põhja- ja lääneküljel maakivimüüritis, lõuna- ja idaküljel kohati risusse mattunud kivi- ja pinnasevall. Põhjaküljel asuvad sissepääsud on vormistatud väravarajatistena. Läänepoolne sissepääs kulgeb läbi väravahoone, mille rõhtsa laudvoodriga kaetud palkseinad ja lainelise eterniitplaatidega kaetud poolkelpkatus. Kalmistu loodeosas paiknev restaureeritud kabel on klassitsistliku ilmega. Rajatistest on kalmistul veel kuusnurkse põhjaga puidust, lahtine välikantsel ja salvkaev. Kalmistul asub ka 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja piirdeid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hargla kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, kuid arvatavasti jääb see 18. sajandi lõppu. 1871. aastast on pärit Hargla kalmistul asuv kabelihoone.</span>


source: A
code: 4495
name: Valga Tartu maantee kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Metsaalune kalmistu, ääristatud täiskasvanud kuuskede reaga. Mnt. poolsel küljel värav: kolmekäiguline, valatud väravapostid, peal kuulid, ees uhked sepisvored-kaks ühepoolset ja keskel kahepoolsed. Kalmistut läbib keskkalle ja ristipidine allee. Silmapaistvaid tähiseisd ei leidunud. Üksikud valuristid, üksikud graniitsambad. Kalmistu linnapoolses otsas tähelepanuväärne hauaplatsi piire: kuus graniitposti, postide ülaservas külgedel valatud lovipead, mis hoiavad suus raudrongast, rongasse kinnitub kolmekordne aiaposte ühendav raudkett. Korras ja hooldatud kalmistu. Kalmistu kuulub Valga linnale, maa (veel praegu) Tolliste vallale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asub Valga-Tartu mnt. ääres Pedeli jõeoru kaldal ning on rajatud 1926. a.</span>


source: A
code: 4496
name: Laatre (EAÕ) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Antsla – Tsirguliina tee ääres asuv kalmistu on põhja-lõunasuunaliselt piklik, ebakorrapärase plaaniga. Kalmistu põhjapoolne osa on ümbritsetud madala, maakivist ja pinnasest valliga, mis on hästi jälgitav. Kalmistu sissepääs on vormistatud neljast tellispostist koosneva väravarajatisena. Kalmistul asub ka 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja piirdeid. Värava juures paikneb tööriista kuur. Kalmistu on kasutuses ja suuremas osas hooldatav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste koguduse kaheks jagamisel 1848. aastal tekkisid Laatre ja Ilmjärge kogudused. Tõenäoliselt jääb samasse aega ka kalmistu tekkimine. Laatre Pühavaimu kirik valmis 1869. aastal.</span>


source: A
code: 4497
name: Vabadussõja Paju lahingu koht
type: ajaloomälestis
alt_id: 90-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maastikuarhitektuurselt ilmeka lahenduse on saanud Paju lahingu koht. Vabadussõja monument on paigutatud astmelise püramiidja muldkehandi otsa. Graniitsamba on tahunud Enn Koovit ning Ain Ilves ning selle külgedel on kujutatud Kuperjanovi Partisanide ja Põhja Poeglaste rügemendi embleeme. Samba esiküljel on märgitud aastaarv 1919 ning ülaosas vabadusrist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paju lahing oli Eesti Vabadussõja ajal Valga vabastamise käigus 31. jaanuaril 1919 Eesti ja Punaarmee väeosade vahel toimunud lahing Paju mõisa all.
Paju mõis oli Punaarmee viimane kaitsepositsioon Valga all. Seda kaitses 1200 läti punast kütti Emīls Vītolsi juhtimisel. Punaarmeel oli seal 32 kuulipildujat, 4 suurtükki ja soomusrong. Eesti poolel oli 693 meest (partisanide pataljon leitnant Julius Kuperjanovi juhtimisel ja Soome vabatahtlikud). Neil oli 22 kuulipildujat ja 6 suurtükki.
Eesti väed ründasid mõisa. Päeva jooksul tõrjuti kõik rünnakud tagasi. Hämariku ajal tungisid Eesti väeosad mõisa ning vallutasid selle käsitsivõitluses.
Lahing oli üks sõja verisemaid. Eesti poolel oli langenuid ja haavatuid kokku 156 (Julius Kuperjanov sai surmavalt haavata). Punaarmee kaotas umbes 300 sõdurit.
Paju lahing võimaldas Valga vabastada.
Idee Paju lahinguväljale mälestusmärk püstitada tuli 1932. aastal, kavandi autor oli Valga linnaarhitekt Georg Saar. Samba ühele küljele planeeriti kunstnik M. Maksolly maali järgi tehtud Paju lahingut kujutav bareljeef, teisele küljele Julius Kuperjanovi bareljeef. Muldkehand toodi kokku ümbritsevate elanike poolt ning see valmis 1940. aastaks, nurgakivi paigutas 1938. aastal Johan Laidoner. Mälestusmärgi avamist planeeriti 1941. aastaks, kuid sõja ning okupeerimise tõttu jäi see ära. 
Planeeritud tööd teostusid Eesti Vabariigi taasiseseisvudes, mälestusmärk avati 1994. aastal. 
Aastal 1994 püstitati Paju lahingu mälestusmärk.</span>


source: A
code: 4498
name: Laatre kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laatre – Õruste tee ääres paikneva, kasutuses oleva kalmistu piire tähistab kõrghaljastus, madal muldvall ning maakivikuhjatis. Kabel on 6 x 8 m põhjaga puitehitis, millel viilkatus ja viilutorn. Kalmistul asub ka 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja piirdeid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laatre kalmistu on asutatud tõenäoliselt samal ajal kui Sangaste kalmistu, peale Katariina II ukaasi kirikuaedadesse matmise keelustamise kohta 1772. aastal. Kalmistut on laiendatud 1872. aastal ning 1920ndatel.</span>


source: A
code: 4499
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 626
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tsirgulinna vennashaud asub Tsirgulinna kooli läheduses väiksemas pargis, kujutades endast 20x30m hekiga ümbritsetud muruplatsi, mille keskel asub monument. Monument kujutab endast mitmetahulisel alusel seisvat obeliski. I alus 232x232x13cm, II alus 165x165x18cm, III alus 108x108x19cm, IV alus 92x92x46cm. Obelisk 87x 72/56x 210cm. 
Obelisk alumise kolmandiku esimesel poolel on sisse raiutud tekst:” Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest. Tagumisel küljel:” вечная слава героям павшим в боях за свободу и независимость нашей родины. „ Tähtede kõrgus 3,5cm. Obeliski alusele on kinnitatud marmorplaat langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsirgulinna vennashauda on vabariikliku sõjakomissariaadi andmetel maetud 985 nõukogude võitlejat, kes langesid 1944.a. augustis Tsirgulinna ümbruses ning Tõllistes Väike – Emajõe ületamisel peetud lahinguis. Lahingutegevus jõudis Tsirguliina ruumi 1944.a. 22.-23. augustil, mil Sangastest lähtunud Saksa vasturünnaku tagasi löönud. 1. löögiarmee üksused jõudsid Tsirguliina vahetusse lähedusse. Idast ründas Tsirguliina 44. laskurdiviis, kes koostöös 53. diviisi hõivaski 27. augustil ägedas lahingus Tsirguliina. Saksa väed taandusid Väike – Emajõe taha ning lahingutegevus eemaldus Tsirguliinast. 
1952.a. püstitati Tsirguliina vennaskalmule dolomiidist monument. Vennashauda maetutest on teada 926 võitleja nimed.</span>


source: A
code: 4500
name: Vabadussõjas ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 611
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab betoonist obeliskilaadne mälestussammas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Tõrva linnas Kevade tänava ja järve vahelisel alal.</span>


source: A
code: 4501
name: Terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 610
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument on kaetud marmortahvlitega. Vasakul serval Julius Fučiku sõnad: Inimesed olge valvsad" Sama all vene keeles. Paremal aastaarvud "1941-1944".
Monumendi ees A. Starkopfi skulptuur "leinav naine". Graniitplaadil on reljeefkiri eesti ja vene keeles :"Meie ei unusta, meie ei andesta! Siin puhkavad 29000 nõukogude inimest, kelle fašistid Valgas surnuks piinasid."
Samba ees kahes reas ümbermaetud terroriohvrid. Sambast lääne ja idapool neli rida transeid, kuhu maetud Valga vangilaagris kinnipeetud vene söjavangid. Ääristatud põhja ja lõuna poolt täiskasvanud kuuskede ja pärnade reaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Valga Linnametsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1941. aasta hilissuvel asutati Priimetsa vene sõjavangide laager
1964 a maeti vennaskalmistule ümber 1941.a. lõpul mõrvatud 61 inimese põrmud Noodi metsa kolmest ühishauast. 
21.07.65. avati monument, mille üheks kujundusosaks on A. Starkopfi skulptuur "Leinav naine"</span>


source: A
code: 4502
name: Valga vangilaagri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud madala kivipostidest ja metallpiirdest kombineeritud piirdega. Kalmistul asuvad tagasihoidliku kujundusega graniidist hauatähised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamine on seotud II maailmasõjaga. Priimetsa kandis asus Saksa vangilaager punaarmee sõduritele 1941-44. Peale seda, alates 1944. aastast võtsid vangilaagri üle punaarmee sõdurid, hoides seal vangistuses Saksa sõdureid. Kalmistu on rajatud II maailmasõja perioodil.</span>


source: A
code: 4503
name: Valga linnakooli hoone
type: ehitismälestis
alt_id: 15-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline ja väljaehitatud katusekorrusega krohvitud kivihoone. Vormika poolkelpkatusega, mille harju kroonisid algselt  kolm mantelkorstnapiipu. Esifassaadi keskosa rõhutas lai kolmnurkfrontooniga risaliit. Keskse peaukse tõstsid esile pilasterraamistus ja etikulaadne vabatrepp. Üldmõju rikastasid detailid - lamedad liseenid, nurgarustika, väikesed voluutja frontooniga katusaknad. Mitmete ümberehituste tagajärjel on algne ilme tänaseks suures osas kadunud. Siseruumides on säilinud mõned klassitsistlikud uksed, vasakus tiivas mantelkorsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Projekti autoriks on Riia arhitekt Christian Haberland. Ehitatud pärast riigikooli rajamist 1788, 1792–1795 ehitatud kahekorruseliseks. 1805–1886 tegutses hoones kreisikool, misjärel muudeti see vene keelseks linnakooliks. Peale seda on siin pidevalt haridust andud erinevad õppeasutused. 1966. aastast kuulub maja Valga Muusikakoolile.</span>


source: A
code: 4504
name: Valga Poeglastegümnaasiumi hoone
type: ehitismälestis
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruseline, silekrohviga  tellishoone. Põhiplaanilt U-kujuline. Hoovipoolne võimla juurde ehitatud. Tänavafassaad on neoklassitsistlikult sümmeetriline, tagasihoidliku kujundusega. Laia, vähe-eenduva keskrisaliidi lõpetab astmeline viil kaaraknaga keskel. Fassaadi liigendavad rõhtvööd, eenduv karniis on keskrisaliidi kohal katkestatud. Peasissepääsul on joonia ümarsammastega portaal. Tavapäraselt asuvad klassiruumid tänava pool. Uudne on trepikodade paiknemine rekreatsioonikoridori otstes, samuti õpetajatubade ja abiruumide koondamine külgtiiba. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reaalkooliks plaanitud nn „Valga valge maja“ projekti autoriks on A. Kieselbasch. G. Hellati valmistas joonised ilma algset projekti muutmata. 1915. aastal valminud hoone võeti aga esialgu kasutusele hoopis laatsaretina. Hoones oli kohe sees keskküte ja dušširuumid, mis oli sel ajal väga moodne. 1923. aastal kolis hoonesse Valga Poeglaste Gümnaasium, praegu tegutseb majas Valga Gümnaasium (riigigümnaasium).</span>


source: A
code: 4505
name: Valga Tütarlastegümnaasiumi hoone
type: ehitismälestis
alt_id: 51-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>U-kujuline hoone on taandub tänavajoonest. Välisseinu ilmestavad viimistluseta kumervuugiga punane tellis ja sile ning faktuurne krohv. Katusekatteks on punase akrüüliga kaetud trapetsprofiiliga plekk. Peafassaadi kujunduses võib kohata mitmeid stiliseeritud detaile nagu voluudid ja rippdekoor. Esindusfassaadi ilmestab ka seina viimistluskihtide vaheldumine – Valgale iseloomulikuks saanud punase tellise ja valge krohvi kontrast. Peasissepääs asub lamekaarses nišis. Fassaadi liigendavad külg- ja keskrisaliidid ning liseenid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone taandub tänavajoonest ja nii jääb maja ette väike metallaiaga piiratud roheala. Maja peaukse eest väravani kulgeb põõsastega piiratud kivisillutisega jalgrada. Kinnistu tänavapoolses osas asub lipuvarras. Kinnistu küljel ja taga on hetkel kasutuseta asfaltplats.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati haiglaks, kuid valmimisel 1907 asus sellesse tütarlaste gümnaasium. 1909. aastal tehti juurdeehitusena ka võimla, mille projekti autoriks on arhitekt A. Kieselbasch. Hoonele pandi nurgakivi 8. septembril asastal 1905, kooli avamine toimus 4. veebruaril 1907.</span>


source: A
code: 4506
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 609
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Metsa tn. kalmistule püstitatud vennashaud kujutab mitmeastmelisel alusel seisvat dolomiidist obeliski. I alus 282x282x14cm. II alus 170x170x65cm. III 140x140x15cm. Obelisk 126/115x 100/50x324cm. 
Obeliskile on sisse raiutud tekst:” Igavene au kangelastele, kes on/ langenud lahinguis meie kodumaa/ vabaduse ja sõltumatuse eest/ вечная слава героям, павшим в/ боях за свободу и независимость/ нашей родины 1941-1945 .” 
Obeliski jalamil 5 tahvlit langenute nimedega. Obeliski ees üksiktahvlid ja 10 suurt langenute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Priimetsa kalmistu põhjanurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1944.a. püstitati kalmistule ka lihtne monument, mis 1958.a. asendati dolomiidist mälestussambaga.</span>


source: A
code: 4507
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes 1600 ruutmeetri suurusele platsile on maetud Vabadussõjas hukkunud Eesti sõjaväelased. Matmispaiga tähiseks on hallist graniidist 2,4 meetri kõrgune mälestussammas. Samba esiküljel on Vabadusristi kujutis, daatum 1918–1920 ja tekst "Wabadussõjas langenud kodukaitsjatele. Tänulik Valga linn ja maakond". Põhjaosas on matmispaika tehtud hilisemaid ülematmisi. Vähemal määral on seda ka lõunanurgas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Valgas Priimetsa kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 11. oktoobril 1925 sõjaminister Jaan Sootsi poolt. Nõukogude perioodil sammas lõhuti ning taasavati 27. novembril 1988. aastal.</span>


source: A
code: 4508
name: Valga Priimetsa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mitmekordselt ülemaetud. Leidub malmriste, üksikuid sepisriste, mõned graniittähised, sepis-ja valuaedu. Hooldatud korras kalmistu.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metsa tänava ja jõeoru vahel asuv kalmistu on hauatähiste põhjal otsustades rajatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 4509
name: Valga vana linnakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>E. Enno tänava, Pargi tänava, turuplatsi ja Jaama puiestee vahelisel alal. Jaama puiestee on ehitatud kalmistu peale. Kalmistu on ümber kohandatud pargiks, peal kasvavad üksikud suured puud. Hauatähiseid ei ole säilinud. Linnakalmistu asukohta tähistab mälestuskivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valga linnakalmistu rajati 18. sajandil. 1965. aastal likvideeriti Valga vana kalmistu nn. „Saksa surnuaed”, hiljem rajati sinna haljasala ja kunagist ajalooliste isikutega seotud matmispaika tähistab tekstiga kivi.</span>


source: A
code: 4510
name: Valga Tartu tänava kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ap. o/u kalmistu. Tartu t. ja Pedeli joe oru vahel. Tänavapoolses servas traatvorkaed, väravat ei ole, ainult läbikäik. Joepoolses küljes punastest tellistest väravaehitis:kaks väravaposti, nende kohal laotud kaar, ees kahepoolsed raudväravad. Postide otsad lagunevad-pudenevad. Värava lähedal puidust kabel puittorniga, kuppel kaetud plekiga. Kabel laguneb. Kabeli ümbruses ilusaid sepisaedu, osa neist katki. Kabeli vastas väga uhke korge sepisrist graniitpostamendil. Joepoolne külg ilmselt kalmistu vanem vanem osa. Tähised: sepisriste, graniittähiseis, sepisaedu, vähesel määral valuriste. Korras, hooldatud kalmistu. 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õigeusu kogudus on Valgas tegutsenud 19. sajandi keskpaigast alates. Tõenäoliselt on ka kalmistu samal perioodil rajatud.</span>


source: A
code: 4511
name: Valga Toogipalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ümbritsetud kraavi ja muldvalliga. Keskne kasealle viib kabelini ja jätkub kabeli taga, kabeli esist läbib põiki kulgev allee. Keskalleest vasakule jääv osa vanem, vanuselt järgmine alleest paremale jääv osa, kabelitagune ala uuem. Kalmistu rajatud heinamaale. Kasvavad üksikud suured puud. Tähistest: üks graniitsammas valatud alusel 1932.a.-st. Rohkem tähelepanuväärseid tähiseid ei leidunud. Korras, hooldatud kalmistu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1932. a. Võru mnt-st pohja pool. Lõunapoole jääb Läti territooriumil asuv vana Toogipalu kalmistu.</span>


source: A
code: 4512
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 627
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Õru vana koolimaja vastas paiknevat vennashauda tähistab 3 astmele toetuv mälestussammas, millel on sisse raiutud tekst:” 1941-1945 Suures isamaasõjas/ langenud nõukogude armee võitlejatele/ бойцам советской армии павшим в/ великой отечественной войне. „ 
Tähe kõrgus 4cm. I aste 223x233x17. II aste 185x185x16cm. III aste 106x106x48cm. Sammas 78x78x183cm. Kolmandale astmele on paigaldatud tahvel langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õru vennashauda on vabariikliku sõjakomissariaadi andmetel maetud 325 võitlejat, kes langesid 1944.a. augusti lõpus Keeni – Piirsalu – Uniküla piirkonnas või surid 1944.a. septembris Keeni, Piirsalu ja Õru välilaatsarettides.
 Lahingutegevus jõudis Keeni piirkonda 1944.a. 25. augustil, mil 53. diviis alustas oma parema tiivaga lahingud Keeni vallamaja pärast. 26. augustil alustasid saksa väed laial rindel tagasitõmbumist Väikse – Emajõe taha. Neid jälitatav 288. laskurdiviis liikus üle Piirsalu ja Uniküla, jõudes õhtuks vastu Soe asulat Väikse – Emajõe äärde. Järgmisel päeval õnnestus diviisil luua ka platsdarm jõe vastaskaldal, kuid see likvideeriti peatselt. 1944.a. 14. septembril alanud üldpealetungi tulemusel ületasid 3. Balti rinde väed mitmes lõigus Väikse – Emajõe ning sõjategevus kandus Õrust eemale. 
1950. aastal püstitati vennashauale mälestussammas. Vennashauda maetutest on teada 325 võitleja nimed, neist jäädvustatud on 21.</span>


source: A
code: 4594
name: Kivirist, 17/18.saj. (põllukivi)
type: kunstimälestis
alt_id: 72-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvele võetud 22.03.1983 Valga rajooni RSNTK otsusega nr. 79.</span>


source: A
code: 4613
name: Jakob Hurda monument, V.Jaanisoo, 1989 (pronks, graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 189-a
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvele võetud 21.05.1996.
Monument on kivvi raiutud austusavaldus kunagisele Otepää koguduse pastorile, rahvaluule- ja keeleteadlasele ning ühiskonnategelasele Jakob Hurdale.  Monument peegeldab 1980. aastate lõpu ja 1990. aastate I poole olusid, mil mahavaikitud suurkujudele taas austust hakati avaldama ja neile monumente püstitati.  Moodustab osa Otepää kirikuümbruse ajaloolisest kujundusest.</span>


source: A
code: 28351
name: Puithoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpilisest Lenderi majast eristab Paekivi 2 hoonet märksa rikkalikum saelõikedekoor: neljase ruudujaotusega aknaid ümbritsevad profileeritud piirdelauad, tänavafassaadil ning otsafassaadidel on aknapealdised kaunistatud saelõikeornamendiga, pealdiste all on ehiskonsoolid ning aknaavade all saelõikelised ehisdetailid. Fassaadi ilmestab peene noodijoonprofiiliga kombineeritud laudis. 1902. aastal kehtestatud tuletõrjenormidest tingitult on elamul kaks trepikoda, neist hoovipoolne eendub hoone põhimahust. Hästi on säilinud Lenderi tüüpi majale iseloomulik plaanilahendus: keskne koridor ja kummalgi korrusel neli ca 25,5m2 suurust kööktuba. Väärtuslikeks detailideks interjööris on kaks puittreppi koos piirete ja käsipuudega, lambrii koridoris ja trepikojas ning sarnaste profileeritud laudadega kaetud laed, laudpõrandad, korterite välisuksed koos piirdelaudadega, akende sisemised piirdelauad, ehitusaegsed soemüüriga pliidid. Hoone all on ruumikas täiskelder. Krunt on piiratud piirkonnale iseloomuliku kõrge plankaiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sikupilli asum rajati vanade, juba keskajast teadaolevate paemurdude kohale 20. sajandi algul. Maa odava hinna tõttu kolisid sinna madalama sissetulekuga pered, paljud neist tehase “Dvigatel” töölised. 1910. aastaks oli piirkond juba suures osas hoonestatud ühe- ja kahekorruseliste puumajadega. Elamud paiknesid tänava ääres pikiküljega tänava poole. Hoovides kasvatati juurvilja, krundid olid piiratud kõrgete plankaedadega, kõnniteed tänaval kaetud paekiviplaatidega. Seda piirkonna kiiresti kaduvat 20. sajandi alguse miljööd esindab kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ning Paekivi 9 – moodustuv ansambel. Tegemist on nn Lenderi tüüpi majadega. See on lihtsa kastikujulise mahuga sümmeetrilise fassaadiga kahekorruselise puitelamu tüüp, mida tol perioodil Tallinna agulitesse ohtralt ehitati. Paekivi 2 kinnistul paiknev kahekorruseline puitelamu on ehitatud 1907. aastal insener K. Mauritza projekti järgi.</span>


source: A
code: 28352
name: Puithoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivimurru 30 / Paekivi 3 kinnistul paiknev kahekorruseline puitelamu on ehitatud 20. sajandi algul, oletatavasti 1910ndate algupoole. See hoone on uhkemini kaunistatud naabermajade kõrval heaks näiteks tagasihoidlikust Lenderi majast, mille aknaid-uksi ei ümbritse saelõikelised ehispiirded. Säilinud on algsed avatäited koos lihtsailmeliste piirdelaudadega. Ehitusaegseist tuletõrjenormidest tingitult on elamul kaks trepikoda, neist hoovipoolne eendub hoone põhimahust. Hästi on säilinud Lenderi tüüpi majale iseloomulik plaanilahendus: keskne koridor ja kummalgi korrusel neli ca 20 m2 suurust kööktuba. Väärtuslikeks detailideks interjööris on kaks puittreppi koos piirete ja käsipuudega, profileeritud laudadega kaetud laed ja kojakapid, laudpõrandad, korterite välisuksed koos piirdelaudadega, akende sisemised piirdelauad, ehitusaegsed soemüüriga pliidid. Ruumikal täiskeldril on paeplaatidest põrand. Krunt on piiratud piirkonnale iseloomuliku kõrge plankaiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sikupilli asum rajati vanade, juba keskajast teadaolevate paemurdude kohale 20. sajandi algul. Maa odava hinna tõttu kolisid sinna madalama sissetulekuga pered, paljud neist tehase “Dvigatel” töölised. 1910. aastaks oli piirkond juba suures osas hoonestatud ühe- ja kahekorruseliste puumajadega. Elamud paiknesid tänava ääres pikiküljega tänava poole. Hoovides kasvatati juurvilja, krundid olid piiratud kõrgete plankaedadega, kõnniteed tänaval kaetud paekiviplaatidega. Seda piirkonna kiiresti kaduvat 20. sajandi alguse miljööd esindab kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ning Paekivi 9 – moodustuv ansambel. Tegemist on nn Lenderi tüüpi majadega. See on lihtsa kastikujulise mahuga sümmeetrilise fassaadiga kahekorruselise puitelamu tüüp, mida tol perioodil Tallinna agulitesse ohtralt ehitati.</span>


source: A
code: 28353
name: Puithoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on nn Lenderi tüüpi majadega. See on lihtsa kastikujulise mahuga sümmeetrilise fassaadiga kahekorruselise puitelamu tüüp, mida tol perioodil Tallinna agulitesse ohtralt ehitati. Paekivi 9 kinnistul paiknev kahekorruseline puitelamu on ehitatud ilmselt 20. sajandi esimesel dekaadil. Suuremaid ümberehitusi sajandi jooksul toimunud ei ole. Algsed kuuese ruudujaotusega aknad on nõukogude perioodil valdavalt asendatud kolmese ja neljase ruudujaotusega akende vastu. Säilinud on aknaid ümbritsevad profileeritud piirdelauad, aknapealdised on kaunistatud saelõikeornamendi ja ehiskonsoolidega. Profileeritud rõhtlaudisega kaetud fassaadi ilmestavad karniisidega eraldatud püstlaudisest vahevööd. Alles on algne kahepoolne tahveluks, millel dekoratiivse tiheda ruudujaotusega valgmik. Hoone interjöör vajab täiendavat inspekteerimist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sikupilli asum rajati vanade, juba keskajast teadaolevate paemurdude kohale 20. sajandi algul. Maa odava hinna tõttu kolisid sinna madalama sissetulekuga pered, paljud neist tehase “Dvigatel” töölised. 1910. aastaks oli piirkond juba suures osas hoonestatud ühe- ja kahekorruseliste puumajadega. Elamud paiknesid tänava ääres pikiküljega tänava poole. Hoovides kasvatati juurvilja, krundid olid piiratud kõrgete plankaedadega, kõnniteed tänaval kaetud paekiviplaatidega. Seda piirkonna kiiresti kaduvat 20. sajandi alguse miljööd esindab kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ning Paekivi 9 – moodustuv ansambel.</span>


source: A
code: 28728
name: Kunda tsemendivabriku pudelahi ja pudelahjude alused
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud pudelahi on silindrikujuline, ca 5m kõrgusele paekivist laotud alaosale lisandub umbes 2-2,5 korda kõrgem punastest tellistest laotud koonusekujuline, ülaosas üsna teravatipuline korstnaosa. Ahju alaosa kirdeküljel on paekivist kaarsillusega tehnoloogiline ava. Ülaosas on Jaama tn. poolsel küljel ukseava. Lõuna pool liitub ahju alusega osaliselt kaldanõlva sisse ehitatud paekivist seintega juurdeehitis, sissepääsuga kagust (ehitatud 1904.a.). Juurdeehitisel on paekivist laotud segmentkaarsete sillustega avad, katuslagi on ühtlasi pudelahju vaateplatvormiks.  

Pudelahjude säilinud alused on silindrikujulised, ca 5m kõrgused, laotud punastest tellistest, nende vundament on paekivist . Alaosas on säilinud paekivist  segmentkaarse sillusega tehnoloogilised avad. Jaama tn. pool on alused kaetud terastaladel (relssidel) ca 1m laiuste betoonplaatidega, mis on olnud kõnniteeks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pudelahjud asusid Sauna silla juures jõekäärus Jaama tänavast ida pool asuval maa-alal Kunda jõe ürgoru kaldajärsakus. Hästi valitud asukoha tõttu oli võimalik ahje täita klindi ülaservalt, ca 5 m kõrguselt, kergendades oluliselt tööprotsessi. Kunda jõe kaarjas järsak jäigi I ja II vabriku klinkripõletamise šahtahjude asukohaks. Samal jõekääruga piirneval maa-alal asusid ka teised I vabriku aegsed tööstusrajatised (praeguseks on neist säilinud end. klinkriveski, sepikoda ja Dietz-ahjude korstnad). Praeguseks säilinud ahi on kõige lõunapoolsem, asudes ka jõele kõige lähemal</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19.saj. keskpaigas arenes tsemenditootmine edasi, 1850.a. täiendas I.C.Jonson mergli põletamist, viies ta kuni paakumiseni, milleks oli vaja tõsta t° ahjus 1300°C-ni. Seda ei olnud enam võimalik saavutada telliselöövis, vaid kasutusele tulid uut tüüpi nn. pudelahjud, kus töödeldav kiht oli paksem ja tõmme tunduvalt tugevam. Saadud mergliklinker andis jahvatamisel tunduvalt tugevama toimega sideaine.

I.C.Jonsoni poolt välja töötatud tsemenditootmise tehnoloogia jäi paljudeks aastateks samaks - merglist ja savist vormitud plonnid kuivatati ja põletati ahjus 1300°C juures ning hiljem purustati ja jahvatati väga peeneteraliseks sideaineks, mis pakiti müümiseks puutünnidesse (tündritesse), Eestis kaaluga 10 puuda.
	
Maaomanik mõisnik John Girard de Soucanton i juhtimisel moodustati 1870.a. tsemenditootmise osaühing, kus 60% aktsiatest kuulus Girard de Soucanton i perekonnale ja 40% teistele osanikele. Kokku oli aktsiakapitali suuruseks 90 000 kuldrubla. 1871.a. sügisel alustas vabrik tegevust katseliselt ja järgmise aasta 1. aprillist juba pidevalt. Tehase ehituskava töötas välja põhiliselt tsiviilinsener Friedrich Wilhelm Alisch, kes oli alustanud  oma tegevust Eestis juba kümmekond aastat varem Kunda mõisas. Tehnoseadmed telliti ühelt Hamburgi firmalt, ehitustöid juhatas F. W. Alisch.

I pudelahi tsemendiklinkri põletamiseks ehitati 1870.a. 1872.-75.a. rajati 6 pudelahju ja 1870.aastate II poolel tõusis ahjude arv 10-lt 17-ni. 

Uus etapp I vabriku tegevuses algas 1882.a., kui valmis 2 uue konstruktsiooniga alaliselt töötavat Dietz-ahju. Need olid mahukamad, võimaldasid järk-järgulist tühjendamist ja täitmist põletusprotsessi jätkumisega, mistõttu vabrikus kadus töö tsüklilisus. Pärast II vabriku valmimist 1898.a. hakati mittevajalikeks muutunud pudelahje likvideerima,  säilis vaid 1 eksemplar (kõige lõunapoolsem). Säilinud I pudelahju alus ehitati 1904.a. ümber ning möödunud sajandi esikümnenditel asus ahju „alumisel korrusel“ piimapood.

Pudelahjude kui klassikaliste šahtahjude asukoht Kunda jõe ürgoru kaldajärsakus oli väga oskuslikult valitud, kuna võimaldas ahjusid täita klindi ülaservalt, ca 5m kõrguselt, kergendades oluliselt tööprotsessi. Kunda jõe järsak jäigi I ja II vabriku klinkripõletamise šahtahjude asukohaks. Hilisemad nn. pöördahjud aga vajasid juba tunduvalt rohkem suuremat maa-ala. Pudelahjud olid klassikalised tsüklilise töökorraldusega šahtahjud, läbimõõduga ca 4m ja kõrgusega ca 25m, kus mahukasse ahju alaossa ladustati kihtidena põletusmaterjal (kivisüsi) ja toorklinkri plonnid (sarnaselt toortellistega). Siis süüdati ahi alt käivitustule abil ja peale 30-tunnilist „küpsetamist“ oli tsemendiklinker valmis, moodustades tellisesarnased paakunud plonnid. Siis jahutati ahi maha ja alumise ava kaudu võeti välja nii tuhk, šlakk kui ka klinkriplonnid, mis saadeti edasi purustamisele ja jahvatamisele. Seejärel täideti ahi uuesti. Üks tsükkel kestis ca nädal aega. Ahjud olid kvaliteetsetest punastest tellistest, laotud tugevale, massiivsele paevundamendile</span>


source: A
code: 28729
name: Kunda tsemendivabriku Dietz-ahju korsten nr 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ülemise, kaldajärsaku loodenõlval endiste pudelahjudega samas reas asuva Dietz-ahju paekivist korsten on massiivne, neljatahuline, ülaosas ahenev . 
 Ligikaudu 20m kõrguse korstna umbes 4x4m ristlõikega alaosal on kaguküljel lai silindervõlviga tehnoloogiline ava. Korstna aluse ülaosas on lihtne servikividest laotud karniis</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Dietz-ahjud asusid Sauna silla juures jõekäärus Jaama tänavast ida pool asuval maa-alal Kunda jõe ürgoru kaldajärsakus. Hea asukoha tõttu oli võimalik ahje täita klindi ülaservalt ca 5m kõrguselt, kergendades oluliselt tööprotsessi. Kunda jõe kaarjas järsak jäigi I ja II vabriku klinkripõletamise šahtahjude asukohaks. Praeguseks on säilinud 2 Dietz-ahju, neist esimene asub kaldajärsaku loodenõlval, endiste pudelahjudega samas reas, teine kirdenõlval klinkriveski taga. Samal jõekääruga piirneval maa-alal asusid ka teised I vabriku aegsed tööstusrajatised (lisaks Dietz-ahjude korstendele end. klinkriveski ja sepikoda).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uus etapp Kunda I tsemendivabriku tegevuses algas 1882.a., kui valmis 2 uue konstruktsiooniga alaliselt töötavat nn. Dietz-tüüpi klinkri põletusahju. Need olid mahukamad kui eelmise põlvkonna pudelahjud, võimaldasid järk-järgulist tühjendamist ja täitmist põletusprotsessi jätkumisega. Uued moodsad tehnoloogilised seadmed tarnis Kunda tehasele Taani firma F.L.Smidth masinatehas. Uued suure tootlikkusega pideval režiimil töötavad ahjud ehitati Kunda jõeoru klindijärsaku servale, laadimisega ülalt klindipealselt (ahju laoti vaheldumisi kihtidena 1 osa kivisütt, 1 osa paasi, 1 osa savi). Samas muutus tsemendipõletajate töö raskemaks, sest töötada tuli suure kuumusega. Kasvas töö tootlikkus 1 töölise kohta, ühe ahju toodang aastas oli ca 15 000 tünni=2550 t, pudelahjude tootlikkusest 4 korda suurem. 

1880. aastate II poole majandusliku tõusu ajal ehitas Kunda vabrik kahele varem rajatud Dietz-ahjule juurde veel 4 Dietz-ahju, tsemenditoodang kasvas 1880.-90.a. rohkem kui 2 korda. 

Nõudlus tsemendi järgi suurenes Kundas pidevalt, 1892.a. koostati I vabriku rekonstrueerimise projekt, töödega jõuti lõpule 1895.a., põletusahjude osas võeti kasutusele 3 R-ahju, mis oli tollal tehnika viimane sõna (praeguseks pole R-ahjud säilinud). Seejärel alustati II vabriku rajamist, mis valmis põhiliselt 1898.a. lõpuks ja alustas tegevust järgmise aasta algul, vanad Dietz-ahjud jäid seisma.

1903.a. võeti seoses suurenenud tsemendinõudlusega ajutiselt kasutusele ka Dietz-ahjud. 1904.a. langes toodang tagasi ja  ahjud jäid järjekordselt seisma. Uus tsemenditootmise tõus algas 1910.a. märtsi lõpul, Kunda tehas otsustas kasutamata seisnud Dietz-ahjud remontida. 

Lõplikult jäid Dietz-ahjud seisma III tsemendivabriku rajamise järel, pärast pöördahjude kasutuselevõtu 1912.a. langes vanade šahtahjude osatähtsus, kuni nendest aja jooksul lõplikult loobuti.

Dietz-ahjudest on tänaseks säilinud ainult 2 ruudukujulise ristlõikega ülalt ahenevat telliskorstent. Korstnad on ainsad säilinud elemendid 1880.-1900.a. ehitatud tsemendiklinkri põletusahjudest. </span>


source: A
code: 28730
name: Kunda tsemendivabriku Dietz-ahju korsten nr 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alumine, klinkriveski taga paiknev korsten on veidi väiksem, laotud punasest tellisest, umbes 3x3m ristlõikega korstna paekivist aluse ülaosas on astmikkarniis, aluse külgedel on ca 10cm sügavused nišid. Korsten on neljatahuline, ülaosas ahenev. Korstna aluse juures on säilinud paekivist laotud müüritiste fragmente, näha on kunagiste löövide võlvjooned.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Dietz-ahjud asusid Sauna silla juures jõekäärus Jaama tänavast ida pool asuval maa-alal Kunda jõe ürgoru kaldajärsakus. Hea asukoha tõttu oli võimalik ahje täita klindi ülaservalt ca 5m kõrguselt, kergendades oluliselt tööprotsessi. Kunda jõe kaarjas järsak jäigi I ja II vabriku klinkripõletamise šahtahjude asukohaks. Praeguseks on säilinud 2 Dietz-ahju, neist esimene asub kaldajärsaku loodenõlval, endiste pudelahjudega samas reas, teine kirdenõlval klinkriveski taga. Samal jõekääruga piirneval maa-alal asusid ka teised I vabriku aegsed tööstusrajatised (lisaks Dietz-ahjude korstendele end. klinkriveski ja sepikoda).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uus etapp Kunda I tsemendivabriku tegevuses algas 1882.aastal kui valmis kaks uue konstruktsiooniga alaliselt töötavat nn. Dietz-tüüpi klinkri põletusahju. Need olid mahukamad kui eelmise põlvkonna pudelahjud, võimaldasid järk-järgulist tühjendamist ja täitmist põletusprotsessi jätkumisega. Uued moodsad tehnoloogilised seadmed tarnis Kunda tehasele Taani firma F.L. Smidth masinatehas. Uued suure tootlikkusega pideval režiimil töötavad ahjud ehitati Kunda jõeoru klindijärsaku servale, laadimisega ülalt klindipealselt (ahju laoti vaheldumisi kihtidena 1 osa kivisütt, 1 osa paasi, 1 osa savi). Samas muutus tsemendipõletajate töö raskemaks, sest töötada tuli suure kuumusega. Kasvas töö tootlikkus 1 töölise kohta, ühe ahju toodang aastas oli ca 15 000 tünni=2550 t, pudelahjude tootlikkusest 4 korda suurem. 
1880. aastate II poole majandusliku tõusu ajal ehitas Kunda vabrik kahele varem rajatud Dietz-ahjule juurde veel 4 Dietz-ahju, tsemenditoodang kasvas aastatel 1880.-90 rohkem kui 2 korda. 
Nõudlus tsemendi järgi suurenes Kundas pidevalt, 1892.a. koostati I vabriku rekonstrueerimise projekt, töödega jõuti lõpule 1895. aastal, põletusahjude osas võeti kasutusele 3 R-ahju, mis oli tollal tehnika viimane sõna (praeguseks pole R-ahjud säilinud). Seejärel alustati II vabriku rajamist, mis valmis põhiliselt 1898. aasta lõpuks ja alustas tegevust järgmise aasta algul, vanad Dietz-ahjud jäid seisma.
1903. aastal võeti seoses suurenenud tsemendinõudlusega ajutiselt kasutusele ka Dietz-ahjud. 1904. aastaks langes toodang tagasi ja  ahjud jäid järjekordselt seisma. Uus tsemenditootmise tõus algas 1910. aasta märtsi lõpul, Kunda tehas otsustas kasutamata seisnud Dietz-ahjud remontida. 
Lõplikult jäid Dietz-ahjud seisma III tsemendivabriku rajamise järel, pärast pöördahjude kasutuselevõttu. 1912. aastal langes vanade šahtahjude osatähtsus, kuni nendest aja jooksul lõplikult loobuti.
Dietz-ahjudest on tänaseks säilinud ainult 2 ruudukujulise ristlõikega ülalt ahenevat telliskorstent. Korstnad on ainsad säilinud elemendid aastatel 1880.-1900 ehitatud tsemendiklinkri põletusahjudest.</span>


source: A
code: 28731
name: Kunda tsemendivabriku klinkerveski hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maalilises jõeorus asuv klinkriveski on kogu endisaegse I tsemendivabriku kompleksi suurim ja pilkupüüdvaim rajatis. Historitsistlikus stiilis veskihoone on 5-korruseline ristkülikukujulise põhiplaaniga kavatis, mille paekivist väliskarkass on säilinud, katus ja vahelaed hävinud. Avadel on paekivist laotud poolring- ja segmentkaarsillused, viilualustel avadel sirged kaldsillused, avatäited on suuremalt jaolt hävinud. Poolkaaraknad on paigutatud paaridena. Aknad on olnud tihedalt ruudustatud klaasijaotusega. Fassaade liigendavad horisontaalselt ümarkaarfriisid ja vertikaalselt tugipiilarid. Hoonel on olnud viilkatus, millest on säilinud vaid mõningaid dekooriga sarikaotsi.  

Massiivsete paekivist seintega hoone oli jagatud suure kandevõimega puidust vahelagedega tehnoloogilisteks korrusteks, mis olid välja ehitatud vastavalt klinkri jahvatamise tehnoloogiale, kus veskisse sisenes tsemendi toore põletatud klinkri plonnidena ja väljus valmis tsemendina 10 puudastes (ca 160 kg) puittünnides. Läbi korruste (ülalt alla) toimus põletatud klinkri jahvatamine spetsiaalsete veskikividega, mida oli 4 paari. Massiivsetest palkidest vahelaetalad olid säilinud veel 1970. aastail, hiljem need lammutati ühe kohapeal toimunud õnnestusjuhtumi tõttu. Hoone loodeküljel on osaliselt säilinud raudbetoonist estakaad, mis ühendas veski IV korrust nõlvapealse tasandiga.

Hoone jõepoolses osas paikneb algsel kujul säilinud veekanal, kanalisse paigaldatud vesiratas pani ülekandemehhanismi abil liikuma  transmissioonivõlli, mis omakorda käivitas veskis asuvad mehhanismid. Hoone sisemuses on veskikivid veel praegugi alles, samuti on säilinud seadmete vundamendid ja kuulveski hammasrattad. Uuringute ja väljakaevamistega on ilmselt võimalik leida veel hulgaliselt tehnoloogilisi detaile, mis on praegu mattunud võsa ja varingute alla. 

</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Klinkriveski hoone asub Jaama tn. piirkonnas, Sauna sillast allavoolu, Kunda jõe ääres kõrge kaldanõlva all, kus on säilinud I tsemendivabriku ajast pärinevad tootmisrajatised ja nende varemed. Hoone on rajatud jõe suurima kärestiku alla, kus vee jõudu oli kõige lihtsam veski käivitamiseks kasutada. Ajaloolised tööstusrajatised paiknevad jõekääruga piirneval maa-alal väga kompaktselt, veskist lõunas paikneb end. sepikoda (nõukogude ajal ka elamuna kasutusel olnud), läänes kunagiste pudelahjude alused, loodesse jääb Dietz-ahju korsten, kirdeküljel asuv korsten koos massiivse alusega on tõenäoliselt samuti Dietz-ahjule kuulunud. Veskihoone edelaküljel asuv suuremahuline juurdeehitis on rajatud end. plonnide kuivatuskuuride asemele. I vabriku maa-alal asunud puidust vähemkapitaalsed ehitised on praeguseks hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vabriku peamiseks tehniliseks sõlmeks oli 5-korruseline jahvatusveski (klinkriveski), siin tuli algusest peale rakendada mehhaanilist jõudu. Veskihoone oli oskuslikult paigutatud Kunda jõe orgu jõe suurima languse (kärestiku) alla, kus voolava vee energia oli suurim ja seda oli veski käivitamiseks lihtsam kasutusele võtta. Põletatud klinkri jahvatamine toimus veskihoones vertikaalsuunaliselt, kasutades spetsiaalseid veskikive, mis olid jahuveskites tarvitatavatest veidi suuremad. Kivipaarid pani liikuma Kunda jõe vesi veskit läbivasse kanalisse monteeritud vesiratta jõul transmissioonide kaudu. 1870.aastate II poolel ehitati plonnide kuivatamiseks klinkriveski edelaküljele juurde uus kahekordne kuur, tsemendiveskis kasvas jahvatuskivide arv 4 paarini. Hiljem kuivatuskuur lammutati ja asendati paekivist juurdeehitisega . Algselt tarvitati veskis kogu tööprotsessi ajal veejõudu, töö toimus enam-vähem aastaringselt. Hiljem asendati jahvatuskivid kuulveskitega, kuna sel moel sai jahvatada peenemaks ja toota kõrgemat marki tsementi, kuigi kuulveskitega jahvatamine võttis esialgu rohkem aega kui kivipaaridega (kuulveskite hammasrattad on veski varemetes säilinud. Vastavalt 1892.a. juurutatud uuele tehnoloogiale purustati paekivi killustikuks, siis kuivatati, jahvatati terapeeneks ja segati analoogselt ettevalmistatud saviga. Saadud segu jahvatati veelkordselt jahutaoliseks pulbriks, millest pressiti kuivplonnid. Edasi jätkus protsess analoogselt märgmenetlusel saadud plonnidega. Veskis asusid seadmed tsemendiklinkri (põletatud plonnid) purustamiseks ja jahvatamiseks. Jahvatatud klinker (valmis tsement) koguti ilmselt veskihoones asuva siloruumi salve, kus ta ka taarastati tünnidesse edasitoimetamiseks valmistoodangu lattu.
Pärast klinkri jahvatamise lõpetamist (tõenäoliselt 1920.-30.aastail) kasutati hoonet jahuveskina. Veskikivid on veel praegugi alles. 
Hoone  massiivsetest palkidest vahelaetalad olid säilinud veel 1970.aastail</span>


source: A
code: 28732
name: Kunda tsemendivabriku tünnivabrikuhoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puidutsehh, endine tünnivabriku tootmishoone saeveskiga. Põhiplaanilt  19x90m suurune mitmesse sektsiooni jaotatud ristkülikukujuline hoone on ehitatud erinevate etappidena. Hoone on 1-korruseline, lameda, eterniidiga kaetud viilkatusega, tänavapoolsel katuseosal on hoone keskel  viilkatusega väljaehitis. Hoone on väljast krohvimata paekivist seintega, avad on küllaltki suured, vormistatud tellistest laotud segmentkaarse sillusega. On säilinud mõningaid originaalseid fassaadidetaile – müüriankruid ja dekooriga sarikaotsi. fassaad on erinev hoone üldisest välisilmest - seinapind on krohvitud ja avadel on sirged sillused. Hoone idapoolses otsas paiknevad juurdeehitised  koos ümmarguse kõrge korstnaga, korsten pärineb II ehitusjärgust. Hoone sisemuses domineerivad suured valgusküllased tootmisruumid metallist kandepostidega, kontori- ja olmeruumide osas on erineval ajal tehtud ümberehitusi. Algset sisseseadet säilinud pole, vanema ehitusetapi tootmisruumis on  säilinud originaalse kivi- ja puitpõranda fragmente, samuti rööpmete osi.
Hoone on pikisuunaliselt jaotatud kaheks, üks osa on 1-korruseline, teises osas on 2 korrust, sellest tulenevalt on ehitis ebasümmeetrilise viilkatusega, katusekatteks on eterniit. Hoonel on paekivist lihtsad räästakarniisid ja otsaviilude profiilid, avatäidete sillused on sirged. Hoone lääneküljel paikneb kõrge ümmargune korsten.
Tõenäoliselt endise tünnivabriku kuivati, hiljem saun/garaaž, praegu puidufirma tootmishoone, ehitatud aastatel 1885.-86. I ehitusetapis, 12x18 m suuruse ehitusaluse pinnaga 1-1,5 m paksuste paekiviseinte ja lameda eterniidist viilkatusega hoone, mille idaküljel neljatahuline paekivist korsten, pööninguvahelagi on tellisvõlviga.
Tõenäoliselt endise tünnivabriku kuivati, praegu kontorihoone, ehitatud aastatel 1885.-86. I ehitusetapis, paekiviseinte ja lameda viilkatusega hoone, mille idaküljel samasugune neljatahuline paekivist korsten 
Nn. punane kuur – rootsipunase püstlaudisega laohoone sõrestikseinte ja lameda, eterniidiga kaetud viilkatusega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>End. tünnivabrik Jaama tn. 1 asub Kunda vanema osa lääneküljel praeguse tsemenditehase vastas, Jaama ja Posti tänavate ning Rakvere mnt. vahelisel kolmnurksel krundil. Umbes 90m pikkune paekivist tootmishoone asub Jaama tn. ääres, tänavajoonest 24m kaugusel. Krundi Posti tn. poolsel küljel asuvad kõrgete korstendega end. kuivatid, mis on praegu kasutusel kontorina ning garaaži- ja muude abipindadena. Krundi lääneosas, Jaama tn. äärse tootmishoone taga paikneb 1,5-korruseline end. katlamaja paekivist hoone. Rakvere mnt. ääres (Jaama tn. ristmiku poolses osas) asub nn. punane kuur –  rootsipunase püstlaudisega laohoone. Krundil paikneb veel mõningaid laohooneid ja muid rajatisi, mis on uuemat päritolu kui eelnimetatud ajaloolisse tünnivabriku kompleksi kuuluvad ehitised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kunda tsemenditootmise algusaegadel kasutati tsemendi pakkimisel Avinurmes valmistatud taaratünne, kuid erinevate meistrite tehtud tünnide puuduseks oli nende ebaühtlus. Aastatel 1885-86 ehitati Jaama tänava algusesse tünnivabrik (tündrivabrik) koos saeveskiga, mis võimaldas kasutusele võtta ühtse 10-puudase puittünni (tündri). Tünni 10-puudasele puhaskaalule lisati varisemise reserv, viimasega kokku oli tünni mahuks 170 või veidi rohkem kg tsementi. Tünnivabrik oli täistsükliga ettevõte, kus toimus kogu tehnoloogiline protsess: palkide saagimine laudadeks, laudade järkamine, hööveldamine ja freesimine tünnilaudadeks, laudade aurutamine ja koolutamine ning tünnide kokkupanek valmisdetailidest. Tünnivitsu tegid Avinurme mehed kuni 1912. aastani, mil võeti kasutusele plekkvitsad.
Tünnivabrik kujutas endast pikka madalat 1-korruselist paekivist hoonet. Ruumide avar planeering võimaldas seadmete vahetamist vastavalt tehnoloogia täiustumisele. Seadmed käivitati piki hoonet kulgeva pika transmissioonvõlli abil, mille käivitas jõujaamas asuv lokomobiil (aurumasin). Sama jõujaam andis ilmselt ka tehnoloogilist auru puidu aurutuskambritele tünnilaudade töötlemiseks. 
1890. aastaks ulatus Kunda tsemenditehase toodang 113 00 tünnile, moodustades 10% Venemaa tolleaegsest tsemenditoodangust. 19.saj. lõpuks töötas tünnivabrikus ja saeveskis ca 70 töölist – toodeti kuni 900 tünni päevas. 
Tsemendivabriku 1911-1912 aastate tegevusaruande põhjal on tehtud kulutusi teise tünnivabriku (vabriku II ehitusjärgu) rajamiseks (koos tükeldusmasinaga), tünnilaudade kuivenduskanali ehitamiseks ja 3 tünnilauakuuri ehitamiseks. Vabrikukompleksile on olnud iseloomulikud rootsipunased püstlaudisega nn. punased kuurid, üks selliseid on säilinud ka tänapäeval tünnivabriku territooriumi Rakvere mnt poolsel küljel. Pärast II ehitusjärgu valmimist tootis tünnivabrik kuni 600 000 tünni aastas.
1937. aastal hakati Kundas valmistama tsemendi pakkimiseks paberkotte, milleks kohandati osa endisest tünnivabrikust. Automaatpakkija võimaldas laotööliste arvu vähendada 48-lt inimeselt 7-le.
Endist tünnivabrikut on kasutatud kuni tänapäevani puidutöötlemise tootmishoonena. Ruume on hiljem ümber ehitatud vastavalt tehnoloogia ja tuleohutusnõuete muutumisele. Põhiliselt on endise tünnivabriku hooneid hiljem kasutatud puidutöökojana. Originaalseadmetest midagi säilinud ei ole, tootmisruumides on säilinud mõned rööpmete ja rullikute lõigud põrandas. 
1997.a. müüs RAS Kunda Tehased 34 000m² suuruse Jaama tn. 1 kinnistu AS Kunda Rete-le, 2000.a. müüdi see eravaldusse, kusjuures kinnistu suuruseks määrati 22 287m².
Puidutsehh, endine tünnivabriku tootmishoone saeveskiga. Põhiplaanilt  19x90 m suurune  mitmesse sektsiooni jaotatud ristkülikukujuline hoone on ehitatud erinevate etappidena. Idapoolne osa on ehitatud I ehitusjärguna, mis omakorda koosneb kahest sektsioonist: 1. sektsioon on ehitatud aastatel 1885-86, 2. sektsioon on hilisem. Hoone läänepoolne osa on ehitatud 1912. aastal II ehitusjärguna. Veel 1930. aastal on erinevad ehitusjärgud paiknenud eraldi, praeguseks on need liidetud üheks pikaks ehitiseks.
Katlamaja/kuivati, ehitatud tõenäoliselt II ehitusetapis aastatel 1911-12, 11x31 m suuruse ehitusaluse pinnaga paekivist hoone, põhjapoolset otsa on hiljem pikendatud, juurdeehitatud osa on laotud tellisest.</span>


source: A
code: 28733
name: Kunda tsemendivabriku kontori hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus stiilis hoone on ida-läänesuunalise orientatsiooniga, asudes Jaama tänava joonest veidi eemal. Põhiplaanilt on ta 12,2x31,1m suurune liigendamata ristkülik, mis on algselt olnud umbes ¼ võrra lühem, 7m pikkune hilisem juurdeehitis on tehtud hoone idapoolsesse otsa. Endine vabrikukontor on 1-korruseline katusekorrusega paekivist kellerdamata hoone, kus mõlemal korrusel on asunud tööruumid. Tänavapoolsel peasissepääsul on klaasseinaga tuulekoda 2-tiivalise uksega esikusse, kust  pääseb kontoriruumidesse ja katusekorrusele viivale algset päritolu trepile. Hoone idapoolses otsas paikneb hiljem ehitatud omaette sissepääsuga avar trepikoda koos tualettidega.  Alates 1967.a.-st asuvad hoones muuseumi ekspositsiooni- ja tööruumid, seoses funktsiooni muutmisega majas suuremaid ümerehitusi ei tehtud, märkida võiks end. arhiivi lammutamist (ruum nr. 7 I-l korrusel 1963.a. inventariseerimisjoonisel), samuti on lammutatud osa ahje. 

Välisilmelt on hoone Kundale tüüpiline paekiviehitis oma krobelise vuugiga laotud paekiviseintega ja tsementkivist katusega. Tänava pool on katusel 3 uuki, hoovi pool 4. Katust ilmestab tsentraalse paigutusega 4-tahuline puidust kellatorn, mille tipp on praegu kaetud ajutise kattega. I korruse akendel on säilinud 9-osaline klaasijaotus, katusekorruse uukakendel on 6-osaline jaotus. Akendel on paekivist laotud kaarsillused ja lihtsad tahutud paest aluslauad. Välisuksed on valgmikuga 2-tiivalised tiheda klaasijaotusega täispuidust tahveluksed, tänavapoolne välisuks on ehitusaegne originaal, otsauks on hiljem tehtud algse ukse eeskujul. 

Hoones on rohkelt säilinud originaaldetaile (tahveluksed, uste sulused, akende detailid, osaliselt ahjud).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jaama tn. 11 (kuni 2001.a.-ni Jaama tn. 9) on ehitatud  1898.a. tsemendivabriku kontorihooneks. Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga, algselt oli hoone ligikaudu ¼ võrra lühem kui praegu, ruumide nr. 16-20 osa on hiljem juurde ehitatud (vt. inventariseerimisplaani ja ajaloolist fotot 1). Muudatusi on tehtud ka katuseuukide osas, algselt oli katuse keskteljel tänava pool üksainus väiksem uuk, hiljem on juba pikendatud hoone keskteljele rajatud 3 aknaga väljaehitis ja lisatud sümmeetriliselt veel 2 kitsamat uuki. Ka hoovipoolse külje katuseuugid on hilisemat päritolu. Algse hoonemahu keskteljel paiknev kellatorn on samuti välisilmet ja asukohta muutnud, algne teravatipuline tornikiiver (ajaloolised fotod 1,2) on kadunud. Uus kellatorn rajati pärast hoone pikendamist samuti ehitise keskteljele, kuid uus tornitipp lõppes lameda platvormiga, mida ümbritses puitbalustraad, võimaldades tornitippu kasutada ka vaateplatvormina (vt. ajaloolisi fotosid). Hoone pikendamine ja muud eelnimetatud ümberehitused tehti ilmselt 1920. aastail. 1946.a. toimus hoones suurem tulekahju, mille olid põhjustanud majas viibivad sõdurid oma hooletu suitsetamisega. 

1963.-64.a. kolis tsemenditehase kontor uutesse ruumidesse, majja paigutati raamatukogu, miilitsajaoskond ja kommunaalameti kontor. 1967.a. avati endises vabrikukontoris Kunda Muuseum, mis tegutseb seal tänapäevani. Muuseumi kauaaegseteks direktoriteks on olnud Helvi Soodla (1967-1993) ja Tiiu Raju (1993-2005). Käesoleval ajal kuulub  Kunda muuseum SA Virumaa Muuseumid hulka. Muuseumihoone (sh kellatorn) restaureeriti 1998.a.</span>


source: A
code: 28734
name: Kunda tsemendivabriku direktori elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klubi tn. 2 on historitsistlik puithoone, kus on säilinud rohkelt fassaadi originaaldetaile – peasissepääsu värviliste klaasidega rõdu, kolmnurkse ülaosaga aknad, akende ja uste detailid, piirlauad, karniisid, laiad voodrilauad, osaliselt korstnapitsid.
Hoone on ehitatud 2-s etapis. I etapis rajati 1-korruseline, pööningukorrusega, laia ristkülikukujulise põhiplaaniga viilkatusega hoone, mille põhjaküljele lisandus II etapis 2-korruseline, kitsam, samuti ristkülikukujuline viilkatusega maht. 1-korruselist osa ilmestavad 3 verandat. Esifassaadil asub lameda viilkatusega, eest lahtine, külgedelt kinnine, rombikujulise klaasijaotusega värviliste klaasidega veranda, mis on säilunud algsel kujul tagafassaadil on lameda pultkatusega, hiljem kinniseks ehitatud veranda lõunapoolse otsfassaadi veranda  on ümber ehitatud väikesest tuulekojast. 2-korruselise hooneosa Klubi tänava poolne sissepääs oli kujundatud vanema hooneosa peasissepääsu sarnaselt, praeguseks on endine varikatusega sissepääs likvideeritud ja asendatud aknaga. 2-korruselise osa põhjafassaadi on hilisema avade kinniehitamisega muudetud, on ehitatud sobimatu varikatus samas on säilinud originaalne tahveluks koos sulustega. Hoone välisilmele on iseloomulikud viisnurksed aknad, mille ülaosas on lai kolmnurkne karniis. Madalama osa katusekorrusel on viilkatusega uugid.
Hoone siseplaneeringut on tulenevalt kasutusotstarbest aegade jooksul muudetud,  kuid üldiselt on hoone säilitanud oma algse arhitektuurse lahenduse, käesoleval ajal on ehitis täies ulatuses kasutusel elamuna. Originaalsestest sisedetailidest väärib märkimist 2-korruselise osa esik, kus on säilinud klaasitud uksed ja klaasvaheseinad. samuti tahveluksed piirlaudadega . </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Kunda vanalinna keskuses Klubi ja Jaama tn. liitumiskohas kunagise I tsemendivabriku vahetus läheduses. Krundist põhja ja lääne poole jääb park (läänepoolne Lasteaia-Klubi-Jaama tn. vaheline pargiala kandis varem nime  Kitsekoppel), ida pool on Kunda jõe kõrge kaldapealne ja lõuna poole (Jaama tn. ja jõekääru vahelisele madalamale alale) jäävad I tsemendivabriku aegsed tööstushooned. Oluline elu- ja administratiivhoone rajati omal ajal tsemenditootmisele nii lähedale kui võimalik. Praegu jääb end. direktorielamu ja kunagiste tööstushoonete vahele küllaltki suur plats, ent varem on ka seal asunud tootmisega seotud hooneid Klubi tn. 2 ees on asunud ümmargune klump, mis kujundas Klubi ja Jaama tänavate liitumiskoha, käesoleval ajal on see platsi osa „privatiseeritud“ ja piiratud aiaga ning endine väljakumotiiv on kadunud. Klubi tn. 2 vahetusse lähedusse Klubi-Jaama tn. ristmikule jääb ka end. II vabriku aegne ait-ladu (Jaama tn. 16) – 1-korruseline paekivist 2-osaline hoone, mis on paraku ümber ehitatud ja praegu kasutusel AS Mobil laohoonena. 
Elamu põhjaküljel, hoonest 2,5m kaugusel, asub paekivist seintega kõrvalhoone (garaaž ja kuurid), mis on suurel määral ümber ehitatud, põhja pool piirab õueala piklik puitkõrvalhoone. Krundi lõunaküljel asuvad endise talli paekivist müürid. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimese vabrikudirektori elamu  Klubi tn. 2 (omaaegse numeratsiooni järgi vabrikumaja nr. 103) täpne ehitusdaatum pole teada, tõenäoliselt langeb hoone rajamisaeg kokku tsemenditootmise algusega 1871.-72.a. Algselt oli hoone 1-korruseline, lisaks direktori eluruumidele oli seal 1 tuba kontoriks ja 1 tuba laboratooriumiks, kusjuures kontori aknad jäid esifassaadi poole (foto 4). Ehitis oli väljastpoolt ookerkollane. 1877.a lisandus hoonele 2-kordne tiibehitus, kuhu paigutati ümber tehase laboratoorium. Kontor asus majas kuni 1898.a.-ni, kui lähikonnas valmis uus vabrikukontori hoone. Uus vabrikudirektori elamu ehitati aastail 1888-89.
I Eesti Vabariigi lõpuaastail  asus majja  vabrikuarst dr. Panoff, kes elas siin 1960.aastate alguseni, nõukogude perioodil oli hoone mitme kasutusotstarbega, muu hulgas tegutses siin õmblusartell, põhiliselt olid hoones siiski tehasele Punane Kunda kuuluvad ühiskorterid. Nii näiteks oli aastail 1963-64 maja I korrusel 6 korterit, kusjuures iga korteri juurde kuulus oma köök, II korrusel (kaasa arvatud madalama hooneosa katusekorrus) paiknes 5 korterit ja ühisköök. Hiljem oli maja omanikuks RAS Kunda Elamu.
Käesoleval ajal on majas 7 korterit, mis on eravalduses.</span>


source: A
code: 28747
name: Murru kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab maakividest madal müüritis ning hekk. Sissepääsuosaks on kaks otstest aheneva tipuga betoonposti, mille vahel asetseb sepisaed. Kalmistul on säilinud mitmeid valu-, sepis- ja kiviriste ning kalmistu on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on Tõhela-Murro Ristija Johannese koguduse kalmistuga, mis on rajatud 19. sajandil. Enne oma kiriku ehitamist kuulusid Tõhela, Männikuste ja Murro piirkonna õigeusklikud Seli-Tõstamaa kogudusse, mille preester viis jumalateenistusi läbi algul Ansutoa talus ja 1873. aastast Tõhela koolimajas. Peaaegu 1200 õigeusklikule asutati oma kogudus 1876. aastal. Kiriku ehitamiseks osteti maad 1894. aastal ning samal aastal algas kirikuhoone ehitus arhitekt A.Edelsoni projekti järgi.</span>


source: A
code: 28749
name: Seliste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ümbritsetud maakivimüüriga ning väravaehitis on kombineeritud kahest tellistest laotud väravapostist ning metallaiast. Kalmistul paikneb mitmeid väärtuslikke metall- ning puitriste ja kivist hauatähiseid, samuti sepistatud hauapiirdeid. Kalmistu on kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Seliste õigeusukirik on ehitatud 1864. aastal ja tõenäoliselt jääb ka kalmistu rajamisaeg 19. sajandisse.</span>


source: A
code: 28750
name: Kaansoo kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Navesti jõe kaldal. Pindala 0,43ha.
Kalmistut piirab õigeusu kalmistutele iseloomulik 0,6-0,8m kõrgune muldvall. Vallil kasvavad tammed, põhjapoolsel nurgal kuused,  kohati sirelihekk. Sissepääsuks on avaus vallis kalmistu lääneküljel. Kalmistu põhjaküljel väljaspool piiret on väike väljak parkimiseks. Kalmistu lõunaküljel paikneb tööriistakuur.
Kalmistul on rajatud T-kujuliselt ristuvad teed, ristmikul on umbes 1,4m läbimõõduga klump. Matuseplatse on hõredalt. Neid piiravad väga madalad betoonpiired või mätaspiirded. Kalmistu keskosas kolm sepisaeda. Tähistest ilmestavad kalmistut puuristid, hauakivid ja tahvlid, vähesed raudristid, paar malmristi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaansoo õigeusu kogudus asutati 1904.a., 1905.a. ehitati puukirik. Ilmselt on kalmistu samaaegne koguduse tekkimisega.</span>


source: A
code: 28751
name: Ülejõe talu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ülejõe talu Nuudi perekonnakalmistu on 30x20m ristkülikukujuline 0,06ha suurune maa-ala Pärnu jõe kõrge kalda ja Kurgja-Suurejõe maantee vahel. Kalmistut ümbritseb 1,2m sügavune kraav. Seespool kraavi on muldvall. Kalmistu värav on puulippidest ja kinnitub hingetappidega kahe väravakase külge. Kalmistul on paar istepinki ja keset kalmistut hauasammas aastaarvuga 1891. Kalmistul on hauatähiseks 12 lihtsat puuristi, Anton Nuudi haul lisaks ka väike hauakivi ja hauatahvel kirjadega: Hilda 1899-1975 ja Anton 1898-1963. Veel üks tahvel jõepoolses reas: Adolf Nuut 21.04.1932-19.12.1987.
Kalmistut ilmestavad kased, mõned kuused. Kummalgi pool kalmistut on segamets.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisaeg jääb 19. sajandi lõppu.</span>


source: A
code: 28752
name: Hauamäe talu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauamäe talu Pauluse perekonnakalmistu on 42x33m ristkülikukujuline 0,13ha suurune maa-ala Pärnu jõe ja Laupa-Suurejõe maantee vahelisel alal. Maanteelt viib kalmistu hauakünkale sissesüvistatud rada, kahel pool teed moodustub allee ja kalmistu ümber on põlispuudest pargiala. 
Sissepääsu kalmistualale markeerivad väravakased. Hauaküngas on ümbritsetud laia ja sügava kraaviga, idaküljel suubub jõkke äravoolukraav. 
Küngas on ümbritsetud kaskedega, piirdel kasvavad üksikud kuused, tagaserval suur tamm. Mullapinnasel hauaplatsil on kääpad, tähisteks hauakivid. Ühel kääpal on hauakast, üks kääbas ilma tähiseta. 9 hauakivi on 3-s reas, lisaks üks matusetahvel. 
Hauamäe talust on pärit metropoliit Aleksander.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on tüüpilise 19. sajandil tekkinud talukalmistuga. Kalmistule on maetud 1985. aastal põllumajandustegelane Kaarel Paulus ning 1993. aastal tema abikaasa Linda Paulus.</span>


source: A
code: 28753
name: Vändra mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ristkülikukujuline 0,45ha suurune kõrgem maa-ala Vana, Kooli ja Pika tänavate vahelisel maa-alal. Sissepääsu piiravad Vana tänava pool kõrged graniitpostid sepisvõredega. Parempoolsest sepisvõrest on säilinud fragmendid. Kalmistut ümbritseb maakividest laotud müür. Müür on kohati tugevasti lagunenud, müüri lahtised kivid kalmistukünka servadel. Osa müürist kaetud pinnasega ning võsastunud. Kalmistualal kasvavad põlispuud. Kalmistuinventarist on säilinud ümberlükatud hauasammas kirjadega allpool, hauaplaadi katke ja ristiode aluskivid.
Kalmistu lõhuti kohaliku RSN TK korraldusel ja sellele rajati tantsuplats. Sellest ajast on säilinud pinkide fragmendid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vana-Vändra mõisnike v. Dittmarite kalmistu. Rajatud XIX saj.</span>


source: A
code: 28754
name: Illuste mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on  väike hulknurkne  0,44ha suurune maaala, mis on ümbritsetud sügavate kraavidega. Täitununa prahi ja pinnasega, ulatub selle sügavus kohati 2 meetrini. Seespool kraavi asub vall mis on madalaks vajunud. Sissepääs kalmistule on markeeritud madalate, umbes 0,8m kõrguste väravapostidega, milledest vasakpoolsel, püstioleval on küljes ketikinnitusaasad. Parempoolne post on oma asukohast välja tõstetud ja lebab samas maapinnal. Sissepääsutee kui ka kogu kalmistu ala on tihedalt võsastunud. Põõsasrinde moodustab lumemari, kõrgemal rindel on sarapuud. Kalmistu alale on ilmselt istutatud metsa, kohati on sirgetes ridades kuusenoorendik, mis on osaliselt kuivanud. Kõrghaljastuses on vanu lehiseid, kuuski ja kaski. Kalmistu põhjapiirilt läheb võsastunud jalgrada haudade juurde ja pöördub sealt lõunasse. 
Kalmistul on kaks nähtavat matuseala. NW-nurgas on kiviristi jalam piiblitekstiga. Jalamikivi on katki, selle üks tükk kirjaga "Freiherr" asetseb selle kõrval, nime ei ole säilinud. Ristide ees on kaks hauaplaati:1. Bertha Marie v. Maydell, geb.den.20.......... gest. den.29.oct.... 2. Amalie Alexandrine v. Maydell, geb.den 21.aug 1842,gest. den. 11.Mai 1847. Samas on kirjadeta tömppüramidaalne hauasammas. 
Teine matuseala on kalmistu idaküljel, selle, umbes 2*2m platsi ümber on kunagi  istutatud kuusehekk, mis on ülekasvanud. Tähiseks on puurist plaadikesega, mis näitab matuseaastat 1941.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Illuste mõisast umbes 0,8 km kaugusel S-suunas, ainsal kõrgemal künkal, muidu madala ja soise Paadrema jõe vasakul kaldal Illussaare poolsaarel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1870.a. suvel ostis Illuste mõisa Gotthard v. Maydell, Vatla ja Pootsi mõisate omanik. Tema poeg Eduard Theodor rajab Paadrema jõe kaldale pargi. Ilmselt on kalmistu illuste mõisa parki rajatud varem, sest ühel hauaplaatidest on säilinud surmadaatum 1847, kusjuures on tegu Maydelliga.</span>


source: A
code: 28320
name: Aseri tsemendivabriku silohoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Läbi mitme korruse ulatuv utilitaarse iseloomuga paekivist laotud fassaadiga silohoone. Avad paiknesid hoone ühel küljel. Avatäited pole säilinud. Silohoone massiivseid paekivist fassaade liigendavad sihvakad kontraforsid. Tehasehoone asub algse tootmiskompleksi südames.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aseri Tsemendivabrik valmis aastatel 1899-1905. Vabriku rajamise üheks algatajaks oli selle-aegne Aseri ja Koodu mõisate omanik, maanõunik Hermann Otto Schilling. Vabrikuhooned püstitati mõisa maale viie aastaga, lisaks valmisid elamud ja jõujaam, seati sisse veevarustus, rajati paekivikarjäär ja savivõtukoht ning raudteeharu. Endise tehase baasil loodi 1922. aastal O/Ü Telliskivitehas "Saue". 1936. aastal asutati Riiklik A/S "Tellise Tehased" ja järgmisel aastal valmis ka uus ringahjuga tehas. Nõukogude lisati kompleksi veel uusi tööstushooneid. Täna seisavad vanad vabrikuhooned kasutuseta ning on varemeis. Tellisetootmine jätkub samas kõrval moodsamates vabrikutes.</span>


source: A
code: 28321
name: Aseri tsemendivabriku pöördahjude hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Läbi mitme korruse ulatuv utilitaarse iseloomuga tehasehoone, mille fassaadid on laotud paekivist ja tellisest. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited pole säilinud. Tootmishoone massiivseid paekivist fassaade liigendavad lameda vormiga stiliseeritud kontraforsid, mille vahele suuremad ja vähemad ümarkaarsed tellisraamistusega avad. Tootmishoone paikneb algse kompleksi südames tiigi ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aseri Tsemendivabrik valmis aastatel 1899-1905. Vabriku rajamise üheks algatajaks oli selle-aegne Aseri ja Koodu mõisate omanik, maanõunik Hermann Otto Schilling. Vabrikuhooned püstitati mõisa maale viie aastaga, lisaks valmisid elamud ja jõujaam, seati sisse veevarustus, rajati paekivikarjäär ja savivõtukoht ning raudteeharu. Endise tehase baasil loodi 1922. aastal O/Ü Telliskivitehas "Saue". 1936. aastal asutati Riiklik A/S "Tellise Tehased" ja järgmisel aastal valmis ka uus ringahjuga tehas. Nõukogude lisati kompleksi veel uusi tööstushooneid. Täna seisavad vanad vabrikuhooned kasutuseta ning on varemeis. Tellisetootmine jätkub samas kõrval moodsamates vabrikutes.</span>


source: A
code: 28322
name: Aseri tsemendivabriku korsten
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes 30 m kõrgune, metallist vitstega toestatud, tellistest korsten. Allumise silinderja osa kohal kõrgub koonusjas korsten, mida eraldab teineteisest ehiskarniis. Alumises osa küljel on ümarkaarne ava. Korsten paikneb eraldiseisvalt. Kõrval olnud tootmishoone ei ole säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aseri Tsemendivabrik valmis aastatel 1899-1905. Vabriku rajamise üheks algatajaks oli selle-aegne Aseri ja Koodu mõisate omanik, maanõunik Hermann Otto Schilling. Vabrikuhooned püstitati mõisa maale viie aastaga, lisaks valmisid elamud ja jõujaam, seati sisse veevarustus, rajati paekivikarjäär ja savivõtukoht ning raudteeharu. Endise tehase baasil loodi 1922. aastal O/Ü Telliskivitehas "Saue". 1936. aastal asutati Riiklik A/S "Tellise Tehased" ja järgmisel aastal valmis ka uus ringahjuga tehas. Nõukogude lisati kompleksi veel uusi tööstushooneid. Täna seisavad vanad vabrikuhooned kasutuseta ning on varemeis. Tellisetootmine jätkub samas kõrval moodsamates vabrikutes.</span>


source: A
code: 28338
type: ehitismälestis
name:
Endise Eesti Teaduste Akadeemia Instituutide hoone peafassaadid, vestibüül, peatrepikoda ja saal koos interjöörilahendusega

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on neljakorruselise nurgahoonega, mis on kujundatud stalinistlikku esteetikat silmas pidades klassitsistlikus võtmes. Fassaadidel on kasutatud hammaskarniisi, klombitud paekivirustikat I korruse ulatuses, krohvitud aknaraamistusi ning ukseportaale. Tänavanurka rõhutab tagasiastuv hooneosa ühes peasissepääsuga. Hoone on viimistletud tumeda graniitkrohviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Estonia teatri ees olnud ajalooline kvartal hävis 1944. aasta märtsipommitamises peaaegu täielikult. Pärast sõda kavandati see linnaosa nii arhitektuurselt kui linnaehituslikult täiesti uuena, varasemad kitsad tänavad likvideeriti ja põlenud puumajade varemed lammutati. Arhitekt H. Armani projekti järgi kavandati siia suurejooneline Tallinna Kultuurikeskus, raamatukogude, muuseumite, teadusasutuste jm taolisega, see realiseerus vaid osaliselt, enamik kavandatust jäi välja ehitamata. Taastada suudeti “Estonia” teater, teostati planeeritud linnaehituslik üldkompositsioon — rajati puiesteed ja teatrihoone ette kavandatud väljak, uhkes uusklassitsistlikus stiilis ette nähtud uushoonetest ei jõutud enamikku iialgi valmis. Hoone projekteeris arhitekt E. Kaar 1948. aastal ja hoone valmis 1953. aastaks.</span>


source: A
code: 28339
type: ehitismälestis
name:
Tallinna Ülikooli Akadeemilise raamatukogu hoone (endine Eesti Teaduste Akadeemia raamatukogu hoone)

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga 6-korruselise hoone peafassaad on vooderdatud saaremaa dolomiidiga, mille selge struktuur kannab endas ajastule omast ratsionalistlikku vaimu. Arhitektuurselt on esile toodud sise- ja välisruumi ühendav esimese korruse tsoon, milles kesksel kohal varikatuse ja dekoratiivse seinapannooga rõhutatud peasissepääs ning rõhtne klaassein, mille taga avar vestibüül-garderoob. Teisest kuni kuuenda korruseni liigendavad fassaadi ülespoole kitsenevad aknaavad, mis markeerivad korruste funktsionaalset jaotus. Hoone otsafassaade on rõhutatud keraamilistest tellistest voodriga. Algne sisemine plaanilahendus on suures osas säilinud. Hoone mõlemas otsas on korruseid ühendavad trepid, milledest üks teenindab kontoriruume ja teine lugemissaale, mis paiknevad teisel ja kolmandal korrusel. Interjöörid on suuremas osas säilinud. Renoveerimistööde käigus on taastatud hoone fassaad koos välisukse kõrval asuva seinapannooga. Originaalitruult on renoveeritud ka fuajee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu hoone on ehitatud aastatel 1959-1962. Hoone arhitektideks on Uno Tölpus (1928-1964) ja Paul Madalik (1928-1993). Sisekujunduse autoriteks on sisearhitekt Leila Pärtelpoeg (1927) ja Paul Madalik. Hoone valmis osana Teaduste Akadeemia kompleksist, mille juhatas sisse 1953. aastal valminud Teaduste Akadeemia Instituutide hoone, kus paiknes kuni uue hoone valmimiseni ka raamatukogu. Hoone ehitustööd lõppesid 1962. aastal. Kolimisega alustati 1964. aastal ning raamatukogu avas lugejatele uksed 1966. aastal. Kuna Teaduste Akadeemia kompleksi uusi hooneid juurde ei ehitatud, siis koliti ruumipuudusel raamatukogu hoonesse ka erinevaid instituute ja töökodasid, mis tegutsesid algselt raamatukogu tarbeks mõeldud ruumides kuni 1994. aastani. 2003. aastal läks seni Teaduste Akadeemia alla kuulunud raamatukogu üle Tallinna Pedagoogikaülikoolile, kandes alates 2005. aastast Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu nime. Hoone interjööre uuendati 1990. aastatel. 2000. aastatel korrastati hoone fassaadid.</span>


source: A
code: 27829
name: Koolihoone Pärnus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on meie esifunktsionalisti, Pärnu linnaarhitektina töötanud Olev Siinmaa ühe varaseima tööga aastast 1929. 1920. aastate traditsionalismile iseloomulikult kõrge kelpkatuse ja tihedaruuduliste akendega hoonet iseloomustab asümmeetriline liigendus ja detailid, mille puhul võiks rääkida ekspressionismi mõjudest. Tumedad skulpturaalsed aknaraamistused, saelõikeline dekoor interjöörides (aulas, trepi käsipuudel jne). Hoone on valdavalt hästi säilinud, kinni on müüritud eenduva aulamahu fassaadil olnud väike välisuks ja asendatud aknad hoone tagaküljel. Tähelepanuväärselt hästi on säilinud ka interjöörid. Leidub ka 1930. aastate sisustusdetaile ja mööbliesemeid. 
Tegemist on kõrgel kivisoklil püstpalkkonstruktsioonis hoonega, millel on kõrge kelpkatus. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1875 aastal rajati Rääma rüütlimõisa maadele ühe koolitoaga Rääma valla koolimaja. Samal aastal alustati ka õppetööga. Aasta hiljem, 1876. aastal ostis Pärnu linn Rääma rüütlimõisa. Kuni I Maailmasõjani jäi hoonestamise rõhk siiski Tallinna maantee äärsetele aladele. Praegune Rääma kooli piirkond oli küll plaanil regulaarsete kvartalitega tänavavõrgustikuga maha märgitud, reaalne ehitustegevus (s.h tänavad) aga Rääma ojast kaugemale ei ulatanud, v.a jõeäärsel alal kus oli osaliselt rajatud praegune Rääma (tollal Ravassaare) tänav. Puudusid ka sillad üle oja. 
Aktiivsem ehitustegevus läks lahti pärast I Maailmasõda, kui piirkonda hakati rajama väikeelamuid. Elanikkonna kasv tingis vajaduse ka uue koolihoone järgi ja nii otsustas linna 1875. aastal rajatud koolihoone (mida vahepeal oli üll laiendatud) asemele rajada uue koolihoone. Asukoht selleks valiti hiljuti valminud laste varjupaiga lähedal.   
1927. aastal alustatud projekteerimistööd päädisid 1929. aastal linnaarhitekt Olev Siinmaa projekteeritud uue koolihoone valmimisega, mida kaasaegsed kutsusid ka „koolipaleeks”. Uus 6-klassiline koolimaja pidi mahutama 232 õpilast. Välisviimistlustööd kestsid 1931. aastani.</span>


source: A
code: 27830
name: Linnaaedniku elamu Pärnus
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkhoone madalal maakivist vundamendil. Ristkülikulise põhiplaaniga liituvad hoone hoovipoolsel küljel hilisemad juurdeehitised. Hoonel on savikividega kaetud viilkatus, eenduval juurdeehitusel plekk-katus. Hoone fassaade on võrreldes algsega muudetud. Konstruktsiooni järgi võib oletada, et tänavafassaadi keskosas oli gootipärase teravkaarega uks, kahel pool analoogiliste teravkaartega aknad. Hiljem on kaaravad suletud ja asendatud need tavaliste ristkülikuliste akendega. Hoone esifassaadil ja viiluväljadel on algne laudis asendatud (oluliselt kitsamaga), külgmistel fassaadidel on algupärane lai laudis osaliselt säilinud. Ka otsafassaadidel on muudetud avade kuju ja asetust. Siseruumid on olnud krohvitud (krohvimattidel). Tänaseks kahjuks nii krohv kui matid eemaldatud. Laed poola laudis taladel.  Hoone väärtuslikuma osa moodustab hoone fassaadil asetsev puidust neogooti stiilis kaaristu, mis paistab silma meisterliku teostuse poolest.  Tänaseks säilinud puitarhitektuuri pärandis sellele midagi analoogset kõrvale panna pole.   
Tegemist küllalt erandliku hoonega , mille suurus ja esinduslikkuse taotlused on omavahel kummalises vastuolus. Küllalt väikese hoone kohta on ruumid ebatavaliselt kõrged ja dekoor viitab kaugeltki mitte lihtsa kodaniku eluasemele.  Hoone kõrval asetseb tänagi väike aiandilaadne üksus (alates nõukogude ajast on hoone olnud Pärnu kommunaalameti, täna selle baasil moodustatud aktsiaseltsi käes), hoone taga on väike punastest tellistest abihoone mis ilmselt pärineb hoonega samast ajast.   
Hoone asetus linnaruumis on soleeriv – s.t puudub igasugune toetav keskkond. Ümbritsev tööstusmaastik, hetkel ka osaliselt hoonestamata alad ei paku mingitki ansamblilist pidepunkti. Teatud identiteedilist tuge pakub siiski teisel pool Riia maanteed paiknev ajalooline Alevi kalmistu. Samas on hoone asetus Pärnu ühe olulisema väljasõidutee ääres selgelt linnamärki loov. Sellisena on tal lisaks arhitektuuriajaloolisele väärtusele ka oluline roll linna identiteedi kandja ja linnaruumi kujundajana. Omanike plaan rajada sinna toitlustusasutus ainult toetab seda ideed. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19. sajandi lõpul. Teada on, et pärast Riia parkide direktorilt Georg Kuphaldt´ilt tellitud Pärnu haljastuse projekti valmimist 1889 aastal peeti vajalikuks projekti paremaks ja kiiremaks elluviimiseks võtta linnavalituses juurde tööle aednik ja rajada puukool. Esimeseks linnaaednikuks sai Carl Friedrich Hahn. Ilmselt sellesse aega jääb ka aedniku elamuna tuntud hoone ja selle juures asuva puukooli rajamine.</span>


source: A
code: 27831
name: Elamu Pärnus
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on madalal maakividest vundamendil rõhtpalkhoonega. Välisviimistluseks laudis, katusekatteks plekk. 19. sajandi keskpaigas ehitatud hoone on tüüpiline ülevenemaaliste tüüpfassaadide ajastu laps. Tegemist on laialt levinud tüüpfassaadi 99 rakendusega, mida kohtab pea kõigis eesti linnades. 1897. aastal liideti hoone mõlemale küljele juurdeehitused, ühest sai sissepääs ja esik, teise näol lisandus veel üks eluruum. Ajastule iseloomulikult segunesid fassaadil klassitsistlikud ja historitsistlikud dekooridetailid. Kummaliselt suurejoonelisena on teise korruse rõdu, mis oma sepistatud rõdupiirdega on  justkui klass parem kui ülejäänud hoone. Dissonantsi võimendab hoone ülejäänud fassaadikujunduse märgatav vaesustumine hilisemate remontide käigus. Nii on kadunud suur osa dekoorist (otsustades 1948. aasta inventariseerimisjooniste järgi pole seda täies ulatuses kunagi teostatudki), originaalne välisuks jne. Hoovi poole on lisandunud mitmeid juurdeehitusi. 
Hoone väärtus seisneb eelkõige Pärnu kuurortala vanima kihistuse esindamises, n.ö stiihilise kuurordi ajastu, kus tänu kasvavale nõudlusele hakati olemasolevat hoonestust kohandama suvitajatele vajalike teenuste pakkumiseks. Koos naaberhoone, Supeluse 19-ga tekib terviklik kogum. Sellisena sobib see hästi Supeluse tänava üldilmesse, mille iseloomulikeks joonteks on kihilisus, mitmekesisus ja stiihia.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseim projektdokumentatsioon Supeluse 17 kohta pärineb 1897. aastast kui omanik Marie Auster esitab projekti elamu ümberehituseks soovides lisada sinna tiibehitised.  Hoone inventariseerimispaberid 1946. aastast annavad hoone ehitusaastaks 1845.  Arvestades piirkonna vanima hoonestuse tekkimise aega ja asjaolu, et fassaad viitab üsna üheselt eeslinnadesse mõeldud ülevenemaalise tüüpprojekti n 99 kasutamisele võib seda aega pidada küllalt tõenäoliseks.</span>


source: A
code: 27832
name: Pansionaadihoone Pärnus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on Pärnu eelmise sajandivahetuse supelarhitektuuri silmapaistva näitega. Kui sellist väikeseruuduliste akendega puitpitsilist arhitektuuri kavandati ja ehitati sadakond aastat tagasi õige rohkelt, on sellest tänaseks vaid riismed. Tammsaare 11 puhul on tegemist silmapaistvalt suure, spetsiaalselt pansionaadiks kavandatud hoonega. Kuigi nõukogude sõjaväe käes olles on siseruumid tundmatuseni ümber ehitatud on eksterjöör säilinud valdavalt originaalis. Seda nii fassaadilaudise, avatäidete jm osas. 
Erilist tähelepanu väärivad:
- hoone originaallaudis, vahekarniisid 
- originaalaknad 
- tihedaruudulise jaotusega klaasitud akendega verandad ja tornid
Hoone teeb väärtuslikuks asjaolu, et ta on eksterjööris säilinud valdavalt originaalkujul, kuigi dekooriprogrammi osas on kaod olnud küllalt suured. Siiski on tegemist Pärnu kuurordi ajaloo ühe etapi väärika tunnistajaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone kohta pole säilikut ei Eesti Ajalooarhiivis ega ka Pärnu Linnavalitsuses. Võib oletada, et Nõukogude ajal allveelaevnike puhkebaasina tegutsenud hoone oli sedavõrd suure sõjalise tähtsusega objekt, et vastav dokumentatsioon peeti vajalikuks kõrvaldada. Mitmel pool kirjanduses on aga viidatud, et tegemist on pansionaadiga KarlsRuh (ka variandis Carlsruh), mille 1890.tel projekteeris Hugo von Wolfffeldt. Eesti Ajalooarhiivis leidus siiski mõned säilikud 20. sajandi algusest, kus krundile ehitati veel lisaks väiksemaid majutushooneid. Omanik on Carl Glabe.  Kui 1990.te alguses hoone sõjaväelaste poolt vabastati ja linnale anti,  paigutati hoonesse vanadekodu, mis tegutseb neis ruumides tänaseni.</span>


source: A
code: 27833
name: Elamu Pärnus
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga hästi säilinud küllalt tüüpilise näitega 20. sajandi teise kümnendi puitarhitektuurist. Dekooriprogramm ja fassaadide liigendus viitavad ajale, kus samaaegselt olid populaarsed nii historitsism kui juugend. Juba moodsamate ehitusvõtetega (püstpalkhoone) ehitatud, on siiski dekoorilt küllalt konservatiivne. Loobutud on küll romantilisest pitsivahust, pigem on üldmulje kergelt heimatstiili meenutav. Koos Tammsaare 15 ja 19-ga (mõlemad on samuti projekteerinud Erich Wolffeldt) moodustab käsitletav hoone tervikliku ja stiilipuhta ansambli 
Erilist tähelepanu väärivad:
- hoone originaallaudis
- välisuksed, koos käepidemetega
- originaalaknad, kus on säilinud Pärnule väga iseloomulik korintose kapiteeliga kanneleeritud tuuleliist
Hoone teeb väärtuslikuks asjaolu, et erinevalt paljudest analoogilistest hoonetest on ta valdavalt säilinud originaalkujul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>31. dets 1912 kooskõlastab Linnavalitsuse ehituskomisjon Otto Ohsolini esitatud projekti elamu ehitamiseks, mille autoriks on E. Wolffeldt. Viimane võtab enda peale ka ehitus-järelvalve.  25 veebruar 1914 kooskõlastatakse uus projekt kõrvalhoonetele.</span>


source: A
code: 27834
name: Elamu Pärnus
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ühe täiskorruse ning katusekorrusega, osaliselt kellerdatud nelja korteriga elamu. Hoone on maakivist vundamendil, valtsplekk-katusega palkehitis.  Hoone eksterjööris  ja interjööris on säilinud rohkelt algupäraseid väärtuslikke detaile ja tarindeid.  Hoone põhiplaan on oskuslikult liigendatud plaanilahendusega, mis on samuti valdavalt säilinud algupärasel kujul.
Juugendile omaselt on fassaadid omanäoliselt liigendatud, kasutades selleks erinevat laudise mustrit, nihkeid plaanilahenduses, tagasiasteid ning nikerdatud ehisdetaile. Hoovipoolne fassaad on vormistatud tagasihoidlikumalt. Laudis on põhiliselt horisontaalne, fassaade liigendavad vertikaalsed vahevööd sokli peal ja esimese korruse akende kohal ning katusekorruse fassaadi külgmistes osades. Esifassaadil on hilisemalt kinniehitatud rõdu. Hoone põhja ja läänefassaade ilmestavad valgusküllased paarisaknad.  Akende korintose kapiteeliga kanneleeritud tuuleliistud on algupärased, aknaraamid on hästi teostatud ja säilinud. I korrusel on osaliselt säilinud aknaluugid. Säilinud on 3 ehitusaegset puittahvel-välisust. Tänavapoolsetel on valgmikaknad.
Kõik välistrepid on nõukogude ajal üle betoneeritud või uuesti valatud. Paraadtrepikotta viiva välisukse juures on säilinud algne puidust käsipuu. Mõlemas trepikojas on säilinud algsed puidust trepid. Paraadtrepil on nikerdatud balustraad.  
Siseseinte viimistlus – profileeritud püst- ja rõhtlaudis, krohv-värv, krohv-tapeet. Põrandad on puitpõrandad. Laed on lihtsad, krohvitud ja värvitud. Säilinud on valdavalt kõik siseuksed koos piirdelaudadega.  Uksed on puittahveluksed, osaliselt säilinud koos linkide ja lukusiltidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13.12.1912  saab Hendrik Kibbitz Pärnu Linnavalitsuse Ehituskomisjonilt loa puidust elamu ehitamiseks vastavalt esitatud projektile (arh E. Wolffeldt) , aasta hiljem taotleb ta juba luba kõrvalhoonete püstitamiseks</span>


source: A
code: 27835
name: Elamu Pärnus
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga hästi säilinud küllalt tüüpilise näitega 20. sajandi teise kümnendi puitarhitektuurist. Dekooriprogramm ja fassaadide liigendus viitavad ajale, kus samaaegselt olid populaarsed nii historitsism kui juugend. Juba moodsamate ehitusvõtetega (püstpalkhoone) ehitatud, on siiski dekoorilt küllalt konservatiivne. Loobutud on küll romantilisest pitsivahust, pigem on üldmulje kergelt heimatstiili meenutav. Koos Tammsaare 13 ja 15-ga moodustab käsitletav hoone tervikliku ja stiilipuhta ansambli. Kuigi ehitusprojekti ei ole õnnestunud leida võib suure tõenäosusega oletada, et hoone ehitusaeg ja arhitekt on samad mis eelnimetatute puhul. St. ehitatud vahemikus 1910-1915 ja arhitektiks E. Wolffeldt. 
Erilist tähelepanu väärivad:
- hoone originaallaudis
- välisuksed
- originaalaknad esifassaadil, kus on säilinud Pärnule väga iseloomulik korintose kapiteeliga kannelleeritud tuuleliist
- klaasitud verandad
- siseuksed
Hoone teeb väärtuslikuks asjaolu, et erinevalt paljudest analoogilistest hoonetest on ta valdavalt säilinud originaalkujul</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tammsaare 19 on tõenäoliselt hoonestatud 1910. a paiku ja stiilikriitiliselt võib projekti autorluse omistada E. Wolffeldtile. Ehitusprojekti ei õnnestunud Eesti Ajalooarhiivi vastavast fondist leida.</span>


source: A
code: 27836
name: Laose talu
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilmselt ainus sedavõrd terviklikult säilinud Kihnu rehielamu. Lisaks rehielamule on säilinud ka ait ning suitsusaun, mis kokku moodustavad taluõue. 
Rehielamu on väga madalate seintega ja kõrge katusega, pooleldi kelpkatusega, pooleldi viilkatusega rõhtpalkhoone. Algselt on katusekatteks olnud õled, mis on hiljem asendatud lainelise eterniidiga. Vundamenti majal ei ole, vaid toetub maakividele ning on kohati kividelt ära vajunud. Kõrge maakividest vundament on ehitatud vaid rehealuse laudaosale. 
Hoone plaanilahendus on traditsiooniline: keskel asub suur rehetuba, mille põhjaküljel on rehealune külgedel asetsevate väravatega. Rehetoast lõuna pool asetsevad eeskamber kahe tagakambriga. Kambrite ette jääb väike ulualune. Rehetoas on säilinud reheahi – tüüpiline „kihnu ahi”, parred, suitsust tumedaks tõmbunud lagi. Ahjule on 60ndate alguses ehitatud juurde pliit. 
Eeskambris on värvitud vanad põrandalauad ning talalagi, seinad on täiendava viimistluseta kirvega tahutud palkidest. Tahutud palkidest on ka rehetoa seinad, rehealuse seinad on ümarpalgist.
Säilinud on kõrgete lävepakkudega madalad siseuksed koos vanemat tüüpi linkide ja hingedega. Kambrisse on hilisemal ajal ehitatud raudahi. Aknaid on erinevaid ja erinevatest aegadest, osaliselt säilinud ka vanade aknaklaasidega. Hoonel on vana välisuks koos omaaegsete hingede- ja lingiga. 
Osa hoone kambripoolsest välisseinast on väljast vooderdatud pillirooga, mis on Kihnus levinud tava. 
Kõrvalhoonetest on säilinud ait ja suitsusaun. Sauna eesruumi kerged plankudest seinad on suuresti lagunenud, kuid saunaruum oma suitsunud palkseintega ja kerisega säilinud. Saun asub õue põhjaküljel kinnistu piiril. Väärib säilitamist eelkõige kuna on üks vähestest Kihnus säilinud suitsusaunadest. On oluline talu kui terviku seisukohast taluõue piirava ehitisena. 
Ait, mis asetseb õue lõunaküljes on küll osaliselt vundamendikividelt maha vajunud, kuid sellele vaatamata tervikuna säilinud. Ait koosneb neljast õuepoole avanevate omaette välisustega ruumist. Tüüpiline Kihnu ait ja oluline taluõue kujundaja. Olnud õlgkatusega, hiljem laastukatusega, praegu on katusekatteks eterniit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud põhiosas 19. sajandil. Hoones elati pidevalt aastani 1989.</span>


source: A
code: 27851
name: Tondi raudteejaama peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone on suurte akendega paviljonitaoline kergehitis, kus asusid piletikassa ja ajalehekiosk ning ooteruum, mis teenindas nii rongi- kui trammiootajaid, hiljem ka einelaud. Lihtsale puithoonele andsid erilise elegantsi ehitusosade väljapeetud proportsioonid ja lai, tugevasti eenduv räästas. Käesolevaks hetkeks on puitosa lammutatud. Hoonest on säilinud jõuline klombitud paekivist sokkel, mis meenutab mitmeid samast ajast pärinevaid funktsionalistlikke pae-ehitisi. Soklikorrusele kavandati trammijuhte teenindanud käimla ja kojamehe ruum. Ka perroonide tagaosast alla laskuvas laias paerinnatisega trepis on pidulikku joont.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>20. sajandi alguses, kui Tallinna elanike arv kiiresti kasvas, tekkis üha rohkem neid inimesi, kes eeslinnadest (Nõmme) ja kaugematest linnaosadest iga päev kesklinna tööle sõitsid. Olukorras, kus autod olid veel haruldased, oli väga suur tähtsus hästi toimival ühistranspordil. Elektrirongid hakkasid Tallinna ja Pääsküla vahel liikuma 1924. aastal ja sellega seoses rajati terve rida uusi väiksemaid linnalähedasi jaamasid.  Tondile kujunes omalaadne rööbastranspordisõlm kus inimesed said kiiresti rongi pealt trammi peale ja hiljem ka autobussidele umber istuda. Kuna transpordisõlm rajati ajal, mil autoomanikke oli veel vähe ja valdav osa inimesi kasutas aktiivselt ühistransporti, eriti trammi, on arvestadud üsna suure reisijate hulgaga (mitmed laiad trepid jne). Kogu maastikuarhitektuurne tervikkompleks on kujundatud nii, et rahvamasside liikumine saaks siin toimuda sujuvalt ja tõrgeteta. Tondi raudeepeatus valmis 1933. aastal, jaamahoone ülesannet täitis algul üks raamilt maha tõstetud vana reisijatevagun. 1936 pikendati seni Alevi tänaval lõppenud Tondi trammiliin raudteejaamani. Tondile ehitati sellega seoses uus ühistranspordisõlm ja püstitati ka uus jaamahoone. Raudtee muldkehandi nõlvale rajati klomppaest sokkel, sellele püstitati puidust reisijatepaviljon, mille algne asukoht oli Alevi tänava trammipeatuses, kuid mis nüüd seal koost lahti võeti ja siin uuesti üles pandi. Arhitekt ei ole teada, kuid  on ilmne, et Tondi jaama on kavandanud keegi professionaalne projekteerija. Jaamahoone töötas läbi kogu nõukogude aja, 1990. aastatel jäi aga tühjana seisma ja lagunema. 1998. aastal lõppes jaamahoones piletimüük ning peale mitmeid põlenguid, lammutati hoone puitosa 2012. aastal.</span>


source: A
code: 27852
name: Puitelamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline, keldriga, püstpalkseintega ja laudvoodriga funktsionalistlikus stiilis ehitis. Hoone on kahe trepikojaga, osalise pööninguga ja lameda katusega. Elamu mõlemal korrusel paikneb omaette korter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elumaja projekt on kinnitatud 1934. aastal.</span>


source: A
code: 27853
name: Kuivajõe kõrtsihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuivajõe kõrtsihoone on liigendamata  ühekorruseline viilkatusega sümmeetrilise plaanilahendusega kõrtsihoone,  50,8 m pikk ja 11,5 m lai.  Katusekatteks on eterniit, enne eterniidi paigaldamist oli hoonel laastu –või pilpakatus.
 Hoone koosneb visuaalselt kolmest osast: keskel rõhtpalkseintega elu- ja kõrtsitubadega maht, millele liituvad otstes kivist seintega tallid. 
Hoone on enamuses säilitanud oma esialgse planeeringu. Kõik hilisemad  lisandused on likvideeritavad.
Hilisemate viimistluskihtide all on osaliselt säilinud  esialgne viimistlus (lae laudis, kõrtsiluugid, ukseavad,  1 vaheuks,  korstnajalad  jms)
Sokkel on halvas seisukorras: enamuses pinnasesse mattunud, tagaküljel on näha, et  soklit on korduvalt erinevate materjalidega parandatud. 
Tallide seinad on pae- ja põllukivi segaladu, rahuldavas korras, üksikud praod on hoone nurkades. Talliväravate ümbrus on korduvalt tellistega parandatud. 
Palkseinad on rahuldavas korras, alumine palgikord vajab vahetamist, esiküljel  on palkseinad  kaetud horisontaalse sulundlaudisega. Laudise all on ruberoid, alumine palgikord on mädanik- ja mardikkahjustustega.  Katusekonstruktsioonid on heas seisukorras, sarikad on ümarpalgist, ühe penniga,  osade pennide puudumine on põhjustanud müürlati väljavajumise.  Sarikate ja roovituse puit on heas seisukorras, puudub osa penne.  Müürlatt on  kahest palgikorrast koosnev, laetalade otsad kinnituvad nende kahe vahele. Müürlatt on mädanik- ja mardikkahjustustega.  Müürlatt vajab osaliselt asendamist.
Kõrtsitubade vahelagi on suurte kahjustustega läbijooksu tulemusel.  Põrandad on mädanik- ja mardikkahjustustega. 
Aknad on hilised, esialgsed ukseavad on enamuses kõrgemaks lõigatud. Osaliselt on säilinud uste piidad, lae laudis. On säilinud  üks vana põõnadega plankuks ja kaks kõrtsiluuki.
Väärtuslikud  detailid ja tarindid tuleb restaureerida.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tallinn-Tartu maantee ääres  40. kilomeetril Kosele, Kose-Uuemõisa ja  Karla suunduvate teede sõlmpunktis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuivajõe kõrtsihoone on stiilipuhas  näide tüüpilisest  kahe talliga, kahe sissepääsuga  ja ilma ulualuseta kõrtsihoonest, mis levis Eestimaal ja Põhja-Lätis. Kuivajõe kõrtsis realiseeriti Kose-Uuemõisa mõisa viinavabriku toodangut. 
Hoone täpne ehitusaeg on teadmata. Hoone üldine arhitektuurne lahendus  võimaldab hoone ehitusaja paigutada 18.sajandi II poolde/19.sajandi algusesse.  
Arhiivi materjalide põhjal  oli kõrts kindlasti olemas 1883, nimelt  Kose-Uuemõisa 1883. aasta  Eestimaa Vastastikuse Tulekindlustuse Seltsi  kindlustuspoliisil on märgitud Kuivajõe kõrtsi.  Kuivajõe Vallavalitsuse poolt 1921 välja antud tunnistus omandiõiguse tõendamiseks  on väljastatud  kõrtsikoha rentnikule  Jaan  Jaani poeg Jaansonile, kes seda kohta on pidanud 1882.aastast.  1921. aastaks oli kõrts sada aastat vana. 1875 on ehitati kõrts mõisa kulul ümber. 
Kuivajõe kõrtsihoone on ka kultuurilooliselt tähtis. 11. oktoobril 1805.aastal  kogunesid siia Kose-Uuemõisa teomehed, kes otsustasid keelduda öisest rehepeksust ja esitasid  parun Rosenile oma nõudmised. Vastuhakanuile tulid appi teomehed Ravilast, Kaiust, Kuimetsast, Inglistest ja mujalt. Ülestõusnute juhtideks olid Kõlli Toomas Karlast, Harmi Evart ja Põua-Päärna Mait Kolust. Kose-Uuemõisa sõda toimus 14. oktoobril. See oli üks suuremaid talupoegade relvastatud vastuhakkusid 1805. aastal.
Hoone seinal on mälestustahvel tekstiga SIIA KOGUNESID/ 11.OKTOOBRIL ( 29.SEPT V.K.J.) 1805.AASTAL/ MÕISNIKE RÕHUMISE VASTU ASTUNUD ÜLESTÕUSNUD KOSE KIHELKONNA TALUPOJAD./</span>


source: A
code: 27855
name: Tammsaare-Lõuna talu elumaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väiksem, ühekorruseline, laudvoodriga kaetud rõhtpalkhoone. Kaetud viilkatusega, algselt olnud katendiks laast. Esi- ja tagaküljel paiknevad väikesed eeskojad. Hoone on säilitanud enamuses esialgse plaanilahenduse. Esialgsetest välisustest ja -akendest on säilinud hoovipoolse külje avatäited. Ülejäänud on nõukogudeaegsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tammsaare  Lõuna talu ostis mõisnikult 1868. aastal Jakob Sikenberg, elumaja on ehitatud 1888. aastal.</span>


source: A
code: 27856
name: Tammsaare-Lõuna talu ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonel on erandlik ehituslaad. konstruktiivselt koosneb see kolmest eraldiseisvast üheruumilisest aidast, mille vahelikud on (hiljem) kinni ehitatud ja mis kõik on viidud ühe katuse alla. Viimasena on lisatud kõige lõunapoolsem pikk hoonemaht.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud eri aegadel lõikude kaupa. Omaniku andmeil pärineb vanim osa 18. sajandist. Konkreetsed andmed täpseks dateerimiseks puuduvad.
Esialgsete uuringute alusel võib eristada nelja ehitusetappi:
1) kaks põhjapoolsemat aidaruumi koos vahelikuga;
2)ehitati kolmas (praegu hoone keskel paiknev) üheruumiline ait, mis oli teistest mõnevõrra väiksem;
3) viimati rajatud ait ehitati uue esiseina lisamisega vana aidaga kokku ja tõenäoliselt viidi kõik aidaruumid ühe katuse alla;
4)lisati neljas, kõige lõunapoolsem pikk hoonemaht.</span>


source: A
code: 27857
name: Tammsaare-Lõuna talu meeait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, üheruumiline rõhtpalkhoone. Hoonel on rookatendiga viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1872. aastal ning on säilinud suuremate ümberehitusteta.</span>


source: A
code: 27871
name: Laevavrakk, nn Suure paadi augu laev
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud osa L=12,7 m  B=6 m. Radiosüsiniku dateering andis tulemuseks 1390 - 1444 A.D. Põhjasetetes on näha mõned suhteliselt korrapärast kuju omavad ristkülikukujulised paeplaadid, mis pärinevad Lasnamäe paemurrust. Paeplaatide pikkus 40, laius 35 ja paksus 7 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Laevavrakk asub umbes 4 meetri sügavusel ning on osaliselt kaetud kruusa ja veerkivimitega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vrakijäänuste leiukoht on kohalike randlaste suus kandnud nime Suure paadi auk. Leiti 4. septembril 1988 klubi "Viikar" sukeldujate poolt Rohuneeme kaluri Udo Remmelga juhatuse järgi. Uuritud aastatel 1988-1989 Eesti Meremuuseumi poolt. Dateeritud 1390 - 1444.</span>


source: A
code: 27873
name: Laevavrakk
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab 34 meetri sügavusel. Pikkus 17,5 meetrit ja laius 5,6 meetrit. Vrakil laadung õhukesi paekivitahvleid. Vraki sees inimsäilmed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vraki leidis Andrei Ossiptšuk 2004. aasta sptembris. Sama aasta oktoobris dokumenteeriti Eesti Meremuuseumi ja Tuukritööde OÜ poolt. Tegemist on 18. sajandi esimesse poolde kuuluva galiott tüüpi purjelaeva vrakiga.</span>


source: A
code: 27874
name: Laevavrakk
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puidust ankrupeliga, tömbi vööriosa ja lõigatud ahtriga purjelaeva vrakk. Vraki kõrgus ligikaudu 2,5 meetrit. Laevavrakk on dateeritud Eesti Meremuuseumi poolt 18. sajandisse.</span>


source: A
code: 27875
name: Laevavrakk
type: Laevavrakk
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Vrakk asub Neugrundi madalast kirdes, ligikaudu 54 meetri sügavusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vrakk leiti sonariga Eesti Meremuuseumi välitööde käigus 1998. aastal. Vrakk on dateeritud 18. sajandi I poolde.</span>


source: A
code: 27890
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohta iseloomustab 25-35 cm paksune kultuurkiht, mis on põllutööde käigus segatud. Võimalik, et kohati on siiski säilinud ka puutumatut kultuurkihti.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Kalamäe (Kahala) külas Kuusalu vallas Harjumaal. Objekt jääb Vana Narva maanteest põhja poole, Leedikõrve põllumajandusühistu suurtest loomalautadest ja masinate hoidlast u 100 m põhjakirde poole ning Kahala järve rannast u 70 m lõuna poole. Kalamäe I asulakoht jääb u 100-150 m ida poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalamäe küla on esmakordselt mainitud 13. sajandil Taani hindamisraamatus, kus selle suuruseks on märgitud 5 adramaad (Johansen, P. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Kopenhagen-Reval 1933, 396). Praegu kuuluvad omaaegse Kalamäe küla maad Kahala küla koosseisu. Kalamäe I asulakohat on kaitse all 1998. aastast (mälestis nr 18100). 

1997. aastal teostatud arheoloogilise maastikuinspektsiooni käigus avastasid geograaf Margit Tohver ning arheoloogid Kaupo Deemant ja Gurly Vedru teise asulakoha Kalamäe (praegu Kahala) külas. Ülesküntud maalt leiti mitmesuguste eriaegsete savinõude kilde, metallesemeid ja nende katkeid ning klaashelmes. Selgus, et asulakoha kultuurkiht sisaldas eelrooma rauaaja lõppu, rooma rauaaega, viikingiaega, muinasaja lõppu ja keskaega dateeritavat leiumaterjali. Leide säilitatakse TLÜ Ajaloo Instituudis (AI 6192; Vedru, G. 1999. Archaeological field work in the surroundings of lake Kahala. -  Arheoloogilised välitööd Eestis, 1998; G. Vedru. Asulakoht. Kahala küla, Kuusalu vald, Harjumaa (reg nr A27890). Eksperthinnang Kalamäe II asulakoha kultuurimälestiseks tunnistamiseks. Tallinn 2006).
</span>


source: A
code: 27891
name: Asula- ja sadamakoht
type: arheoloogiamälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muistist iseloomustab 50-60 cm paksune kultuurkiht, milles segatud on vaid pealmine 10-15 cm paksune osa. Segatud kihist saadud leiud kuuluvad muinasaja lõppu ja uusaega, puutumatuna säilinud osast saadud savinõude killud pärinevad 5.-6. sajandist ning samast kogutud söest tehtud 14C analüüsi põhjal pärineb see kiht 3.-7. sajandist (Tln 2940).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Oletatav sadamakoht asub Tsitre külas Kuusalu vallas Harjumaal. Objekt jääb Kuusalu-Leesi teest u 200 m põhjaloode poole, Tsitreninale viivast teest u 160 m põhja ja kirde poole ning praegusest mererannast u 300 m lõuna poole, kunagise merelahe läänekaldale. Kultuurkiht hõlmab u 0,5 ha suurust ala endise Tsitre suvemõisa territooriumil</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2000. aastal inspekteeris arheoloog Gurly Vedru Tsitre külas maastikku, mille käigus leiti muinasaegseid leide; väikesemahulised arheoloogilised kaevamised toimusid 18.-29.07.2005 ning 17.-28.07. 2006 aastal. Alates 1930-ndatest aastatest on arheoloogiakirjanduses oletatud, et praeguse Tsitre küla piirkonnas võis olla muinassadam (Vassar, A. 1936/1937. Aruanne kaevamistest Muuksi linnamäelt 29. juunist 7. juulini 1936.a., lk 1; Schmiedehelm, M. 1939. Kuusalu Pajulinn. - Muistse Eesti linnused, 122, joon 75). Kaevamistelt saadud leide säilitatakse Tallinnas Ajaloo Instituudi arheoloogiafondis (AI 6459). Gurly Vedru koostas mälestiseks tunnistamise eksperdihinnangu 2006. aastal (käsikiri Muinsuskaitseameti arhiivis).</span>


source: A
code: 27892
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohta iseloomustab 20-30 cm paksune kultuurkiht, mis on põllutööde käigus segatud, võimalik, et künnikihi all on säilinud ka puutumatut asulakihti. Puutumatut kultuurkihti võib olla säilinud ka Saki talu hoonete vahel. Asulakoht paiknes lääne suunas ehk Kahala järve poole pisut kallakjal maapinnal, vahemaa järve rannast asulakohani on u 800 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Saki talu maal Uuri külas Kuusalu vallas Harjumaal. Objekt jääb Uurilt Mustametsa külla viivast teest vahetult lääne poole ning Uurilt Kahala külla viivast teest u 450 m ida poole, Saki talu eluhoonetest ida ja kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1995. aasta kevadel leidsid arheoloogid Valter Lang ja Gurly Vedru arheoloogilise maastikuinspektsiooni käigus Saki talu maal Uuri külas arvukalt töötlemisjälgedega kvartsikilde (AI 6035). Leidude põhjal võib oletada, et koht oli asustatud mesoliitikumis. Samast saadi ka paar keskaegset savinõukildu, mis viitavad läheduses paiknevale asulakohale (Vedru, G. 1996. Inventories in the surroundings of Lake Kahala and archaeological excavations on the fossil field remains at Soorinna and Muuksi. - TATÜ, 4, 434-437; G. Vedru. Asulakoht. Mustametsa küla, Kuusalu vald, Harjumaa (reg nr A27892). Eksperthinnang Saki asulakoha kultuurimälestiseks tunnistamiseks. Tallinn 2006).</span>


source: A
code: 27893
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohta iseloomustab 25-40 cm paksune kultuurkiht, mis on osaliselt põllutööde käigus segatud. Asulakiht on intensiivne, sinkjasmusta värvinguga, leiumaterjal on rikkalik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Uuri külas Pulga talu maal, kahel pool Muuksi-Kahala teed. Asulakohast u 100 m kirde poole jäävad 1970.-ndatel aastatel ehitatud suured laudad, Kahala järv jääb u 800 m lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid 1995. aasta arheoloogilise maastikuinspektsiooni käigus arheoloogid Valter Lang ja Gurly Vedru. Ülesküntud maalt leiti mitmesuguste eriaegsete savinõude kilde ning metallesemeid ja nende katkeid. Selgus, et asulakoha kultuurkiht sisaldas kesk- ja uusaega dateeritavat leiumaterjali. Leide säilitatakse TLÜ Ajaloo Instituudis (AI 6034; Vedru, G. 1996. Inventories in the surroundings of Lake Kahala and archaeological excavations on the fossil field remains at Soorinna and Muuksi. - TATÜ, 4, 434-437). 

Uuri küla on esmakordselt mainitud 13. sajandil Taani hindamisraamatus, kus selle suuruseks on märgitud 14 adramaad (Johansen, P. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Kopenhagen-Reval 1933, 662-663). Ilmselt pärineb küla juba muinasajast.
</span>


source: A
code: 27894
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohta iseloomustab 25-35 cm paksune kultuurkiht, mis on põllutööde käigus osaliselt segatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Saare (Välja) talu maal Uuri külas Kuusalu vallas Harjumaal. Objekt jääb u 400 m Uuri suurtest lautadest kagu poole ning Uurilt Kolgale viivast külavaheteest u 75 m kagu poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoha avastasid 1998. aasta arheoloogilise maastikuinspektsiooni käigus geograaf Margit Tohver ja arheoloog Gurly Vedru. Ülesküntud maalt leiti keskaegsete savinõude kilde ning klaashelmes (AI 6373; Vedru, G. 1999. Archaeological field work in the surroundings of Lake Kahala.  AVE, 5762). 

Uuri küla on esmakordselt mainitud 13. sajandil Taani hindamisraamatus, kus selle suuruseks on märgitud 14 adramaad (Johansen, P. Die Estlandliste des Liber Census Daniae. Kopenhagen-Reval 1933, 662-663). Ilmselt pärineb küla juba muinasajast.</span>


source: A
code: 27895
name: Kalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme, mis hõlmab põhja-lõuna suunalise paekõrgendiku kõige kõrgema põhjapoolsema osa, eristub haritavast põllupinnast kivide rohkuse poolest. Kalme on olnud pidevalt põlluharimise all (vahepealsel perioodil küll mõnda aega ka söötis), ning sellega saanud tugevasti kahjustada. Künnikiht sisaldab põlenud luukilde ning hulgaliselt sulanud pronksesemete tükke, samuti muinasaja viimastesse sajanditesse dateeritavaid esemeid ja nende katkeid.
Arheoloogiliste proovišurfide järgi ulatub künnikiht kalme alal 25–30 cm sügavusele. Viimase all paljandunud loodusliku moreenpinnase peal täheldati väikeste söetükkide olemasolu. Võimalik, et kogu kalmealust pinda oli enne matmist tuletegemisega puhastatud. Tõenäoliselt asus sellel kohal kunagi hõreda kivilademega kalme, mis oma ehituselt võis sarnaneda osalise kivikattega kalmeväljadele, nagu neid teatakse mujalt Kose kihelkonnast (näit. Harmi) ja ka Lääne-Eestist (näit. Maidla ja Kõmsi) (vt M. Kiudsoo. Alansi kalme. Eksperthinnang. Tallinn 2006. Käsikiri Muinsuskaitseameti arhiivis).
</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Harjumaal Kõue vallas Alansi külas; muinasasula tuumikust u. 500 m ida pool, Kolu-Äksi maanteest u. 170–230 m põhja pool, ümbruskonnas valdaval kivisel põndakul. Maa-aluste põletuslohkudega kalme tuumik hõlmab u. 1600 m2 suuruse ala keset lagedat põldu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põletusmatustega kalmele viitavate leidude olemasolu täheldas esimesena A.Kivistik 2000. aasta septembris (AI 6462). Esimese arheoloogina teostas visuaalse vaatluse kalmel Mati Mandel, kes koostas muistise passi. 12.05–19.05.2006 toimusid Alansi kalmel arheoloogilised eeluuringud (juhatas M. Kiudsoo), mille käigus täpsustati matmispaiga ulatust ning stratigraafilist situatsiooni. Mauri Kiudsoo koostas ka mälestiseks tunnistamise eksperdihinnangu (M. Kiudsoo. Alansi kalme. Eksperthinnang. Tallinn 2006. Käsikiri Muinsuskaitseameti arhiivis).</span>


source: A
code: 27913
name: Puithoone (endine suvemõis)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kaldkatusega puithoone. Lintvundament paekivist. Kandekonstruktsiooni moodustavad põikpalkidest välis- ja siseseinad, millele toetuvad vahelagede kandvad puittalad. Puitsarikatel katus kaetud katuseplekiga. Välisviimistlus - värvitud voodrilauad. Siseviimistlus - tapeet. Hoone avatäited on puidust. Krundi territooriumil asuvad peamiselt 1950-1970-ndatel aastatel ehitatud ühekorruselised lao- ja garaažihooned ning 1900-te aastate algul parun Tiesenhausen&#039;i ehitatud kahekorruseline puitelamu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1913. aastal koostatud projektmaterjalide alusel.</span>


source: A
code: 27914
name: Puithoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja Mardi tänav 3 on ristkülikukujulise põhiplaaniga kahekorruseline katusekorrusega rõhtpalkehitis madalal paekivisoklil. Seinte välisviimistlusmaterjaliks on õlivärviga värvitud voodrilaud, katusekattematerjaliks käsitsivaltsitud ja värvitud sileplekk. Pikliku üldkujuga hoone asub tänavanurgal, sissekäik on otsaküljelt, teine sissekäik hoovipoolse pikema hoonekülje ühes nurgas. Otsakülg on kolme-, Mardi tänava poole jääv pikem fassaad üheksateljeline. Fassaadide põhikompositsioon on rõhutatult sümmeetriline, proportsioonikäsitlus lähtub klassikalisest kiviarhitektuurist. Hoonel on 6 ruuduga pikliku kujuga puitraamidega aknad, akende kohal dekoratiivsed aknapealdised, akende all seinapinda liigendavad puidust ehiskassetid. Kahte korrust eraldab elavalt profileeritud puitkarniis. Akende all eelnimetatud ehiskassettide kohal kulgevad saledamad vahekarniisikesed. Akende piirdelauad on tihedasoonelise profileeringuga, lihtsa vormiga. Pikema fassaadi kummaski otsas on mõlema korruse akenderea kaks äärmist akent kujundatud paarikuna, teise korruse tasandil on need eristatud muust seinaväljast puidust vahepilastriga. Katus on madala tõusunurgaga kelpkatus. Kõigil neljal hoonenurgal on neorenesass-arhitektuurile omane, kuid puithoonete puhul harva esinev mezzonino-korruse taoline, räästajoonest arvates umbkaudu 1 m kõrgune, laia karniisiga kroonitud kõrgendus. Pikema tänavafassaadi keskosas eenduvad katusest 3 üksteise kõrval paiknevat ühesugust madala kaldkatusega kaetud vintskappi.  Katusekorrust valgustavad ka eelkirjeldatud kõrgemate nurgaosade fassaadidel olevad väikesed horisontaalsed pikliku kujuga aknad. Peasissekäigu kohal on rikkaliku puitdekooriga varikatus, mis toetub kahele puidust postile, moodustades omalaadse lahtise tuulekoja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mardi 3 on eripärane ka oma põhiplaanilt. Tegemist näib olevat olnud nn. pansionaat-elamuga, sellest räägib nii hoone plaanilahendus kui ka arhiiviallikad. See oli midagi hotelli ja kortermaja vahepealset. Alumisel korrusel on üks avar korter erakordselt suurte esindusruumidega (söögi- ja elutuba), ülemine korrus on lahendatud koridorisüsteemis, kesksest koridor-esikust kahele poole jäävad ritta lükitud väikesed toakesed. Sellised hotellitaolised pansionaadid olid 19. sajandil tavalised, selletaolistes asutustes üürisid tube üksi elavad töötavad naised (õpetajannad, põetajad, sekretärid, telegrafistid), üliõpilased, pensionil ametnikud jne.; Mardi 3 asus üks pealinna tuntumaid ja elitaarsemaid bordelle, Jevdokia Blohhina maja. Asutisele lisas populaarsust soodne asukoht otse meestesauna kõrval. Bordelli jaoks kohaldatud hoone uus põhiplaan meenutab samas tänavas asunud lõbumaja "Victoria" plaani: allkorrusel, endises pansionaadipidaja korteris oli nüüd puhvet ja tutvumisruum koos esinemislavaga, ülal 15 lõbutuba. Hoovis asuvas kivihoones oli lisaks pesuköögile ja majateenijate eluruumidele voolava vee ja vanniga hügieenituba prostituutide tarbeks.</span>


source: A
code: 27915
name: Puithoone (Diakonisside lasteaed)
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõige tähelepanuväärsem on hoone Pärnu mnt poolne fassaad teise korruse rõduga, mille kohal on perforeeritud palmettidega dekoreeritud kolmnurkfrontoon. Rõdust paremale poole jääb avar veranda, mis on praeguseks küll tundmatuseni ümber ehitatud. Peauks on samuti ümber ehitatud, kuid säilinud on sambad ja puitrelaaž. Säilinud on palju algset puitpitsi ja saelõiketehnikas akende piirdelauad. Interjööris on väärtuslikeks detailideks kaks balustritega treppi ning (papi ning vineeriga üle löödud) tahveluksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone asub Kesklinna linnaosas ajaloolises Kitseküla asumis. Varasemal ajal asus Pärnu mnt lähistel mitu suvemõisa nagu Fahrenholz, Klein-Friedrichshof ja Lindheim, tihedam asustus hakkas kujunema alles 19. saj lõpul seoses  Lutheri vineerivabriku kolimisega 1887. a. Pärnu mnt äärde. Põhiliselt selle vabriku töölised rajasid Kitseküla piirkonda väikesed  majad suurte aedadega, kus kasvatada juurvilju ja ka paari kitse (sealt ka asumi nimi). Sel ajal, kui ehitati Pärnu mnt 123 elamu, oli see linna tihedast asustusest päris kaugel, krundiga piirnesid põhiliselt põllulapid ja karjamaad. Eesti oludes tähelepanuväärne šveitsi stiilis puitpitsvilla on projekteeritud Tallinnas tuntud arhitekti Nikolai Thamm sen. poolt 1882. aastal. 19. saj. keskpaigast eelkõige Narva-Jõesuus viljeldud rikkaliku ornamentikat kasutav šveitsi stiil ehk holzbaustil tõi välja puidu kui ehitusmaterjali erilised omadused ning lubas majaomanikul demonstreerida oma jõukust ja ehitusmeistreil oma oskusi. Hoone ehitati 1882. aastal härra Hugo Heinrichile, tõenäoliselt suvekoduks. Hoone paiknes Fahrenholzi suvemõisa pargi servas.Millalgi 20.sajandi alguses (dateerimata plaani kohaselt)  kohandati hoone ümber kasarmuks. Ilmselt  on sel ajal rajatud ka kivist kõrvalhoone. Hiljemalt 1919. aastast, võimalik, et ka juba varem tegutses hoones lasteaed. Piirkonnas elanud vanade inimeste mälestuste järgi oli lasteaed mingil moel seotud Pärnu mnt 102 asunud diakonisside asutisega (heategevale kristlikule naisorganisatsioonile kuulunud haigla ja hooldekodu ja kasvatajatena teenisid siin diakonissid, kuid deokumentaalset tõestust selle kohta ei ole. 1930. aastal ehitati hoone Herbert Johansoni projekti järgi ümber lastepäevakoduks, mille käigus olulisi põhiplaanilisi muutusi ei tehtud. Lisati vaid vannituba ja tualettruum. 1956. a. ehitati krundile, Pärnu mnt 123 maja ning Pärnu maantee vahele, 4 korruseline kivist elamu, mis varjab vaadet mälestisele siiani. Tolleks ajaks oli endine villa kohandatud sõjaväe ambulatooriumiks. Nõukogude aja lõpus tegutses hoones hotell “Tšaika”, kus said ööbida ametikohustusi täitvad ohvitserid. 1994. aastal nimetati asutus ümber “Sõdurikoduks”, selles hotellis on 16 tuba, kuhu on võimalik majutada 20-25 kaitseväelast, kellel puudub elamispind Tallinnas.</span>


source: A
code: 27916
name: Tallinna elektrijaama korsten
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Käesoleval ajal 85 meetrine korsten on laotud punastest tellistest, seda hoiavad vitsad ning korstna ülaosa on kinnistatud betoonkattega. Vaadeldavad on ajaloolised suitsukäigud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhja puiestee praeguste kinnistute 27 ja 27a territooriumil alustas 1865. aastal tööd Tallinna Gaasivabrik, mis varustas gaasiga algselt põhiliselt kesklinna tänavalaternaid ja ka avalikke hooneid. Gaasivabriku maa-alale rajati aastatel 1912-1913 Tallinna Elektrijaam. Ehitati masinahoone, katlamaja ja kontorihoone ning kõrge telliskorsten. Neist on praeguseks säilinud vaid kontorihoone, mida praegused eritingimused ei käsitle, kuna jäävad kõrvalolevale kinnistule. Elektrijaama köeti 1918. aastani kivisöega ja seejärel turba ning puiduga. 1923. aastal seadistati jaam ümber põlevkiviküttele. Osalt varasemate hoonete asemele rajati Põhjapuiesteele 1929. aastaks uus turbiinihoone ja 1932. aastaks lülitushoone. Elektrijaama uus katlamaja valmis 1934. aastaks Viimaseks hooneks enne n. võimu tulekut jäi hoone, milles on senini säilinud kaks soojusjaama katelt. II maailmasõjas purustati elektrijaam osaliselt, kuid taastati peagi. Praegune telliskorsten projekteeriti 1946. ja ehitati valmis 1948. aastaks. Põlevkivi kasutati jaamas 1965. aastani ja seejärel mindi üle masuudile. Põlevkivi toimetamiseks kateldeni, ehitati II maailmasõja järgsetel aastatel estakaad (ülesmõõtmisjoonistel nimetatud galeriiks). Mitu korda on vahetatud ka nime. Tallinna Elektrijaam nimetati 1925. aastal ümber Tallinna Linna Elektri Keskjaamaks. 1944. – 1959 oli nimetuseks Tallinna Linna Elektrijaam, seejärel kuni 1979. aastani Tallinna Soojus- ja Elektrijaam. 1979. a. elektri tootmine lõpetati ja toodeti vaid kaugküttesoojust. Endisesse gaasihoidlasse rajati n. võimu aastatel varjend. Estakaadi mööda veeti vagonettidega rööbasteel põlevkivi kateldesse ja on hiljem seisnud kasutuseta. Varasemast ajast on hoonetes peale kiviseinte ja mõne lihtsama ehitusdetaili vähe säilinud. Alles olevad katlad ja muu sisseseade osad pärinevad ilmselt 1950-1970. aastatest. Võib-olla hilisemad säilinud sisseseade osad on katelde puldid ja juhtpaneelid, millest on 1. korruse ruumis 132 vaid metallkestad säilinud. Ilmselt on nad paigaldatud 1980. aastate algul – otsustades vaid vaatlusest lähtuvalt. Tegelikkuses on peaegu kõik seadmed peale katelde demonteeritud või lõpuni rüüstatud nii, et säilinud on vaid alused ja kinnituskronsteinid. Käesolevatest hoonetest vanim on gaasihoidla – see kannab 1860. aastatel populaarse neogooti ja võib-olla isegi neoromaani arhitektuuristiili tunnuseid. Kindlusarhitektuurile iseloomulikud vormid jätavad mulje tugevusest ja püsivusest, mida rõhutab ka paekivi krobeline faktuur. Pärast II maailmasõda ehitatud estakaad ja korsten ning ka kõik muud lisandid on rangelt võttes stiilitunnusteta. Kuid stiilitunnusena võib nüüdsel ajal võtta arhitektuurset hoolimatust ja sihilikku rohmakust, mis on olnud kõikidel ajajärkudel üheks nõukogude võimu tähtsamaks tunnuseks.</span>


source: A
code: 27917
name: Tallinna elektrijaama katlamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on funktsionalistliku paearhitektuuri näitega. Katlamaja fassaadi ilmestavad kõrged paepinnaga vahelduvad vertikaalsed aknad ning nende kohal asetsevad ümaraknad. Seinapindu ilmestavad veel krohviga viimistletud raamistus akende ümber ning kergelt eenduvad liseenid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhja puiestee praeguste kinnistute 27 ja 27a territooriumil alustas 1865. aastal tööd Tallinna Gaasivabrik, mis varustas gaasiga algselt põhiliselt kesklinna tänavalaternaid ja ka avalikke hooneid. Gaasivabriku maa-alale rajati aastatel 1912-1913 Tallinna Elektrijaam. Ehitati masinahoone, katlamaja ja kontorihoone ning kõrge telliskorsten. Neist on praeguseks säilinud vaid kontorihoone, mida praegune kirjeldus ei käsitle, kuna jäävad kõrvalolevale kinnistule. Elektrijaama köeti 1918. aastani kivisöega ja seejärel turba ning puiduga. 1923. aastal seadistati jaam ümber põlevkiviküttele. Osalt varasemate hoonete asemele rajati Põhjapuiesteele 1929. aastaks uus turbiinihoone ja 1932. aastaks lülitushoone. Elektrijaama uus katlamaja valmis 1934. aastaks Viimaseks hooneks enne n. võimu tulekut jäi hoone, milles on senini säilinud kaks soojusjaama katelt. II maailmasõjas purustati elektrijaam osaliselt, kuid taastati peagi. Praegune telliskorsten projekteeriti 1946. ja ehitati valmis 1948. aastaks. Põlevkivi kasutati jaamas 1965. aastani ja seejärel mindi üle masuudile. Põlevkivi toimetamiseks kateldeni, ehitati II maailmasõja järgsetel aastatel estakaad (ülesmõõtmisjoonistel nimetatud galeriiks). Mitu korda on vahetatud ka nime. Tallinna Elektrijaam nimetati 1925. aastal ümber Tallinna Linna Elektri Keskjaamaks. 1944. – 1959 oli nimetuseks Tallinna Linna Elektrijaam, seejärel kuni 1979. aastani Tallinna Soojus- ja Elektrijaam. 1979. a. elektri tootmine lõpetati ja toodeti vaid kaugküttesoojust. Endisesse gaasihoidlasse rajati n. võimu aastatel varjend. Estakaadi mööda veeti vagonettidega rööbasteel põlevkivi kateldesse ja on hiljem seisnud kasutuseta. Varasemast ajast on hoonetes peale kiviseinte ja mõne lihtsama ehitusdetaili vähe säilinud. Alles olevad katlad ja muu sisseseade osad pärinevad ilmselt 1950-1970. aastatest. Võib-olla hilisemad säilinud sisseseade osad on katelde puldid ja juhtpaneelid, millest on 1. korruse ruumis 132 vaid metallkestad säilinud. Ilmselt on nad paigaldatud 1980. aastate algul – otsustades vaid vaatlusest lähtuvalt. Tegelikkuses on peaegu kõik seadmed peale katelde demonteeritud või lõpuni rüüstatud nii, et säilinud on vaid alused ja kinnituskronsteinid. Käesolevatest hoonetest vanim on gaasihoidla – see kannab 1860. aastatel populaarse neogooti ja võib-olla isegi neoromaani arhitektuuristiili tunnuseid. Kindlusarhitektuurile iseloomulikud vormid jätavad mulje tugevusest ja püsivusest, mida rõhutab ka paekivi krobeline faktuur. Pärast II maailmasõda ehitatud estakaad ja korsten ning ka kõik muud lisandid on rangelt võttes stiilitunnusteta. Kuid stiilitunnusena võib nüüdsel ajal võtta arhitektuurset hoolimatust ja sihilikku rohmakust, mis on olnud kõikidel ajajärkudel üheks nõukogude võimu tähtsamaks tunnuseks.</span>


source: A
code: 27918
name: Tallinna elektrijaama suur estakaad
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pärast II maailmasõda ehitatud estakaad ja korsten ning ka kõik muud lisandid on lihtsad terasest ka tellisest konstruktsioonid. Ilmekas tööstusrajatis on planeeritud taastada koopiana.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhja puiestee praeguste kinnistute 27 ja 27a territooriumil alustas 1865. aastal tööd Tallinna Gaasivabrik, mis varustas gaasiga algselt põhiliselt kesklinna tänavalaternaid ja ka avalikke hooneid. Gaasivabriku maa-alale rajati aastatel 1912-1913 Tallinna Elektrijaam. Ehitati masinahoone, katlamaja ja kontorihoone ning kõrge telliskorsten. Neist on praeguseks säilinud vaid kontorihoone, mida praegused eritingimused ei käsitle, kuna jäävad kõrvalolevale kinnistule. Elektrijaama köeti 1918. aastani kivisöega ja seejärel turba ning puiduga. 1923. aastal seadistati jaam ümber põlevkiviküttele. Osalt varasemate hoonete asemele rajati Põhjapuiesteele 1929. aastaks uus turbiinihoone ja 1932. aastaks lülitushoone. Elektrijaama uus katlamaja valmis 1934. aastaks Viimaseks hooneks enne n. võimu tulekut jäi hoone, milles on senini säilinud kaks soojusjaama katelt. II maailmasõjas purustati elektrijaam osaliselt, kuid taastati peagi. Praegune telliskorsten projekteeriti 1946. ja ehitati valmis 1948. aastaks. Põlevkivi kasutati jaamas 1965. aastani ja seejärel mindi üle masuudile. Põlevkivi toimetamiseks kateldeni, ehitati II maailmasõja järgsetel aastatel estakaad (ülesmõõtmisjoonistel nimetatud galeriiks). Mitu korda on vahetatud ka nime. Tallinna Elektrijaam nimetati 1925. aastal ümber Tallinna Linna Elektri Keskjaamaks. 1944. – 1959 oli nimetuseks Tallinna Linna Elektrijaam, seejärel kuni 1979. aastani Tallinna Soojus- ja Elektrijaam. 1979. a. elektri tootmine lõpetati ja toodeti vaid kaugküttesoojust. Endisesse gaasihoidlasse rajati n. võimu aastatel varjend. Estakaadi mööda veeti vagonettidega rööbasteel põlevkivi kateldesse ja on hiljem seisnud kasutuseta. Varasemast ajast on hoonetes peale kiviseinte ja mõne lihtsama ehitusdetaili vähe säilinud. Alles olevad katlad ja muu sisseseade osad pärinevad ilmselt 1950-1970. aastatest. Võib-olla hilisemad säilinud sisseseade osad on katelde puldid ja juhtpaneelid, millest on 1. korruse ruumis 132 vaid metallkestad säilinud. Ilmselt on nad paigaldatud 1980. aastate algul – otsustades vaid vaatlusest lähtuvalt. Tegelikkuses on peaegu kõik seadmed peale katelde demonteeritud või lõpuni rüüstatud nii, et säilinud on vaid alused ja kinnituskronsteinid. Käesolevatest hoonetest vanim on gaasihoidla – see kannab 1860. aastatel populaarse neogooti ja võib-olla isegi neoromaani arhitektuuristiili tunnuseid. Kindlusarhitektuurile iseloomulikud vormid jätavad mulje tugevusest ja püsivusest, mida rõhutab ka paekivi krobeline faktuur.</span>


source: A
code: 27919
name: Tallinna gaasijaama vana (II) gaasimahuti
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kuuenurkse põhiplaaniga paekivirajatisega, mis on kaasajal kohandatud elu- ning äripinnaks. Hoone paekivist kehand on kolmekorruseline ning sellele lisandub puidust peale ehitatud neljas korrus, mille keskel on ka kõrgem tornehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhja puiestee praeguste kruntide 25, 27 ja 27a territooriumil alustas 1865. aastal tööd Tallinna Gaasivabrik, mis varustas gaasiga algselt põhiliselt kesklinna tänavalaternaid ja ka avalikke hooneid. Gaasivabriku hoonestuse kavandas kubermanguarhitekt Rudolf Otto von Knüpffer. Gaasivabriku maa-alale ja osaliselt selle kõrvale  rajati aastatel 1912-1913 Tallinna Elektrijaam. Ehitati masinahoone, katlamaja ja kontorihoone ning kõrge telliskorsten. Neist on praeguseks säilinud vaid kontorihoone, mida praegused eritingimused ei käsitle, kuna jäävad kõrvalolevale kinnistule. Elektrijaama köeti 1918. aastani kivisöega ja seejärel turba ning puiduga. 1923. aastal seadistati jaam ümber põlevkiviküttele. Osalt varasemate hoonete asemele rajati Põhjapuiesteele 1929. aastaks uus turbiinihoone ja 1932. aastaks lülitushoone. Elektrijaama uus katlamaja valmis 1934. aastaks. Viimaseks hooneks enne Nõukogude võimu tulekut jäi katlamaja uus hoone, milles on senini säilinud kaks soojusjaama katelt. II maailmasõjas purustati elektrijaam osaliselt, kuid taastati peagi. Praegune telliskorsten projekteeriti 1946. ja ehitati valmis 1948. aastaks. Põlevkivi kasutati jaamas 1965. aastani ja seejärel mindi üle masuudile. Põlevkivi toimetamiseks kateldeni, ehitati II maailmasõja järgsetel aastatel estakaad (ülesmõõtmisjoonistel nimetatud galeriiks). Mitu korda on vahetatud ka nime. Tallinna Elektrijaam nimetati 1925. aastal ümber Tallinna Linna Elektri Keskjaamaks. 1944. – 1959 oli nimetuseks Tallinna Linna Elektrijaam, seejärel kuni 1979. aastani Tallinna Soojus- ja Elektrijaam. 1979. a. elektri tootmine lõpetati ja toodeti vaid kaugküttesoojust.</span>


source: A
code: 27571
name: Elamu Oru tn 15 A Viljandis, 18. saj II pool
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oru tn. 15A elumaja on väike linnamaja 18. sajandi lõpust. See on linna üks vanemaid rõhtpalkhooneid, mille seinad on kaetud Viljandi vanematele puitmajadele iseloomuliku kahetasapinnalise püstlaudvoodriga. Otsaseinad on kaetud laia horisontaalse laudvoodriga, mis on käsitsi tehtud . Hoone katus võis olla algselt õlgedest nagu 18. sajandil tüüpiline.  
Tugeva jälje Viljandi hoonete fassaadikujundusse jätab 19. sajandil klassitsism. Võimalik et just sellest perioodist pärinevad 20. sajandi alguseni püsinud detailid nagu 6-jaotuselised ning luukidega suletavad aknad.  Aknaid kaunistasid karniisid ja laiad piirdeliistud. 6-ruuduga aknaid säilinud ei ole, kuid omaaegsete akende suurust on võimalik näha hoone kahe esifassaadile jääva akna näitel (raamid on vahetatud, kuid aknaava suurust ei ole muudetud ). 1974.a. remondiga on aknaavasid oluliselt muudetud (esifassaadi vasempoolsel küljel kaks akent kokku ehitatud ja tagafassaadil on aknaavasid suurendatud).
20. sajandi alguses tehtud fotol on näha veel ukse ees olev lihtne varikatus ning kaheastmeline trepp. Hoonete Oru 15A ja Oru 15 vahel on Viljandile väga iseloomulik kõrge väravaehitis. 
1960. aastal toimunud inventariseerimisel on üles joonistatud maja fassaad, mille alusel saab väita, et sel ajal olid majal veel 6-jaotuselised aknad, valgmikuga tahveluks säilinud.
Hoones asuv ligikaudu nelja ruutmeetri suurune mantelkorsten-köök on säilinud. Tegu on Eestile ainuomase võlvitud mantelkorstna tüübiga.  Mantelkorsten-köögi avad ruumidesse võivad olla aja jooksul muudetud. Maja perenaise mäletamist mööda olevat enne 1944. a. mantelkorstna avad n.-ö. poolitanud hoone - täna on ava vaid  ühele poole. Teisele poole jääv ava on ca 0,5 x 0,5 m. Ka 1960. aasta inventariseerimisplaanil on nimetatud ava olemas. Võimalik, et tegu oli omaaegse õhuluugi või aknaga. 
Põhiplaanilt ei ole hoonet muudetud ning kujutab endast 18. sajandist ulatuslikult levinud tüüplahendust keskse mantelkorsten-köögiga ja selle ümber korrapäraselt paigutatud eluruumidega.
Hiljemalt 20. sajandil hakati kasutama mantelkorstna ruumi n.-ö. kaasaegse köögina, kuhu ehitati kaks pliiti - kummalegi perele oma pliit.  1960. aasta inventariseerimisjooniste põhjal saab öelda, et mantelkorstnas oli kaks pliiti ning kummalgi pool mantelkorstnat ahjud  - üks neist ümarahi. 1980. aastatel vanad  pliidid lõhuti ning ehitati asemele uus pottidest pliit (näha 1984.a. inventplaanil). Samast ajast pärineb suure tõenäosusega plekkahi, mis on ehitatud ümarahju asemele. Teise korterisse jääb lihtne pottahi. 
Ruumides on olnud laiadest kahetasapinnalistest laudadest laelaudis, mis võib säilinud olla kõigis ruumides, kuid hetkel näha vaid ühes ruumis. Säilinud on üks oinasarvhingedega siseuks.
Hoonel on osaline kelder, mille lagi on ümarpuit taladel. Vundament on laotud maakividest.
Hoone asub Viljandi vanalinna muinsuskaitsealal, looduslikult kaunil ürgoru nõlval, vana vallikraavi ääres, Oru tänaval. Oru tänav on selles lõigus veel kaetud munakivisillutisega ning sealne miljöö on paljudele turistidele üheks meeldivamaks jalutusmarsruudiks. 

Kaitse all on Viljandis üks 18. sajandist pärinev maja - Tartu 19.
Viljandi vanalinnas mantelkorstnaid terviklikuna säilinud ei ole, selle fragmente (peamiselt keldrites vundamendi näol) võib leida veel järgmistes hoonetes: Tartu tänav 19 (mantelkorstnast säilinud kõige enam - ca pool sellest), Kauba 12, Lossi tänav 6, Lossi 11, Lossi 30, Oru tn 9, Oru tänav 17 .
Eva Laarmann on oma analüüsis “Viljandi vanalinna hoonestuse väärtushinnanguline analüüs” lugenud maja väheväärtuslikuks, sest 1974.a. remondiga on põhjalikult muudetud fassaad ning originaaldetailid on kadunud. 

</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Viljandi vanalinna muinsuskaitsealal, looduslikult kaunil ürgoru nõlval, vana vallikraavi ääres, Oru tänaval. Oru tänav on selles lõigus veel kaetud munakivisillutisega ning sealne miljöö on paljudele turistidele üheks meeldivamaks jalutusmarsruudiks. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaur Alttoa uurimuse järgi  on juba 1784.a. kaardilt näha omapärane väike “asustustuumik” Kraavi - Supeluse - Oru tänavate ristumiskohal, kus paiknes kobaras viis maja, kuid erandlikuna kõik maavalduseta. Vanalinnaga külgnev järveäärne ürgoru nõlv oli samuti juba sel perioodil kruntideks mõõdetud, kus asusid põhiliselt linnakodanike aiamaad, ehitisi oli seal sel ajal ainult üksikuid. Alttoa märgib, et Roosi - Liiva - Supeluse tänavate rajooni tähistab plaanil ainult märkus “Liivamäed”.
Esimene siinkirjutajale teadaolev kaart, mille järgi on tuvastatav Oru 15A krundi olemasolu, pärineb aastast 1790 . Kaart kujutab Viljandi linna ja selle ümberkaudseid maid ning annab ülevaate linna krundipiiridest, hoonetest ning nende omanikest. Selle alusel saame väita, et kirjeldatav krunt  - tänase aadressiga Oru 15A - on kuulunud raekoja karjusele.  Krunt paiknes vallikraavi ääres ning sinna lähedale jäid ka linna karjamaad, mis asusid piki järve äärt. 
1832. aasta kaardil on märgitud vaid krundipiirid ning nende omanikud. Selle järgi kuulus krunt tisler Jaack Berggrünile.  
Ka 1867. aasta kaardil on hoone märgitud, kuid selle kaardil puuduvad andmed krundiomanike kohta. 
	1919. aastal ostsid tänase perenaise - Lembi Sammuli vanavanemad hoone Gustav Karli poeg Suitsult. Nõukogude perioodil (pere lahkus 1944.a. Saksamaale, 1946.a. tagasi Eestis) kolis pere Oru tn 15 keldrikorterisse.
1999.a. tagastati majad - Oru 15 ja 15A õigusjärgsetele omanikele.</span>


source: A
code: 27573
name: Kärdla reservelektrijaama korsten
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Spetsiaalsetest korstnatellistest laotud ümmarguse põhiplaaniga ülalt koonduv korsten. Korstna kõrgus 40 meetrit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1953-54.</span>


source: A
code: 27574
name: Kärdla reservelektrijaama väravahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga ja lameda katusega krohvitud kivihoone, mille seinapindu ilmestavad suured aknad neljas küljes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1968. Rein Teimani projekti järgi.</span>


source: A
code: 27575
name: Kärdla reservelektrijaama direktori auto varjualune
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, raudbetoonist kaldkatuse ja silikaattellisest seinadega avatud varjualune. Silikaattellistest seinapinda ilmestavad punastest tellistest dekoor ning ümmargused avad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1965. Richard Mihelsoni projekti järgi- eelkõige jalgrataste varjualuseks.</span>


source: A
code: 5693
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 699
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis paikneb Antsla metsakalmistul kõrgemal künkal. Keskne kivi on valatud betoonist. Selle esiküljel on mälestustahvel tekstiga: „Au langenuile”. Mälestussamba mõlemal küljel on neli püstjat graniittahukat langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põrmude ümbermatmisi ühishauda ümberkaudsetest lahingukohtadest teostati 1946,1947 ja 1950. a.Hauale püstitati uus mälestussammas 1954.a. 6. Nov 1964 asetati plaadid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5694
name: Antsla Metsakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub linna piirist ca 1 km kaugusel Valka viiva maantee ääres. Välispiire kalmistul puudub. Suur osa kalmistu vanemast osast on hõivatud nõukogude sõjameeste mälestusmärgi alla. Kalmistul paikneb hauasammas, millele on raiutud tekst: mina olin esimene. Tegu on esimese mehega, kes Antsla surnuaeda maeti. selleks oli Jaan Hermlin Kobela külast. ( kirjelduses on kasutatud andmeid I. Kaarna artiklist Antsla Metsakalmistu väärib oma nime, Võrumaa Teataja 26.07.08)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Erinevatel andmetel on kalmistu asutatud 1936-1937.a Kalmistul asuv kivist tseremoniaalhoone on pühitsetud 1993.a.</span>


source: A
code: 5695
name: Kaika kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on hästi hooldatud ning säilinud on suur osa hauatähiseid 20. sajandist. Kalmistul asub puidust õigeusukiriku vare.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on asutatud tõenäoliselt samal ajal kui Kaika Püha Kolmainu õigeusu kogudus 1896. aastal.</span>


source: A
code: 5696
name: Kraavi kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 15-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kompaktse põhiplaaniga lihtsa ühekorruselise puithoonega, mis asetseb madalal maakivivundamendil. Hoonel on poolkelpkatus ning selle sissepääsuosa on ülejäänud hoonest veidi eenduv. Hoone seinapind on kaetud horisontaallaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kraavi kihelkonnakool on olnud õigeusu koguduse juurde kuuluv kool, mis alustas tegevust 20. sajandi alguses ja tegutses 1918. aastani.</span>


source: A
code: 5697
name: Kraavi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esiküljel piirdeks mullavall, väravast säilinud üks post: maakivi, tellisnurgad, moodus 1 x 1 x 1,8 , ots püramiidjas, plekkkattega. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kraavi kalmistu on endine Kraavi õigeusu kogudusele kuuluv kalmistu. Kogudus on asutatud 19. sajandi lõpus ning sellest ajast on tõenäoliselt pärit ka kalmistu. Kalmistu on kaasajal kasutuses.</span>


source: A
code: 5698
name: Tsooru (Lepistu) ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 113-k, 114-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline punastest tellistest koolimaja on rajatud esimese, palkidest seintega hoone kohale. Algse hoone palgid võeti lahti ja nendest tehti uue hoone teise korruse seinad, mis väljastpoolt kaeti tellistega. Ehitamisel kasutati Tsooru tellisetehase kvaliteetseid kive, igale kivile on sisse pressitud firmamärk „Fierenhof“, mis on Tsooru mõisa saksakeelne vaste. Hoone peafassaadi ilmestab keskne risaliit. 1960. aastatel asendati hoone laastukatus eterniidiga ning põhjapoolse külgukse ette ehitati tuulekoda. Koolimaja siseruumides tehti esimesed suuremad muudatused 1920. aastate alguses, järgnevalt tehti siseruumides muudatusi juba 1960.-1970. aastatel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Roosiku külas, Kikkaoja-Roosiku tee ääres. Peafassaad avaneb tee poole ning on tee pealt hästi vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1887. aastast hakati asutama uut tüüpi maakoole, mida kutsuti ministeeriumikoolideks ning kus õppetöö kestis tavaliselt viis aastat. Tsooru ministeeriumikool, mis avati 1899. aastal, oli Lepistu vallakooli järglane ning esimene omataoline Võrumaal. Koolimaja valmis 1912. aastal. Tsooru ministeeriumikoolis on õppinud ja õpetanud mitmed tuntud eesti kultuuri- ja ühiskonnategelased ning vabadusvõitlejad, nagu Juhan Jaik, August Kasak ja Heinrich Pill. Kool suleti 2008. aastal ning hoone jäi aastateks tühjaks. Tänaseks on hoone eraomanduses ja kasutuses.</span>


source: A
code: 5699
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 716
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike risttahuka kujuline mälestusplaat langenute nimedega ja osaliselt ka surma daatumite ja auastmetega paikneb Tsooru pargi kaguosas, väljakasvanud heki taga. Plaadi toetuseks on tsementsegust kujundatud nn toetuskivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 5700
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on betoonist. Esiküljel on ülaosas viisnurk ja tekst ning aastaarvud 1941-1945. Tagumisel küljel sama tekst vene keeles.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 maetud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 5701
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 701
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument kujutab endast  obeliski kolmeastmelisel alusel. Tipus on betoonist kolmnurk. Obeliskil on viisnurk, tekst ja aastaarvud 1941-1945. Tekst kordub vene keeles. Langenute nimed on kahel mustast marmorist mälestustahvlil. Haud asub künkal ja on piiratud kuusehekiga. Sissekäik on toimunud metallväravate kaudu, millest on tänasel päeval säilinud vaid kaks posti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene monument avati 1949. a, mis aga peagi õhiti. 1950. a taastati monument endisel kuju. Olemasolev mälestussammas on püstitatud 1962.a.</span>


source: A
code: 5702
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 954
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestuskivile (graniit) on kinnitatud marmortahvel, millele on raiutud tekst: "Võitluses Nõukogude võimu eest 1919. aastal langenud seitsme punakaartlase ühishaud". Marmorplaadi mõõtmed on 33 x 50 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestuskivi avati 1967. aasta 28. oktoobril. Vennashauda on maetud Võru 5. Kommunistliku Kütipolgu võitlejad. Mälestuskivi avamisel viibisid Ruusmäe 8- klassilise kooli pioneerid ja ümbruskonna elanikud. Tahvli avamisest võtsid osa veel endine Võru 5. Kütipolgu võitleja A. Peder, samuti EKP Võru Rajoonikomitee sekretär E. Saarik.</span>


source: A
code: 5703
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 702
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud paikneb kõrgemal mäel Ruusmäe tammikus. Monumendi juurde viib trepistik. Monument kujutab endast dolomiidist alusel ja soklil seisvat obeliski. Obeliski sisse on raiutud viisnurk ja tekst. Kõrval paikneb mustast graniidist tahvel langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmine ühishauda toimus 1946. a. Esimene monument oli puust. 1949.a rajati Saaremaa dolomiidist monument. 1980. a püstitati mustast graniidist mälestustahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5704
name: Rogosi-Pütsepa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa 20. sajandi kalmistuga, mis paikneb väga reljeefsel maastikul. Kalmistul puuduvad piirdeaed ja väravad. Vähe on säilinud ka vanu metallist hauatähiseid ja piirdeid. Kalmistu lähedale jääb maakividest ja tellistest segalaos väike kirik, mis on algselt ehitatud Rogosi mõisahärra loal koolimajaks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule alustati matmist 1937. aastal ning on kasutuses ka tänapäeval. Pütsepa palvemajas tegutses aastatel 1876-1934 koolimaja ning alates 1935. aastast on
majas Rõuge koguduse abikirik.</span>


source: A
code: 5705
name: Plaani kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab metallaed ning sissepääsuosas on punastest tellistest ehitatud väravaehitis. Kälmistul on säilinud mitmeid ajastule ja kohale iseloomulike hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Plaani õigeusukirik on ehitatud 19. sajandi lõpus, tõenäoliselt on samast perioodist pärit ka plaani kalmistu.</span>


source: A
code: 5706
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 703
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kompleks on ristküliku kujuline ala, mis on piiratud kolmest küljest madala metallaiaga. Avatud esiküljest viib plaatidest tee dolomiidist mälestussambani, mille ette murupinda on paigaldatud metallist kanduritele nimeplaadid. Nimepaatide ümber on istutatud kanarbikku. Metallaia ja murupinna vahele on istutatud hariliku kuuse kääbusvormide rida.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõukogude sõdurite ühishaud on tekkinud sõjajärgse ümbermatmise tulemusena. Lasva ühishaua esialgne tähistus on teadmata. Tüüpprojekti järgi loodud dolomiitsammas püstitati 1959.a. Langenuste nimetahvlid paigaldati matmispaigale arvatavasti 1979.a rekonstrueerimistööde käigus. 2000.a uuendati matmispaiga kujundust.</span>


source: A
code: 5707
name: Pindi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on kiriku poolsest küljest betoonpostide ning lippidest aiaga, tagaosas võrkaiaga. Kalmistul on erineva kujundusega metallist ja kivis hauatähiseid. Kalmistul kasvab kõrghaljastus ning kalmistu on hästi hooldatud ja kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi lõpus on ehitatud Pindi kirik, tõenäoliselt on ka kalmistu samast ajaperioodist.</span>


source: A
code: 5708
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 956
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab mälestusmärk. Tegemist on betoonist valatud 90 cm kõrguse alusega, millele on ühele küljele paigaldatud marmorist plaat suurusega 70x50 cm. Plaadil on tekst: "SIIA ON MAETUD 12 PUNAARMEELAST / KES LANGESID VÕITLUSES / VALGEKAARTLASTEGA 1919. A. TALVEL / KÜLLATOVA KÜLAS / AU LANGENUD KANGELASTELE!".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Obinitsast 3 km kagus, Küllätüvä külast 0,5 km lõunaedela suunas, metsa servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hukkunud on maetud ühishauda 1919. aastal. Mälestussammas avati 8. mail 1968. aastal.</span>


source: A
code: 5709
name: Meeksi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väikese Setu kalmistuga, mis on väga puhas ja hästi hooldatud. Kalmistul on silikaattellistest laotud väravapostid ja puidust värav ning osaliselt on kalmistu piiratud võrkaiaga. Kalmistul paikneb ka Meeksi õigeusu kirik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võru maakonnas, Miikse külas, Meremäe-Miikse tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1946. aastal esitas koguduse juhatus avalduse 1,5 ha suuruse krundi saamiseks vana kiriku juurde kalmistu rajamiseks. Meeksi kalmistu õnnistati samal aasta 7. aprillil. Õnnistamisega ühel päeval viidi uuel kalmistul kohaliku võimu poolt läbi üheteistkümne II maailmasõjas hukkunud nõukogude sõduri ümbermatmise tseremoonia. See ühishaud tunnistati kultuurimälestiseks 1997. aastal.</span>


source: A
code: 5710
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 704
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument kujutab endast väikesel künkal asuvat Saaremaa dolomiidist mälestussammast. Sambal on väljaraiutud viisnurk ning sisseraiutud tekst. Mälestussamba ees asuvad betoonist alusel  mustast graniidist mälestustahvlid langenute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Meeksi kalmistul kiriku lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Meeksi ühishaud loodi 1944. a mil sinna maeti ümber langenud Meeksi, Meremäe, Obinitsa ja Kalatsovo ühishaudadest. 1959. a püstitati kalmistule standardprojekti järgi dolomiidist mälestussammas. 1975 .a paigaldati mälestustahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5711
name: Obinitsa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ajaloolise kalmistuga, mille sissepääs on tähistatud kahe väravaga. Vanem neist maakividest ja sepistatud väravast, uuem järgib vanema sissepääsu kujundust, kuid on laotud tellistest ja väravaosa on puitlippidest.  Kalmistule on maetud setu lauluema Hilana Taarka (1856-1933) ning kalmistul asub kaks ajaloolist zalnikut ehk kividest tähistatud laibahauda keskajast. Kalmistule on iseloomulik hauaplatside piiramine nii puidust lippaedade kui ka metallpiiretega. Kalmistu on hästi hoondatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistul paikneb umbes 14. sajandist pärit zalnikud, uuem osa on pühitsetud 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 27601
name: Pilistvere kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viljandi piirkonnale iseloomulik maakivist hoone, mille nurgad ning aknaümbrised on laotud punasest tellistest. Maakivi ladu on Viljandi piirkonnale tüüpiline - kus mördile on tikitud väikesi kivikesi. Maja on põhiplaanilt pikliku ristkülikukujuline, mille keskne osa - risaliit - on eenduv. Kolme akna ulatuses on väljaehitatud teine punastest tellistest korrus hoone keskteljel. Selle aknad on kohakuti esimese korruse akendega, kuid ümarkaarsed. 
Katus on poolkelpkatus, kaetud algselt laastudega, nõukogude ajal eterniidiga ja 2006.a. plekiga. Hoone katusealune on hilisemal perioodil täielikult kasutusele võetud. Kaarjate katuseakende asemele on ehitatud vintskapid. Algselt olnud punastest tellistest korstnad on asendatud silikaattellistega. 
Hoone vundament on samuti maakividest. 
Sisemuses originaalsubsantsi säilinud praktiliselt ei ole.  1947. aasta kirjelduse kaudu on teada, et seinad olid siseruumides krohvitud, kasutatud ka õli- ja liimvärvi. Laed olid kaetud laelaudadega ning värvitud liimvärviga, põrandad olid samuti laudadest ning värvitud õlivärviga. Vaheseinad oli ehitatud tellistest, trepid puidust, ahjud lihtpottidest.  II korrusel asus kooli saal.
Muudatusi on tehtud siseruumides hilisemate ümberehituste käigus, eeskätt pikikoridoride loomisega, mille tulemusel moodustuvad ruumid mõlemale poole koridori. Ühtlasi on sellega muudetud osade ruumide suurust, ukse asukohti. 2006.a. teostati hoone remont, mille käigus vahetati aknad, uksed ja ehitati majja lift.
1947.a. kirjelduse järgi kuulusid kooli territooriumile maakividest laotud ait-tõllakuur, mis oli kaetud laastuga. Kelder oli maakividest, võlvitud laega ning kaetud samuti laastuga. Saun oli ehitatud palkidest ning katus kaetud samuti laastuga. 
Abihoonetest on säilinud ait-tõllakuur, mis on hiljem ümberehitatud saun-katlamajaks.
Hoovis kasvavad põlispuud.

</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kooli ajalugu ulatub Pilistveres tagasi aastasse 1686, kui Pilistveres hakkas ametisse Forseliuse ettevalmistatud koolmeister J. D. Berthold.  1688 aastast on teada, et Pilistveres oli 25 õpilast. Seal õpetati lugemise, laulmise ja palvete päheõppimise kõrval ka kirjutamist. 
Esimene kihelkonnakool asutati Viljandimaal Suure-Jaanis 1824. Järgmine Põltsamaal – 1835 ja Tarvastus 1843. Pilistveres ja Paistus alustasid kihelkonnakoolid 1854.  Viljandimaal oli tihedalt ka valla- ja külakoole.  
1883.a. ajaleht “Sakala” teatab, et “8 aasta eest oli Pilistvere kihelkonna kool päris hengusel, aga hakkas siis jälle uuesti elama, kuni mineva aasta uus koolimaja jälle ära põles“. Pärast põlengut kolis kool jälle köstri vanasse majja. Tollane abikoolmeister oli Tartu Vene seminari kasvandik, mistõttu oli tunniplaanis koht ka vene keelel.
1885.a. avati Pilistvere kihelkonnakooli kivist hoone, mille avamisel esines luuletusega Jakob Tamm, kes töötas koolis juhatajana kuni 1890.a. On teada, et sel ajal õppis Pilistveres 44 õpilast.
Lastevanemate palvel avati 1919 koolis ka algkool, mille juhatajaks sai Eduard Martin, kes oli varem Kiriveres õpetaja. Koolis oli ühtekokku 82 last ja 3 õpetajat.  1920 oli õpilasi juba 104. 1945.a. muudeti Pilistvere kool 4-klassiliseks.
1936.a. 1. märtsi seisuga andis tollane koolijuhataja E. Martin ülevaate kooli hetkeolukorrast. Tegu oli blanketiga, mida tõenäoliselt täitsid tol ajal kõikide koolide juhatajad.
Aruandest “Teated kooliruumide kohta”  selgub, et koolimaja asus Kõo vallas Paluküla külas. Maja kuulus omavalitsusele ning oli antud koolile tasuta üürile. Valla kohustuseks oli maja korras hoida ja teha jooksvaid remonttöid. 
Hoone ehitusajaks on öeldud 1884. Maja on osaliselt kahekordne, seinad kivist, katus laastudest. Kapitaalremonti oli tehtud viimati 1934.a. kui ehitati majale uus katus, klassitubasid remonditi viimati 1933.a. Mainitud oli ka, et koolil võlgu ei ole. 
Koolil oli ahjuküte ning ühtlasi märgitud, et ruume ventileeritakse akende kaudu. 1936.a. veebruarikuus oli ühe klassitoa temperatuur 17 ja teise oma 14 kraadi C° järgi. Kasutati pertrooliumivalgust. Õpilasi oli ühes klassis 33 ja teises 37. Üldhinnang ühele klassiruumidele oli rahuldav, teist pidas koolijuhataja liialt pimedaks. Koolis oli tol hetkel ka veel üks vaba klassituba. Koolis anti lastele tasuta teed.
Koolimajas asus peale klassitubade ka köök (16,4 ruutmeetrit) ja üks 20 ruutmeetrine ruum. Lisaks koolijuhataja korter 4 toaga, kokku 156 ruutmeetrit. Selles korteris oli ka köök ning koolijuhataja pääses oma eraruumidesse eraldiseisvast uksest. 
Veel oli koolis üks õpetaja 2-toaline korter (36 ruutmeetrit), mis oli aga köögita ning millesse pääses läbi kooliruumide ning üks teenijate ruum ühe toaga.
Koolil oli rida majapidamishooneid - ait, laut, küün ja kelder.
Kooli ümber olevat aeda kasutati oma tarbeks. 
Õues asus kiviraketega kaanega suletav kaev, joogivett pumbati. 
1947.a. koolipassist selgub, et kool kuulus Haridusministeeriumile ning tegu oli Pilistvere Mittetäieliku Keskkooliga.  Kooli maa-ala oli 10 000 ruutmeetrit suur, kooli talu suurus aga 3,65 hektarit. 
1968.a. kool likvideeriti õpilaste vähesuse tõttu.  
2006.a. tegutseb majas Pilistvere Hooldekodu.

</span>


source: A
code: 5712
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 128-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on taastatud koopiana ja kujutab umbes 2,5 m kõrgust, maakividest laotud alusele asetataud graniitsammast, mille esiküljel on ümarpetiku kujuliselt lihvitud pinnal ratsarügemendi embeem ning tekst: "SIIN/VÕITLES/VABADUS-/SÕJAS/I/RATSAPOLK/19.IV.1919." Mälestussamba ees asuvad graniitahvlid kuue lahingus langenute nimedega. (M. Strauss, Vabadusõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Misso lahing toimus 19.aprillil 1919 a. 26. mail 1935. a avati Missos Oravasaaremäel mälestussammas, millega austati Vabadussõjas langenud kuue husaari mälestust ning jäädvustati 1. ratsapolgu lahingutegevus. Avapidustustele oli üles rivistatud terve ratsarügement. 2,5 meetri kõrguse graniitsamba avas kindralleitnant Johan Laidoner. Mälestusmärk purustati 30.septembril 1945. a ning taastati 1989.a algse samba koopiana.  Samba pidulik avamine toimus 27. augustil 1989.a. Vaid mõne ammu kaugusel vabadussõja monumendist on püstitatud Teise maailmasõja mälestusmärk. (R. Viljat, Eesti Vabadussõja mälestusmärgid. Tänapäev 2008)</span>


source: A
code: 5713
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 705
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument kujutab endast väikesel künkal asuvat Saaremaa dolomiidist mälestussammast. Sambal on väljaraiutud viisnurk ning sisseraiutud tekst. Mälestussamba ees asuvad ühtsel  betoonist alusel kaks mustast graniidist mälestustahvlit langenute nimedega. Eraldi asub kalmistul veel mustast graniidist tahvel ühe langenu nimega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Misso hauda toimusid ümbermatmised 1946-47. a. 1959 püstitati kalmistule standardprojekti järgi dolomiidist mälestussammas. 1975 .a paigaldati mälestustahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5714
name: Misso kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Misso kalmistul puuduvad kalmistupiire ning puudub ka sissepääsu markeeriv väravaehitis. Küll leidub kalmistul rida väärtuslike hauatähiseid ning kabelihoone. Kalmistu on kasutuses ning hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Misso kalmistul asub 1936. aastal rajatud Vabadussõja mälestussammas ning II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>


source: A
code: 5715
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 706
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist sammas, mis on püstitatud astmelisele alusele. Samba peal on kiri: 1941-1945. Suures isamaasõjas langenud nõukogude armee võitlejaile (sama ka vene keeles). Mälestussamba kõrvale on paigaldatud kolm graniidist plaati, millel hukkunute nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Luhamaa kalmistu lõuna-kaguosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Luhamaa vennashaud moodustati 1946-47, mil siia maeti ümber langenud väiksematest ühis- ja üksikhaudadest Mokrast, Määsist, Luhalt. 1959 a püstitati kalmistule standardprojekti järgi dolomiidist mälestussammas. 1975 .a paigaldati mälestustahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5716
name: Luhamaa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kalmistu Luhamaa kiriku juures. Kalmistu idakülge piirab kuusehekk, kalmistust põhjas paikneb 1930. aastatel ehitatud puust õigeusukirik. Kalmistu lõunaosas asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Misso vallas, Määsi külas, suurest Luhamaa maantest u 250 m põhjas, loodusliku künka otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kagunurgas paiknes varem sakslaste matmispaik, kuid 1999. aasta suvel kaevati hukkunute põrmud V. Drevingu juhtimisel välja ja maeti Saksamaale ümber.</span>


source: A
code: 5717
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 707
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba materjaliks on graniit. Sammas toetub neljaastmelisele alusel. Sambal on tekst. Ühel pool eesti teisel pool vene keeles. Süvendatud aastaarvud 1941-1945. Teksti kohal on sõõris viisnurga kujutis. Samba külgedel langenute nimed. Hiljem väljaselgitatute nimed on raiutud mustast graniidist lisatahvlile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõjas aastatel 1941-45 maetud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 5718
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 709
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hukkunute ühishaud on kujundatud betoonist samba ning hauatahvlitega. Sammas on püstitatud astmestikule ning selle ees asub betooni ja maakividega kujundatud piklik ala, mille küljele on paigutatud korrapäraselt 12 väiksemat hauatähist nimede ja daatumitega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud paikneb saekaatri hoovil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1972. aastal. Selle autor on B. Mark.</span>


source: A
code: 5719
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 708
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba materjal graniit. Sammas toetub neljaastmelisele alusel. Sambal on tekst. Ühel pool eesti teisel pool vene keeles. Süvendatud aastaarvud 1941-1945. Teksti kohal on sõõris viisnurga kujutis. Samba külgedel langenute nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 maetud punaväelased.</span>


source: A
code: 5720
name: Nogopalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nogopalo vana kalmistu paikneb teedekolmnurgas. Kalmistut läbib ühest maanteeharust teiseni peatee, mille kumaski otsas on punastese tellistest väravad.  Kalmstut ümbritsev müür on säilinud osaliselt. Kasaritsa-poolses otsas asub kalmistu uuem osa. (andmed I. Kaarna, Rõuges on kolm omanäolist kalmistut, Võrumaa Teataja, 01.11.2008)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamise aeg ei ole teada, kuid arvatakse, et surnuaed on rajatud peale Põhjasõda (1700-1721) puhkenud katku ajal.</span>


source: A
code: 5721
name: Rõuge kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on punastest tellistest, maakivist sokli ja viilkatusega kahekorruselise hoonega. Risttahuka kujulise põhimahu ja -plaaniga koolimaja on väliselt säilitanud oma algse kuju. Materjalikasutus ja fassaadi arhitektuurne lahendus viitavad 19. sajandi II poolel vene ametihoonete arhitektuuris levinud nn kroonustiilile. Fassaadi iseloomustavad neorenessanslikud ümaraknad ja atika ning samas lakooniline fassaadidekoor korrapärases asetuses avadega. Hoone nurki ja keskosa rõhutavad liseenid, mis ühtuvad vahekarniisijoonega. Esiosa keskrisaliit on rohkem läbi töötatud: põiki- ja ümarkaarselt on laotud väiksemaid ilutelliseid, teise korruse ümarkaaraken on neorenessansliku lahendusega. Seinapinna rütmi ilmestab puhasvuugiga tellisemuster. Interjööris on säilinud vaid üksikud detailid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Rõuge kooli kompleks paikneb Rõuge alevikus, Haanja mnt ja Staadioni tänava nurgal. Lääne suunas, üle Staadioni tänava, asetseb Rõuge kirik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kihelkonnakool, kui teise astme rahvakool, asutati Rõuges 1846.a. Esialgne puidust kihelkonnakooli hoone põles 7. veebruaril 1883. aastal maani maha. Uus koolimaja otsustati ehitada kiviehitusena. Vajaminevast summast hüvitasid poole kihelkonna mõisad vastavalt oma maade suurusele ja teise poole vallad vastavalt liikmete arvule. Punastest tellistest hoone ehitamist alustati 1883. aastal ning koolimaja püstitati nelja kuuga. Projekti autoriks oli Põltsamaa ehitusmeister G. Beermann. Hoone sai Vabadussõjas kannatada ning interjöör hävis. 1960. aastate keskel sai koolimaja kahekorruselise juurdeehitise, millele  2003. aastal lisandus ajakohane ja ruumikas spordihoone kompleks. Hoone on jätkuvalt kasutusel koolimajana.</span>


source: A
code: 5722
name: Vabadussõja mälestussammas, V. Mellik, 1926 (pronks, graniit)
type: Mälestussammas
alt_id: 127-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba alus ja pronkskuju on originaalid. Sammas paikneb Rõuge kiriku lähedal ja kujutab endast kaheastmelisele alusele paigaldatud nelinurkset postamenti, mille otsa on asetatud V. Melliku modelleeritud mõõka kõrgel hoidev sõdurifiguur. Samba esiküljel on tekst:"1918-1920/AU/LANGENUILE!/TÄNULIK/RÕUGE/KIHELKOND". Rõuge kihelkonnast, 200 langenu nimed jäid sambale raiumata. Taastatud samba tagumisele küljele on kinnitatud pronkstahvel tekstiga: " mälestusmärk avatud 03.10.1926.a./Purustatud 1945.a stalinistide poolt.../Taasavatud 30.10.1988.a Muinsuskaitse/Seltsi poolt Rõuge rahva toetusel.(M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati pidulikult 03. oktoobril 1926. a. Mälestussammas õhiti 1945.a. Pronksist sõduri kuju ja samba aluskivid kaevati samba lähedal maasse. Mõni aeg hiljem peitis kohalik kunstnik Aksel Ollmann ,koos kahe kaaslasega kuju oma koju. 30.oktoobril 1988.a  toimus mälestussamba pidulik taasavamine. ( M .Strauss, Vabadussõja mälestussambad I, Keila 2002)</span>


source: A
code: 5723
name: Jaani-Peebu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jaani-Peebu surnuaed on Rõuge suurim kalmistu. Seitsme hektari suurust maa-ala läbib peaaegu 400 m pikune allee. Põlispuudest kasvavad siin kask, tamm, kuusk, mänd, pärn. Matmist alustati kalmsitu idaosas reamatustega, lääneosas on perekondlikud hauaplatsid. Kalmistul asub kabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 1850ndate aastate paiku.</span>


source: A
code: 5724
name: Rõuge vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõuge vana kalmistu paikneb Rõuge kirikust ida pool ja on 3,5 ha suurune. Vana kalmistut on kunagi poolitanud kivimüür, mille asukoht on siiani nähtav. Teisele poole kivimüüri jäävad baltisakslaste hauad ja hauakambrid. Sinna piirkonda jääb ka Samson-Himmelstjernade perekonna hauaplats. Vana kalmistu hauakambreid on korduvalt rüüstatud. Kalmistu idaosas asuvad kunagise kabeli varemed. (andmed, I. Kaarna, Rõuges on kolm omanäolist kalmistut, Võrumaa Teataja 01.11.2008)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rõuge vana kalmistu on pühitsetud 1848.a.</span>


source: A
code: 5725
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 695
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paikneb punasest lihvitud graniidist astmelisel alusel obeliskikujuline mälestussammas. Mälestussambal on tekst Langenutele võitluses Suure Sotsialistliku Oktoobrirevolutsiooni eest. Ees paiknevad väikesed graniitplaadid nimedega, sünni- ning surmadaatumitega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jaani-Peebu kalmistu lasuvasse ühishauda on maetud 1918. a hukatud nõukogude aktivistid vennad Friedrich ja Oskar Leegen ning teised revolutsionäärid. Mälestussammas on püstitatud 1950 a.</span>


source: A
code: 5726
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 710
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab betoonist monument. Obeliski esikülg on sile ja sellel on sisseraiutud aastaarvud 1941-1945 ja tekst. Monumendi kõrval on tumehallist lihvitud graniidist tahukad, millel on väljaraiutud langenute nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rõuge vanale kalmistule on maetud ümbruskonna lahingutes ja Rõuge koolimajas asunud välihospidalis surnud sõdurid. Ümbermatmised vennashauda on toimunud 1947.a Langenute nimetahvlid on püstitatud 1978.a.</span>


source: A
code: 5727
name: Tannil Kriisa (1866-1940) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 76-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplats on ääristatud osaliselt madala betoonist piirdega ning kaetud liivaga. Hauamonumendiks on ümara vormiga tume graniitkivi, mis on asetatud betoonist valatud alusele. Hauatähisel on kirjed: KRIISA TANNIL/ ALVIINE/ EDUARD koos sünni-ja surmadaatumitega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Orelimeister Tannil Kriisa (1866-1940) sündis Võrumaal Kokemäel ning asutas oma vendadega tuntud oreliehituse firma. Tannil Kriisa pärand elab edasi ning tema järeltulijad tegelevad ka kaasajal oreliehituse vallas.</span>


source: A
code: 5728
name: Sänna külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 120-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on pööninguga ühekorruseline puitehitis. Koolimaja maantee poolsel küljel oli verandaga peasissepääs. Õpilased sisenesid koolimajja Kaugu küla poolsest küljest. Koolimaja on aastate jooksul kapitaalselt remonditud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Kaugu külas, Koolimäel, mis jääb Sänna-Rõuge maanteest kagusse, Kaugu-Hurda tee äärde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sännas on antud kooliharidust alates 1735. aastast. Sänna külakooli hoone valmis 1875. aastal. Lisaks klassiruumidele olid hoones ka koolijuhataja eluruumid ning kaugemalt pärit õpilased kasutasid kooliruume ka magamisruumina. Kõige suurema jälje on Sänna kooli ajalukku jätnud koolijuhataja (aastatel 1926-1941) Sulev Maavara, kes tõi kooli kooliuuendusliikumise põhimõtted ja rakendas õppetöös edukalt koduloo printsiipi. Sänna koolis on õppinud ka eesti luuletaja ja näitekirjanik Karl Arthur Adson (1889-1977). Õppetegevuse kõrval oli koolimaja ka täiskasvanute kogunemiskohaks, seal toimusid palvetunnid ning laulu ja näitemängu harrastus. Sänna kool suleti 1970. aastal Eestimaa väikeste koolide likvideerimise kampaania käigus. Tänaseks on hoone eraomanduses.</span>


source: A
code: 5729
name: Vabadussõja mälestussammas ja Vabadussõjas hukkunud Juhan Liljebeki haud
type: Mälestussammas
alt_id: 129-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Soklile asetatud graniitobelisk, mille esi ja tagakülg freesitud. Esiküljel Vabadusristi kontuur ja aastaarvud: 
"1918-1920" ning 8 Vabadussõjas langenu nimed nimed:"  Johan Liljebek,Mihkel Klindermann, Leonhard Külaots,Johannes Luiga,Mihkel Nuga, Mihkel Piilmann, Aleksander Balin, Jaan Pettai". Alumisel osal tekst: "Mälestab tänulik Sänna./27. IV 1937".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võitlused Sänna ümbruses toimusid 1919 märtsist maini. Lahingutes Sänna pärast langes 8 meest. neist 5 soomusrongi koosseisus. Sänna Raamatukogu seltsi eestvedamisel püstitati neile mälestusammas, mille valmistas kiviraidur S. Põvvat. Sammas avati 27.06.1937.a. 
Sammas purustati 1945. , tükid viidi Võrru ja ja paigutati uue tekstiga Teises maailmasõjas langenud Nõukogude  sõdurite haudadele.  1989  toodi sammas Võrust tagasi ja pandi Sännasse üles. Võrru valmistati uus mälestussammas.
("Vabadussõja mälestusmärgid")</span>


source: A
code: 5730
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 712
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual asuv mälestuskivi on looduslikust mustast graniidist kuhu on sisse raiutud tekst ja langenute nimed. Allosas paikneb lisatahvel kolme langenu nimega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaud loodi 1946. a mil sinna maeti ümber Linnamäe. Vaabina, Kurenurme ümbruses langenud. Mälestussammas püstitati 1970. a. 9. Mail. 1984. a paigaldati lisatahvlid veel 3 langenu nimedega.</span>


source: A
code: 5731
name: Vabadussõja mälestusmärk
type: ajaloomälestis
alt_id: 130-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivile kinnitatud graniittahvlil on kuldne ladina risti ja palmioksa kujutis ning tekst:" Langenud  vabadussõjas/1918-1920." ning 7 nime " ja ilmasõjas/1914-1918." ning veel kuus nime ja "Mälestab Sõmerpalu vald/2.X.32." (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestustahvel Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenuile Sõmerpalu vallast avati 02.oktoobril 1932.a Osula koolimaja saalis. 1940. a võeti mälestustahvel maha ning avati taas 17.augusil 1942.a. 1944.a peitsid kohalikud kooliõpetajad tahvli uuesti. Mälestustahvel taasavati koolimaja saalis 24. vebruaril 1989.a. Kuna tahvlit oma endisele kohale paigaldada ei saanud leiti õige olevat asetada tahvel kivile koolimaja esisel platsil. Mälestustahvel taasavati Osula koolimaja juures 26. mail 1990. a.(M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>


source: A
code: 5732
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 711
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusammas kujutab endast lihvitud graniidist alusele toetuvat obeliski. Obeliski esiküljele on raiutud leegi kujutis tagaküljel tekst. Kahel pool obeliski asuvad kummalgi küljel kolm graniidist betoonist alusele toetuvat mälestustahvlit langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Osula vennashaud moodustati 1946-1947.a , mil siia maeti ümber võitlejad üksikutest haudadest. 1950. a püstitati mälestussammas ja 1975. a paigaldati mälestustahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5733
name: Osula kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuküla küla. Väravapostid 0,78 x 0, 95

Hooldatud, kasutusel, korras kalmistu. Jatsa: Kirjeldatud abihoone on tegelikult kabel koos väravaga. Kabel kahekorruseline, alumine korrus maakivist, ülemine puidust laudvooderdusega. Tornikiiver laastukattega. Kabeli fassaadil tellistest viil, tellistest ka ava piirded. Jatsal kirjeldatud ja mootudega väravaehitis asub mäe all ja on kas betoonist voi krohvitud, jalakäijate läbikäigud pole pealt kaetud kaartega, kaar ainult keskmisel käigul. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Osula surnuaed on rajatud 1833.a kõrge mäe otsa. Kalmistu jaoks andis maa Prassipallu Sõmerpalu mõisahärra von Müller. Kalmistu peatee ääres on veel säilinud esimesed hauamärgid, mis on kivist välja raiutud.</span>


source: A
code: 5734
name: Urvaste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Urvaste kirikust 500 m kagus, kõrgemal künkal. Kalmistul on üks suurem peatee, millelt hargnevad kõrvalteed jagavad kalmistu kaheksaks kvartaliks. Kalmistul on tellistest krohvitud kahe kaaravaga värav. Nii jalgvärav, kui peavaärav on suletavad sepisväravatega. Kalmistu lõunaosas paikneb sepisaiaga piiratud Stoel von Holsteinide perekonna kabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Urvaste kalmistu vanem osa on pühitsetud 1792.a ja uuem osa 1925.a. Kalmistu väravaehitised pärinevad 1935.a, sepisväravad võivad olla varasemad.</span>


source: A
code: 5735
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 713
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele alusele toetuvat obeliski. Ülaosas on sisseraiutud viisnurk ning aastaarvud 1941-1945 ning tekst. Sambast kahel poool on kaheksa marmortahvlit langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaud tekkis 1948.-49.a mil olemasolevasse ühishauda maeti ümbruskonnast veel langenuid. 1949.a püstitati hauale kivitahvel, mis 1980. a välja vahetati. 1980.a paigaldati marmortahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5736
name: Maja, kus 1897. a. asutati Restu Piimaselts
type: ajaloomälestis
alt_id: 14-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pühapäeval, 16. dets.1928., avatakse Restu piimaühingu uus hoone. Hoone on suurim ja kaunim kogu ümbruskonnas. Ta on kahekordne. Alumine kord on kivist ja mahutab masinaruumid, piima vastuvõturuumid ja või hoiuruumid. Teisel korral asuvad elukorterid, koosolekute saal ja juhatuse ruumid.
(allikas:  Võru Teataja 8. detsember 1928)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste krahv F. Berg õhutas kohalikke talupoegi asutama piimaühisust. Restu Piimaseltsi (asutatud 1896) eestvõttel ehitati 1897. a. Urvaste valla Visela (varem Restu) külla hobujõul töötav meierei, põhikiri kinnitati 1898. a.
(allikas: http://www.grauberg.pri.ee/mjmeiereid.html)
Uus hoone ehitati 1928.</span>


source: A
code: 5737
name: Urvaste mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub looduslikul kõrghaljastusega künkal. Maanteelt viib kalmistule lehiseallee, mis on maantee poolses osas ühepoolne. Kalmistu poolses otsas läheb lehiseallee üle vahtraalleeks. Säilinud on erineva kujundusega perekond  von Samson-Himmelstjerna hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandil perekond Samson von Himmelstjernadi poolt.</span>


source: A
code: 5739
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 715
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Astmelisel graniitalusel graniidist sammas. Sambal kiri: "Suures isamaasõjas langenud nõukogude armee võitlejaile". Sama ka vene keeles. Samba ees paikneb kirde-edela suunaline tellistest laotud kraavi meenutav galerii, kuhu on asetatud plaadid hukkunute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikeb Varstu kooli ees väikeses pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varstu ühishaud rajati 1959 a,  mil sinna maeti ümber langenud Kõrgepalu ja Vana-Roosa ümbrusest. Graniitsammas püstitati 1959. a. 1968. a ja rekonstrueeriti kalmistu B. Margi kavandi kohaselt ning paigaldati siia tahvlid langenute nimedega.</span>


source: A
code: 5738
name: Vana-Roosa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piiranud lippaed on hävinud ning endise sissepääsuosa kujundust meenutavad säilinud väravapostid, millel asuvad risti kujulised süvised. Kalmistul on säilinud rida väärtuslike hauatähiseid ning puidust välikantsel.</span>


source: A
code: 5740
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 57-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on maakiviga, millel paikneb marmorist mälestustahvel tekstiga  vennashaud 1919 kevadel Kodusõja lahingus langenud kolmele punaarmee võitlejale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1972. a pandi valgest marmorist mälestustahvel suurele maakivist alusele.</span>


source: A
code: 5741
name: Vabadussõja mälestussammas, M. Saks, 1931 (pronks, graniit)
type: Mälestussammas
alt_id: 126-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on taastatud säilinud originaalosadest ja  kujutab endast kaheastmelisele alusele paigaldatud pruunist graniidist valmistatud nelinurkset postamenti, mille otsas on pronksist valatud haavatud sõduri kuju. Kuju autoriks on endise Kunstikooli "Pallas" õpilane Martin Saks. Samba esiküljele on raiutud tekst: "1914-1920" Selle all Vabadusristi kujutis ja pühendus:" EESTI VABADUSE /EEST LANGENUD/KANGELASTELE JA/VÄGIVALLA OHVRI-/TELE VASTSELIINA/KIHELKOND." Selle all on pärg lindiga ja omakorda selle all luuleread. Samba vasakpoolsel küljel on tekst:" VABADUSSÕJAS/LANGENUD:"ja selle all 54 nime, tagumisel küljel: " ENAMLASTE/TERRORI OHVRID:" järgnes 55 nime ja paremal küljel: "ILMASÕJAS/LANGENUD:" ning 52 nime.(M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenutele ning punase terrori ohvrite mälestussambaamba pidulik avamine toimus 18. oktoobril 1931.a., Vastseliina alevi keskvälajkul - nn. Vabadusplatsil. Mälestussammas lõhuti 1948. a Nõukugude sõdurite poolt. Samba kiviosale löödi peale uued kirjad ja pandi Teises maailmasõjas langenud Nõukogude sõdurite ühishauale. Pronkskuju visati Nursi lähedale metsa, kust Anna Avara eestvõttel kuju peideti. 1988.a leiti kuju Rõuge Muinsuskaitse Seltsi liikmete poolt ja anti see üle Vastseliinale. Samba kivitahukas võeti punaväelaste ühishaualt maha ja taastati endised kirjad. Mälestussammas taasavati 16.oktoobril 1988.a . (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>


source: A
code: 5742
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 717
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Astmelisel graniitalusel maakivi, millele on kinnitatud tahvel kirjaga: Suures isamaasõjas langenud nõukogude armee võitlejaile 1941-1945. Mälestuskivi ees paiknevad mõlemal pool väikest platsi paralleelselt kiviplaadid hukkunute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vastseliina alevikus, kalmistu lõunanurgas, Petseri tänava loodeküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule on maetud 1944. aastal hukkunud punaarmee sõdurid.</span>


source: A
code: 5743
name: Vastseliina kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu pindala on umkaudu 10 ha, pikkus u 800 m ja laius u 300 m. Surnuaeda läbib 2,5 m laiune peatee. Peateega ristuvaid u sama laiu teid on neli. Kalmistu asub tasasel pinnal, tal on korralik värav ning parkla.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb Võru-Luhamaa maanteelt Vastseliina alevikku kulgeva tee ning Petseri tänava vahelises kolmnurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Enne 1790. aastat oli surnuaia asemel mets. Surnuaia peavärav pühitseti 5.juunil 1932.aastal. Seda hakati tegema kirikuõpetaja Eduard Hermitsa eestvõtmisel. Ehitati Joosep Pütsepa joonise järgi, tsementosa Feodor Kallat?kov – Rakkest, raudosa Juhan Jakobson Vastseliinast, värava tähed ja ristid on vasest valatud Gustav Peetsi vabrikus Tartus ja kullati Johhanes Alt´i poolt Tartus. Värava ülaosas on kiri: “Tulge tagasi inimese lapsed”.  Kalmistu keskel paiknev kabel oli algul olnud puidust, kuid sellest ei mäleta enam keegi midagi. Puukabel ei püsinud kuigi kaua ja mädanes peagi. Selle asemele ehitati 1950. aastal uus telliskividest kabel, mis on alles ja kasutatakse veel praegugi. Algne katus uuel kabelil oli laastudest, mis 1995. aastal vahetati plekkkatusega. Kabeli esimene kell oli väike ja asub praegu Vastseliina tuletõrjemaja seinal. Uue kella läbimõõt on 1 meeter. Kellade vanus on sama. 1980. aastal ehitati kabeli ette pingid. Nende jalad on tsemendist ja vajaduse korral saab laudu vahetada. Kokku ehitati 40 pinki. Neist 37 on lühikesed ja 3 pikad. 
(Vastseliina Gümnaasiumi Almanahh).</span>


source: A
code: 5744
name: Hoonete kompleks, kus aastail 1833-1877 elas ja töötas Friedrich Reinhold Kreutzwald
type: ajaloomälestis
alt_id: 719
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline kõrge poolkelpkatusega pikk puumaja. Ärklitubadega hoone otstel. Sissekäik ühes otsas. Esikust pääs saali, söögituppa ja sealt õuepoolsesse kööki, mille kõrval asusid magamistoad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Fr. R. Kreutzwald kolis majja 1833, 1881-91 oli maja üüril laulu ja mänguseltsi „Kannel” käes; 1910-40 tegutses majas Võru Eesti Käsitööliste Abistamise >Selts. 1908 oli krundil 2 elamut, kaks aita, kaks kuuri, tall, kelder ja pesuköök. 1941 maja riigistati ja kohandati Fr. R. Kreutzwaldi memoriaalmuuseumiks. 1961 ehitati ümber vana ait (aastast 1797) ja remonditi maja. 1979-88 toimunud restaureerimistööde käigus taastati interjööris 19.s. keskpaiga miljöö (sisekujundusarhitekti L. Pärtelpoeg)</span>


source: A
code: 5745
name: Võru kreiskooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 953
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone oli algselt ühekorruseline, kõrge kelpkatusega, fassaadi kaunistasid kaksikpilastrid, peafassaadi ilmestas ümaraknaga segmentfrontoon, millel asus barokne urn. 19.saj. alguses ümberehitatud, ümberehituse käigus on lammutatud segmentfrontoon ja trepp, sissepääsu asemele tehti aken, uus sissepääs rajati hoovi poole. 1910.a. ehitati hoone põhjalikult ümber, lisati teine korrus. Fassaadi ilmestasid säilitatud kaksikpilastrid, rustikas nurgamotiivid, kassettide ja medaljonidega astmikfrontoon. Fassaadile tehti voluutmotiiviga ümbritsetud uks. I korrusel paiknesid klassiruumid ja inspektori korter, teisel korrusel neli klassiruumi ja saal. Hoone põles 1944.a., remonditud peale II maailmasõda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koolihoone on algselt ehitatud Võrumõisa mõisa härrastemajaks, pärineb 18. saj. keskpaigast, täpne ehitamise aeg teadmata. Vanim hoone Võrus. 1784.a. ostis riik mõisahoone ja sinna kolisid magistraat ja kohus. 1804.a. anti hoone kreiskoolile.  20.s. alguses ehitati arh. A. Kieselbaschi proj. järgi põhjalikult ümber. Läbi aegade on siin tegutsenud erinevad koolid, 1921-1930.a. ka Võru Õpetajate Seminar. Praegu tegutseb hoones Võru I põhikool.</span>


source: A
code: 5746
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 698
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on maetud saksa okupatsiooni ajal hukatud isikud, kes ekshumeeriti peale sõda mitmest linnalähedasest ühishauast. Teada on 40 hukkunu nimed. Ühishaud on tähistatud kesksele püramiidjale kuhjatisele püstitatud kõrgusesse pürgiva kompositsiooniga.
Haud hõlmab nelinurkset 50x55m suurust ala. Sellel paiknevad marmorplaadid hukatute nimedega. Haua keskel paikneb ca 10 m kõrgune kaheksast betoontorust kombineeritud sammas, mille ette viib 6-järguline kivist astmestik. Samba ülaosas on valgeks väevitud tammelehtedeest pärja kujutis, tipus viisnurk. Ülal veel aastaarvud 1941-1944. Samba jalamil on marmorplaat.
Samba materjalid: betoon ,eterniit, marmor.

(Kirjelduse koostas Arnold Unt 2003. aastal)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Võru linna lõunaosas, Kubja tee ja linnakalmistu vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Olemasolev monument on avatud 15.augustil 1964a. Kavandi autor on endise Teeninduskombinaat "Tamula" dekoorateljee kunstnik Bernhard Mark.</span>


source: A
code: 5747
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 124-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Taastatud mälestussammas on betoonist ja kujutab kolmeastmelisel alusel asuvat risttahukat, mille ülemine ots moodustab kaheastmelise trepi ja lõpeb Vabadusristi kjutisega. Samba esiküljel on graniidist tahvel tekstiga: "AU/ISAMAA/EEST/LANGENUILE/1918-1920". Mälestussamba ees on igal kalmukünkal ühtse kujundusega mälestusrist langenu nimega.(M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002, R. Viljat, Eesti vabadussõja mälestusmärgid, tänapäev 2008)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Võru linnakalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vabadussõjas hukkunute matmispaika on maetusd vähemalt 42  langenut. 1928.a linnavalitsuse poolt vabadussõjalastele eraldatud krunt piirati vana kalmistu poolt raudketiga. Platsi keskele püstitati mälestussammas, mille pidulik avamine toimus 23. juunil 1938 a. 1946 .a mälestussammas hävitati ja Vabadussõjas hukkunute kalmistut kasutati prügi ladustamise kohana. 1983. a anti luba prügi koristada ja muuta vabanenud maa kalmistuks. 21 .oktoobril 1987.a sai Vaba-Sõltumatu Noortekolonni nr 1 eestvedamisel teoks esimene avalik Vabadussõjas langenute mälestamine. 1988.a suveks taastas Noortekolonn mälestussamba ja korrastati Vabadussõjas langenute kalmud. Mälestussamba pidulik taasavamine toimus 23. juunil 1988.a. (M.Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid I, Keila 2002)</span>


source: A
code: 5748
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 696
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teise maailmasõja lahingutes langenud nõukogude sõdurite ühishaud asub õigeusklike kalmistuosas. Matmispaik on tähistatud nimetahvlitega haudadel ja matmispaiga keskmes asuva graniidist obeliskiga. Obeliski ülaosas on viisnurga sees sirbi ja vasara kujutis. Selle all on aastaarvud 1941-1945. Obeliski keskel on tekst: SUURES / ISAMAASÕJAS / LANGENUD / NÕUKOGUDE ARMEE / VÕITLEJATELE. Allpool on sama tekst vene keeles. Ühishauda piirab osaliselt hekk ja obeliski ees maas on plaaditud ala.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Võru linnakalmistu õigeusu kalmistuosas (Haanja maantee ääres, kalmistu idapoolses osas).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule on maetud II maailmasõjas aastatel 1941-45 hukkunud punaarmeelased ning ka hiljem, sõjavigastustesse surnud sõdurid.</span>


source: A
code: 5749
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 697
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teise maailmasõja lahingutes langenud nõukogude sõdurite ühishaud asub luterlaste kalmistukabeli ees. Ala on igast küljest piiratud hekiga, ühishaual asub mälestusmärk. Haua ala on ümbritsetud läätspuuhekiga. Platsi keskel on graniidist mälestussammas. Samba punasest graniidist sokkel on eest lihvitud ning sellele on sisse raiutud süvend, kus on välja raiutud aastaarvud 1941-1945. Soklil asub lihvitud esiküljega obelisk, mille esiküljel on väljaraiutud viisnurk ja tekst: AU LANGENUD KANGELASTELE. Platsil asub veel graniidist mälestuskive langenute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Võru linnakalmistul luteriusu kabeli ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud nõukogude sõdurid, kes langesid 1944. aasta augustis Võru linna ümbruses peetud lahingutes. Mälestussammas on paigaldatud 1964. aastal.</span>


source: A
code: 5750
name: Võru linnakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ajaloolised osad on jagunenud luterlaste (6,4 ha), õigeusklike (2,18 ha) ja juudiusuliste (0,24 ha) vahel. Lisandunud on vana kalmistuosaga haakuv uue kalmistu ala (5,9 ha). Juurdeplaneeritav kalmistuala ümbritseb eelmist laiendust ja haarab ajaloolist kalmistuosa lääneküljelt, liites kalmistuga ka Terroriohvrite ühishaua (reg.nr. 5746). Kalmistu eri osades on vähemalt kolm II Maailmasõjas hukkunute ühishauda (üks neist ei ole eraldi mälestisena kaitse all) ja Vabadussõjas langenute matmispaik (reg.nr.5747, KKT nr.63, 19.06.2000. a). Kalmistul on kaks kabelit – vastavalt luteri ja õigeusu oma. Ajaloolises osas domineerivad kõrghaljastuses  lehtpuud, lõunasuunaline laiendus hõlmab looduslikku männimetsa. Kalmistut piirav aed on tänapäevane, säilinud on kaks ajaloolist väravat. 11 hauatähist ja – kujundust on tunnistatud kunstimälestiseks.

(Kirjelduse koostas Arnold Unt 2003. aastal)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võru linnakalmistu on rajatud Võru linnaga samaaegselt, 18. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 5751
name: Jaani külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise ühekorruselise külakoolihoonega, mis on madalal maakivist vundamendil. Hoonel on raskepärane poolkelpkatus ja esifassaadil eenduv sissepääsuosa. hoone seinapinnad on kaetud horisontaalse laudisega, avatäited on lihtsad kolmese jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jaani kool asutati 1835. aastal ning aastatel 1860-1970. tegutses antud hoones Jaani Algkool.</span>


source: A
code: 5752
name: Simuna kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb maanteede vahelisel alal. Lisaks idas asuvale paekivist peaväravale on kalmistul ka kaks väikest väravat. Üks neist paikneb peavärava lähedal ida pool ja teine põhja pool. Kalmistul võib eristada erinevaid arenguetappe. Peaväravast algavast, puudega ääristatud teest lõuna poole jääb uuem osa ja põhjapoole, kalmistu keskossa ilmselt kõige vanem osa. Kalmistu kabel asub kirdes ja on ümbritsetud puudest, mis istutatakse kalmistule peale matust. Kalmistut ümbritsenud maakividest müür on praeguse seisuga jäänud mulla ja murukamara alla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud  peale Katariina I ukaasi 1773. a.</span>


source: A
code: 5753
name: Friedrich Georg Wilhelm Struve poolt teostatud meridiaanikaare mõõtmise tähis
type: ajaloomälestis
alt_id: 28-k
same: A.5753
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Graniidist monument on 1.90 m kõrge. Monument koosneb neljast osast: kõige alumine osa on paekivist lubjaseguga laotud vundament mõõtmetega 204x204 cm; vundamendi peal asetseb sissepuuritud tsentriauguga graniitkivist plokk mõõtmetega 64x64x32 cm; kolmas osa on samuti graniitkivist plokk mõõtmetega 64x64x38 cm, mille keskel on umbes 10 cm pikkune raudvarras märgi ülemise osa, 120 cm kõrguse samba kinnitamiseks. 
Mälestusmärgi ümber olev maapind on võrreldes samba rajamise ajaga tõusnud ning alumisest graniitplokist on näha vaid ca 10 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestusmärk on seotud Fr. G. W. Struve juhtimisel aasail 1816-1855 toimunud meridiaankaare mõõtmisega, mille eesmärgiks oli maakera kuju ja suuruse kindlaksmääramine. Võivere ja Avanduse küla vahelisel tasasel põllualal mõõtis Struve 1827. a 4,5 km pikkuse baasise, mille ühte lõpp-punkti püstitatigi mälestusmärk. 1,9 m kõrgune graniidist monument on rajatud 1849. a. Srtuve sõprade ja kolleegide F.Lütke (Avanduse mõisnik) ja F.Wrangelli poolt (Roela mõisnik).</span>


source: A
code: 5754
name: Simuna kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arh. 453, Arhe. 636-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Simuna kirikuaeda on maetud Peterburi Kunstiakadeemia professor Carl Timoleon v. Neff. Siin on sümboolne haud 1893. a hukkunud "Russalka" mitsmanile Gerhard Mayerile. Massiivse hauaplaadi all puhkab Simuna kihelkonnakooli asutaja, laulukooride organiseerija ja juht Vilhelm Normann (1812-1906), kes Simunas kirjutas üle 30 raamatu, nende seas mitu õpikut.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikut on esmamainitud 1346. aastal, kuid esimene kivikirik ehitati tõenäoliselt 15. sajandi lõpul. Põhjasõjas kirik hävis, ent taastati aastatel 1728-1729. Kirikut rekonstrueeriti aastatel 1885-1886 arhitekt Friedrich Modi projekti järgi. Kirikut ümbritsev aed on rajatud tõenäoliselt koos kirikuga.    Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on St. Simonis. Kirikuaeda on maetud maalikunstnik Carl Timoleon von Neff (1804-1877) ja Simuna kihelkonnakooli asutaja ning laulukooride asutaja Vilhelm Normann (1812-1906).</span>


source: A
code: 5755
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 510
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmeastmeline betoonist valatud alus toetub pargi tasapinnale. Obeliskitaoline monument lõpeb metallotsikuga, mille tipus oli algselt viisnurga kujutis. Viimasel alusel ning obeliskil on tahvlid hukkunute nimedega. Mälestussambal on eesti- ja venekeelne tekst: "IGAVENE AU KANGELASTELE KES ON LANGENUD LAHINGUIS MEIE KODUMAA VABADUSE JA SÕLTUMATUSE EEST 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Avanduse mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati ühishauale 1951. aastal. Varem oli samal kohal silikaadist laotud mälestussammas. Mälestustahvel kinnitati sambale 1985. aastal. Varem olid samba ette asetatud kolm marmorist mälestustahvlit, mis purunesid.</span>


source: A
code: 5756
name: Henrik Olvi (1894-1972) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 29-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestuskivi on tellisevärvi punasest kivist. Esiküljel on sümboolika ja kunstniku nimi ning sünni ja surmadaatumid. Kivi asetseb risttahukakujulisel alusel. Mälestuskivi vastas seisab risttahuka kujuline, samast materjalist hauakivi, millel on kunstniku omaste nimed, sünni ja surmadaatumid ning  ülaosas tekst OLVI PEREKOND PAASVEREST, allosas tekst  ISA SINU KÄTTE ANNAN MA OMA VAIMU, millest madalamale on süvendatud kreeka risti kujutis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Henrik Olvi (1894-1972) sündis Paasveres. Võttis 1920-1930-ndatel aktiivselt osa eesti kunstielu arendamisest, esinedes kodu- ja välismaistel kunstiüritustel. Töötas dekoraatorina Tallinna draamastuudios, Töölisteatris ning asjaajaja-sekretärina Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuses. Ta lõi kubistlikke maale ja väikeskulptuure. Kuulus 1923. a loodud Eesti Kunstnike Rühma (kubistlikku suunda viljelevate kunstnike rühmitus). Suvistel rännakutel mööda "Liivimaa kroonika" paiku valmisid temperamaalid. Simuna kalmistul on kaks hauamonumenti, ühe all puhkab kunstnik ise.(Koguteos Virumaa)</span>


source: A
code: 5757
name: Carl (Karl) Timoleon von Neffi (1804-1877) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peterburi Kunstide Akadeemia professari haud. Dateering 1876. Hauaplaadil on tekst Hier ruht in Gott Carl Timoleon Neff geb. den 2-ten October gest. den 24-sten December 1876. Ew. Joh. 316. Mainitud haud on üks haudadest suguvõsa matmispaigas. Kõik 8 hauaplaati on korralikult vundamentidel. Hooldatud. Kõik plaadid on heas korras. tekstid hästi säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Carl Timoleon von Neff sündis Püssi mõisas 1804. aastal ning suri Peterburis 1877. aastal. Koduõpetajanna vallaslapsena sündinuna sai oma hariduse Rakvere kreiskoolis ning hiljem ka kunstihariduse Dresdeni kunstiakadeemias. Peale kooli lõpetamist asus von Neff Peterburgi, kus oma ande tõttu omistati talle peagi aadli seisus. Kunstnikust sai tsaar Nikolai õuekunstnik. Von Neff oli Piira ja Muuga mõisnik ning inspiratsiooni oma maalidele leidis nii Itaaliast kui ka kodumaalt, kus ta viibis peamiselt suviti. Tänaseks on kunstimuuseumis on säilinud suur osa von Neffi kunstikogust.</span>


source: A
code: 5758
name: Arnold Jürgensi (1892-1918) haud
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist tahukale toetub roosast graniidist lihtne hauatähis. Ülemises osas on kõrgreljeefses ringis...? Alumises osas on kõrgreljeefne, vapikujuline, lihvitud pinnaga epitaaf kirjaga Arnold Jürgens / *3.okt.1892/ 13.aprillil 1918/ Puhka rahus/kodumaa mullas mille/wabaduse eest wõõrsil/märtrina langesid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Simuna kirikuaias (väravast sisenedes paremal) paikneb püstjas hauakivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arnold Jürgens sündis 1892. aastal Rakkes ja suri 1918. aastal Helsingis. Oma kõrgema hariduse omandas ta Riia Polütehnikumis kaubanduse erialal ja lisaks õppetööle oli ta väga aktiivne tudeng. Peale kooli lõppu asus Jürgens tööle Tallinnasse pangaametnikuna ja tegeles ka aktiivselt Kalevi spordiseltsi ümberkujundamisega. Arnold Jürgens oli saatmas Jüri Vilmsi retkel Helsingisse Eesti saatkonna loomise asjus. Paraku jäi Arnold Jürgens koos Jüri Vilmsiga sellel teekonnal kadunuks ning hiljem selgus, et nad olid sakslaste käes vangistuses olles oma elu kaotanud. Arnold Jürgens maeti kodumaal 1920. aastal.</span>


source: A
code: 5759
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 910
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Helehallist graniidist, ülaosas sujuvalt teravnev sammas toetub kolmeastmelisele alusele. Aluse esimene aste on betoonist ja teised kaks klombitud servadega graniitplokid. Samba pind on süvistatud ja klombitud. Sellest pinnast eenduvad raamistuses tekstiosa ja samba ülaosas viisnurga, sirbi ja vasara kombinatsioon. Hauatähise ees on pinnasesse paigutatud, murukamaraga ümbritsetud nimetahvel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Aaspere mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaud pärineb 1945. aastast. Maetute täpne arv ei ole teada. Esialgne monument oli puust. 1949. või 1950. aastal asendati see A. Kotli tüüpprojekti alusel valmistatud mälestussambaga. 9. mail 1973. aastal asetati samba ette punasest graniidist mälestusplaat kolmele sõjaväelasele. (Allikas: www.monument.ee)</span>


source: A
code: 5760
name: Haljala kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu värav on restaureeritud 1998. a. Maakividest piirdemüür, on aastatepikkuse kalmistuprahi kandmise tõttu aia äärde, jäänud pinnasevalli sisse. Kalmistu on hästi hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haljala (Kakumäe) surnuaia vanema osa asutamise aastaks loetakse 1786. aastat. Hiljem on surnuaeda mitmel korral laiendatud.1825 aastal osteti Idavere mõisalt surnuaia tarbeks maalapp, mis ulatus praeguse surnuaia väravani. 1846. a liideti surnuaiale juurde uus maatükk, mis asub surnuaia vanema osa ja praeguse uue surnuaia vahel. 1866. a  asutati neljas surnuaed , mis ulatub praegusest suurest vätravast Tatruse poole. 1899.a piirati senine surnuaed lisalõikega Tatruse poolsest otsast ja tagant karjamaade küljest. Selle osa kaunistamiseks istutati järgmisel aastal sinna rajatud teede äärde kuuski, mis nüüd on sirgunud suurteks puudeks ja tähistavad praegu teede asukohti. Surnuaia piiramisest kiviaiaga pole täpseid daatumeid. 1970-ndate aastate algul uuendati kalmistu väravat, järgides tema algset kuju. 1990-ndate lõpul taastati väravaehitus uuesti.</span>


source: A
code: 5761
name: Haljala kirikuaed
type: ajaloomälestis
alt_id: Arh. 435, Arhe. 617-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1 ha suurune hõreda kõrghaljastusega kirikuaed paikneb asula südames kiriku ümber. Kirikuaeda ümbritseb kõigist neljast küljest paekividest laotud piirdemüür, mille edela- ja loodenurkades asuvad müüris väravakohad. Kirikuaias paiknevad kaks kabelit, klassitsistlikus stiilis kabel Brevernide ja neogooti vormides kabel Schubertide suguvõsadele. Säilinud on ka rohkelt hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2010. aastal tehti Haljala kirikuaias kaevetöid seoses sinna rajatava välisvalgustusega. Järelvalveks olid kaasatud ka arheoloogid. Leiti nii tsaari- kui rootsiaegseid vaskmünte 17.-19. sajandist, kaks hõbemünti, millest üks oli tõenäoliselt Ojamaal löödud ning 13. sajandist pärinev ristripats, mis oli tõenäoliselt hauapanus. (Eesti Kirik. 15.12.2010. Nr 50. - http://www.eestikirik.ee/node/11425)</span>


source: A
code: 5762
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 507
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba kolme astmega alus on valmistatud betoonist. Alusele toetub obeliskitaoline betoonist sammas, mille esiküljel on valge marmortahvel kirjaga ja selle kohal eenduv, reljeefne viisnurk, millel omakorda reljeefne sirbi ja vasara kujutis. Samba tipus on ilmselt olnud tähis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Haljala kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on ümber maetud (Haljala postkontori ja bussijaama vaheliselt alalt) mitukümmend punaarmee võitlejat, kes hukkusid lahingutes 1941. ja 1944. aastal. Lisaks maeti siia ka 1945. aastal võitluses metsavendadega langenud. Algne mälestusmärk püstitati 1945. aastal. Praegune monument on valmistatud arhitekt Alar Kotli tüüpprojekti alusel arvatavasti 1950. aastate alguses. (Allikas: www.monument.ee)</span>


source: A
code: 5763
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 503
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hallist graniidist risttahukakujulisel mälestussambal on väljaraiutud ja lihvitud tekst: VÕITLUSES NÕUKOGUDE KODUMAA EEST LANGENUTELE /1941-1945. Samba ülaosas on samas tehnikas viisnurga kujutis. Samba ülaosa mõõdud 74x196x16 cm, alus 102x10x60 cm. Monument asub tänava ääres pargi haljasala servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ümbermatmine ühishauda toimus 1945. aastal. Algselt püstitati silikaat-tellistest mälestussammas, mille autoriks oli kohalik elanik Rudolf Tamm. Uus graniidist mälestuskivi telliti EKP Rakvere Rajoonikomitee poolt 1973. aastal ja paigaldati 8. mail 1973. aastal.</span>


source: A
code: 5764
name: Kadrina kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 440, Arhe. 622-k
same: A.5764
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kadrina kirikuaed ja kalmistu on hea näide kirikuaia juurde kujunenud kalmistust. Kirikuaeda ümbritseb ida poolt paekivimüür. Erinevate surnuaiajärkude vahel on paekivimüür. Kiriku peasissekäigust kuni kalmistu lõunaväravani, risti läbi kalmistu kulgeb põlispuude alle. Kalmistuaia lõunavärava seisukord on halb, trepistik ja väravapostid on lagunenud. Kalmistu paikneb langeval maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15. saj kiriku valmides, hakati kiriku ümbrust kasutama matmispaigana. Kirikut ümbritsev plats, mille piirdeks on kolmest küljest surnuaia müür ja neljandast kabeli tagant idast läände kulgev mõtteline joon, oli esimeseks surnuaiaks. Kirikuaia põhjapoolsest väravast sisenedes, paremat kätt olevat nurka nimetati katkuaiaks, sest sinna olevat maetud Põhjasõja ajal ja varem katku surnuid. 1924. a Vabadussõja mälestussamba tööde käigus tuli sellest piirkonnast päevavalgele matmispaik, mille ajaloolased dateerisid 1710. a katkuaega. Kadrina kalmistut on ümbritsenud ka piirdemüür. Juba 1757. a kõneldi sellest kui lagunenust ja lubati järgmisel suvel parandada. Ilmselt seda tehtgi. 1815. a on juttu surnuaia müüri katmisest muruga. 1878. a olevat õnnistatud kabelist lõuna poole rajatud uus surnuaed. Seoses laienemisega kaotati teelõik, mis varem läks Rakvere poolt tulles otse üle pärastise kalmistu Loobu jõeni. 1878. a on pärit ka kalmistut läbiv tee kiriku eest lõunasse. Et selleski kalmistuosas mõne aja möödudes ruumikitsikus kätte tuli võeti 1920-ndail a lääne poolt juurde uus maatükk kalmistu jaoks. Ja peale II maailmasõda veel üks osa edasi Loobu jõe poole. Vastavalt sellele kuidas kalmistu suurenes laoti juurde ka ümbritsevat kiviaeda, mis eristab kalmistul erinevad kujunemisjärgud.

Kirikuaeda ümbritseb ida poolt 2004. a taastatud paekivimüür. Põhjavärav ja müür on taastatud juba 1990-ndate aastate lõpul.</span>


source: A
code: 5765
name: Arnold Friedrich Johann Knüpfferi (1777-1843) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 48-k
same: A.5765
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>A. Fr. J. Knüpfferi haud on tähistatud  malmristiga kiriku peasissekäigu kõrval.Risti otsad on kujundatud ristikheinalehe kujuliselt. Risti alus on graniidist. Esiküljel on tekst HIR/RU/HET/IN/GOTT/ARNOLD:F:J:KNUEPFFER/PASTOR ZU ST.CATHRIENEN/SEIT/1800/GEB./D:24=/JUNI/1777/GEST./D.3=/OCTB/1843. Tagaküljel on tekst JESUS CHRISTUS SPRICHT DU/TREUER KNECHT GEHE EIN ZU/DEINES HERRN FREUDE.Risti ees kasvab igihaljas põõsake.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arnold Friedrich Johann Knüpffer (1777-1843),Kadrina pastor 1800-1843, kes sai kuulsaks eesti keele ja rahvaluule uurijana. Rosenplänteri ajakirjas "Beiträge" avaldas ta palju ülevaateid eestlaste mütoloogia, ajaloo, keele, rahvaluule, kooli ja muu eluolu alalt.Kadrina ümbrusest kirjutas ta üles umbes 500 regivärsiteksti ja rohkesti Kalevipoja-ainelisi muistendeid.Oli Eestimaa konsistooriumi assessor, Rakvere linna heakorra komisjoni esimees, Isamaaliste Sõprade Eesti Ühingu liige, Õpetatud Eesti Seltsi auliige, Eesti Kirjandus Seltsi liige. Uurinud ja avaldanud eesti rahvaluulet, keelt ja kombeid käsitlevaid kirjutisi. Muuhulgas tõlkis Põhja-Eesti murdesse 1832. a kehtestatud Agenda, andes sellega aastakümneteks kuju jumalateenistuse pidamiseks.</span>


source: A
code: 5766
name: Hulja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud madala maakivimüüriga. Väravaehitis on paekivist. Säilinud on üks sepis jalgvärav. Väravast tahapole suunduv peatee jagab kalmistu kaheks, keskelt paremale ja vasakule minevad kõrvalteed omakorda neljaks kvadraadiks. Kalmistu idapoolne osa on võsastunud, läänepoolne osaliselt hooldatud. Matmisi toimub väga harva.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hulja surnuaia rajamise mõte tekkis möödunud sajandi keskpaiku, seoses ruumipuudusega Kadrina kiriku juures oleval surnuaial. Täpne rajamise aeg pole teada, kuid 1859.- 60. a Hulja mõisa plaanil on ta juba olemas ja samas suuruses, nagu hiljem. Kalmistut ümbritseva kiviaia ja väravaehitise rajamise aeg pole teada. Vanimaks teadaolevaks hauaks tuleb lugeda Gustav Stricki hauda aastast 1889. Hulja kalmistul oli ka puust kabel, mis asus üle keskosa viiva peatee ääres vasakut kätt. Praeguseks on kabel täielikult hävinud.</span>


source: A
code: 5767
name: Vabadussõjas ja II maailmasõjas hukkunute ning terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 502
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument kujutab endast risttahukakujulist memorialseina, mis on laotud silikaattellistest ja krohvitud paksu tsementkrohviga. Ülaosa liigendab valatud, kaheastmeline karniis. Mälestusmärk asub väikesel kõrgendikul, kuhu viib kolmeastmeline lai trepp. Memoriaalseina esiküljel on kolm graniitplaati - keskmine on must ja äärmised hallid. Äärmised plaadid on pühendatud 1918-1919 a hukkunutele ja keskmine plaat II maailmasõjas hukkunuile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paigaldatud 1948.a.</span>


source: A
code: 5768
name: Kunda vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud puidust lippaiaga ning sissepääsuosa markeerivad neli nelinurkset krohvitud posti, mille vahel asuvad puidust väravad. Kalmistul on säilinud rida tähelepanuväärseid hauatähiseid, näiteks Kunda tuletõrjujatele püstitatud monument ja tsemenditehase rajajate perekond Soucantonide hauatähised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kunda tsemenditehas asutati 1870. aastal, peale mida tekkis ka suurem asustus. Tõenäoliselt võib Kunda kalmistu teket dateerida samuti 19. sajandi lõpuga. Kalmistule püstitati Kunda tuletõrjujatele pühendatud monument peale II maailmasõda.</span>


source: A
code: 5769
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 509
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonist valatud alusele on asetatud dolomiidist risttahukakujuline mälestussammas. Esiküljel on väljaraiutud rant, ülaosas väljaraiutud viisnurga kontuur, mille sees sirbi ja vasara kujutis. Sambal tekst /AU KANGELASTELE KES LANGESID VÕITLUSES NÕUKOGUDE KODUMAA EEST AASTATEL 1941-1945/</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1947. aastal  Mälestustahvlid langenute nimedega püstitati 1975. a. Nende tööde käigus lisati hauaplatsile 13 mälestustahvlit ning istutati elupuud.  Mälestise passi andmetel on hauda maetud 17 langenut, kellest 13 nime on teada ja ka jäädvustatud.</span>


source: A
code: 5770
name: Ao kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on 20. sajandi alguse tüüpilise kalmistuga. Kalmistul pole piirdeaeda ning on kaasaegne paekivist müüriosaga ja sepistatud väravatega sissepääsuosa. Ao kalmistul asub ka II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pärit 20. sajandi algusest. Esimene matus toimus 1926. aastal ning ametlikult võeti kalmistu kasutusele 1937. aastast. 2014 aastal valmist ka kabelihoone.</span>


source: A
code: 5771
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus on 8 ruutmeetrit. Mälestuskivi on valmistatud betoonist. Kivi autor on O. Griffel. (Allikas: www.monument.ee)
Kivil oleval tahvlil on tekst: "Mõrvatud PIONEERID 1941 aasta suvel".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Ringtee ja Lilleoru tänava vahel asuval kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud kaks 5. juulil 1941. aastal hukkunud last - 10-aastane Karl Rikas ja 12-aastane Uno Oja. Mälestuskivi on hauale püstitatud 1965. aastal. (Allikas: www.monument.ee)</span>


source: A
code: 5772
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 501
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Obeliskikujuline dolomiidist mälestussammmas koosneb kolmest erinevalt kujundatud osast. Kolmeastmelisel treppalusel seisab 6-tahuline alumine osa, kahe osa vahel astmeline kaunistusvöö, sellel 4-tahuline keskmine osa, mille külgedel on ehiskonsoolid, keskmise ja ülemise osa vahel on kolmeastmeline iluvöö. Ülemine osa on 8-tahuline obeliskikujuliselt ahenev, ülal kaheosalise iluvööga ja viisnurgaga tipus. Mälestussamba üldkõrgus on umbes 5,5 meetrit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A. Kotli kavandatud monument on püstitatud 1945.a.</span>


source: A
code: 5773
name: Friedrich Reinhold Kreutzwaldi monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 527
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument koosneb kaheastmelisele treppalusele ning kitsamale vaheastmele paigutatud, ülaservast ära lõigatud otstega graniitpostamendist ning kirjamehe elusuurusest pronksist rinnakujust. Ülikonda rõivastatud rinnakuju vasem käsi toetab avatud raamatut, parem hoiab sulepead.
Mälestussamba postamendi ülaosas on reljeefsete poleeritud pinnaga graniittähtedes tekst:VIRU LAULIK/F.R.KREUTZWALD. Postamendi alaservas poleeritud graniittähtedega tsitaat:KAUGEL NÄEN/KODU KASVAMAS.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kreutzwaldi monumendi püstitamise aktsioon algatati 1937. a seoses Kreutzwaldi 55. surma-aastapäevaga. Raha selleks laekus ülevirumaalise korjanduse teel. A. Elleri loodud monument avati pidulikult 1938.a. Monumenti restaureeriti 1981.a.</span>


source: A
code: 5774
name: Rakvere linnakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rakvere Linnakalmistu pindala on 60 389 m². 2007. aastal paigaldati kalmistu peaväravate juurde graniidist kalmistuplaan, kuhu peale märgitud ka väljapaistvate inimeste hauaplatsid. Kalmistul on viis erinevat piiret. Idakülg on piiratud hoonete välisseintega, moodulitest koosneva traataia ning puulippidest aiaga. Kalmistu lääne külge piirab looduslik mäenõlv. Põhjast ja lõunast piirab kalmistut segul laotud paekividest müüritis paekividest nelinurksete postidega, nende vahel lihtsa lahendusega metallpiirded. Lõunapoolsel piirdeaial on kolm väravat, üks suurem ava, millel on metallväravad ees ning kaks väiksemat jalgväravat, millest ühel väravavõre puudub.
Rakvere linnakalmistu peavärav on kolmeavaline, pealiehitusega rajatis, mis on krohvitud ning valgeks lubjatud. Tänini on avatäidetena kasutusel Rakvere sepa Schmiedebergi poolt 1864.-1865. aastal valmistatud sepisväravad, mis on ka eraldi kaitse all. 
Kalmistu keskele jäävad kaks kabelit, mis said restaureeritud 2008. aastal.
Kalmistut hooldatakse pidevalt. Kalmistu edelaküljel looduslikus nõos isetekkeline prügiauk, mida siiski korrastatud, kuid suuremalt jaolt võsas.
Rakvere linnakalmistu on viimaseks puhkepaigaks väga paljudele Rakvere linna ja Virumaa elus tähtsat osa etendanud hariduse- ja kultuuritegelastele, teadlastele, vabadusvõitlejatele. Peale selle leidub seal ka mitmeid kunstimälestisi. Vanimad säilinud hauatähised pärinevad 1830-ndatest aastatest. Palju tähiseid on tehtud tuntud kiviraidurite poolt, näiteks J.Schvalbe, Casperson, Kopijevski. Mitmed hauatähised on ka eraldi kaitse all. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi esimesel kümnendil rajati Rakveresse uus surnuaed, mida praegu tuntakse Rakvere linnakalmistu nime all ning mille pühitsemine toimus 29. aprillil 1806. aastal. See nn. uus saksa surnuaed võttis enda alla maa-ala praeguse linnakalmistu põhjapoolses osas, ulatudes esimesest ida-läänesuunalisest põiktänavast kuni vana kabelini. Hiljem on kalmistut mitmel korral laiendatud (näiteks 1836.a. ja 1848.a.). Tänini säilinud raudväravad valmistas Rakvere sepp Schmiedeberg 1864.-1865.a. 
Kalmistu vanimas osas olid terve 19. sajandi jooksul peamiselt sakslaste või saksastunud jõukamate eestlaste hauaplatsid. Suurem osa neist on tänapäevaks uuesti välja antud ja esialgesid matuseid meenutavad vaid kohati säilinud suured ristid ning hauasambad.
Tõenäoliselt 1839. aasta paiku rajati õigeusu kalmistu. See asus nn. uue saksa surnuaia taga ja võttis enda alla 1754 ruutsülda.
1840-ndail aastail kerkis õigeusu kalmistule kabel. Kabeli ehitasid Rakvere ainsad II gildi kaupmehed, vennad Nesterowid omal kulul ja esialgu oligi see vaid nende perekonna matmispaigaks. 
1850-ndail aastail liideti nn uue Saksa surnuaiaga kaks maatükki: 1. 1853.a. ala, mis jäi õigeusu kalmistust tammiku poole ja 2. 1855.a. kitsas riba, mis jäi "saksa surnuaia" ja läänepoolse loodusliku nõo vahele. Alles 20. sajandi alguses liideti kalmistuga samasse kõrvale jääv tammiku poole tõusev mäenõlv.</span>


source: A
code: 5775
name: Juhan Kunderi monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 528
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas koosneb kaheastmelisele treppalusele, madalale soklile paigutatud hallist graniidist postamendist ning stiliseeriva üldlahendusega kirjamehe pronksist rinnakujust. Postamendi ülaosas on reljeefsete pronkstähtedega nimi ja eluaastad: JUHAN /KUNDER/ 1852-1888. Postamendi allosas on sepistatud pronksist dekoratiivpärg.
Postemendi tagumisel küljel allosas on väike pronkstahvel kirjaga: R. HAAVAMÄGI/=ESPENBERG=/KUJUR ja alumisel trepiastmel süvistatud aastaarv 1938.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud eesti rahvusliku ärkamisaja tegelase, aastail 1876-86 Rakveres elanud koolimehe ja näitekirjaniku, Juhan Kunderi (1852-1888) mälestuseks ning avati seoses tema 50. surma-aastapäevaga 1938.a.
Raha soetamist Kunderi mälestuse jäädvustamiseks alustas Rakvere linnavolikogu sellega, et eraldas selleks otstarbeks 1924.a eelarvest 10 000 marka (100 krooni)1938. a sõlmiti leping skulptor Roman Haavamägiga. Kunderi 50. surma-aastapäevaks, 24. aprillkis 1938 oli monument valmis.</span>


source: A
code: 5776
name: Rakvere elementaarkooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eterniitkatusega hoone. Puitseinad on kaetud nn.TEP plaatidega ja krohvitud sokliga tasa. Räästa all on säilinud ehitusaegne puidust hammasfriis ja hoone peafassaadi lõunapoolne puidust nurgaliist. Hoone keskteljel paiknev puidust väljaehitis on samuti kaetud TEP plaatidega ja krohvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rakvere elementaarkooli hoone 19.saj II poolel. Hoone valmimisaeg on 1865. a ja   1872. a omandas kinnistu Rakvere linn elementaarkooli tarvis. J. Kunderi ja E. Peterson-Särgava töökoht, Rakvere esimene gümnaasiumihoone (1912). Rakvere elementaarkool (algkool)töötas siin aastani 1912. 1876-86 juhatas kooli J. Kunder, 1905-06 E. Peterson-Särgava. 1912. a anti hoone poeglaste kroonugümnaasiumile, 1914. a ehitati juurdeehitus hoovile. Gümnaasium töötas siin 1924. aastani. Hoone omab suurt kultuuriloolist väärtust, kus on hariduse omandanud rida eesti väljapaistvaid kultuuritegelasi. Aastail 1924-38 töötas siin ühisgümnaasium, hiljem kaubanduskeskkool. Pärast sõda aga tööstustehnikum, majandustehnikum ja pedagoogikakool. 1960. aastate lõpus, ümberehituste käigus rikuti hoone algset fassaadilahendust.</span>


source: A
code: 5777
name: Rakvere kreiskooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 518
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline,lihtsa viilkatusega, krohvitud seintega kivihoone. Fassaad on saanud oma kujunduse 1907. a valminud ümberehituse käigus. Peafassaad on jaotatud kaheksaks teljeks, peasissepääs paikneb ebasümmeetriliselt. Fassaadi ääristavad ja jaotavad kolmeks rusteeritud pilastrid. Hoonele annavad jõulisust profileeritud räästakarniis ja vahevööd ning -karniis. Külgfassaadid ja tagafassaad on tagasihoidlikumad. Tagafassaadil on tehtud juurdeehitusi 20. saj I poolel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1805. a omandas krundi koos kivimajaga Rakvere linn, et rajada sinna kreiskool. Esialgu oli koolihoone ühekorruseline. 1866.-67. a ehitati maja keskosa kahekorruseliseks. Pärast kreiskooli muutmist vene õppekeelega linnakooliks ehitati hoonele punastest tellistest  II korrus. Sellisel kujul on maja fassaad säilinud tänaseni. 1937.a tehti juurdeehitusi ja tugevdati olemasolevaid keldrimüüre. II maailmasõja päevil paiknes hoones sõjaväehaigla. Pärast sõda kolis hoonesse jälle kool, hiljem lasteaed. Koolimaja on olnud Rakvere vanalinna kõige olulisem haridusasutus. Siin on õppinud F. R. Faehlmann, F. R. Kreutzwald, C. T. Neff, Kristjan ja Paul Raud, J. Parijõgi, R. Titus, E. Tammlaan.</span>


source: A
code: 5778
name: Juhan Kunderi (1852-1888) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 531
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valge marmorist rist raudkivist alusel. Risti kõrgus 1,15m, põikosa laius 0,6m, sellele on raiutud järgmine tekst: ISSA SINNO KÄTTE ANNAN MA/ OMA VAIMO. LUK. 23,46.

Aluse kõrgus on 1,04m, laius on 0,65; alusesse on raiutud oval, mille lihvitud pinda on raiutud rist kahe risti pandud palmioksaga ja tekst: JOHANN KUNDER/ EESTI KIRJANIK/ JA/ KOOLIÕPETAJA/ SÜND. 14. DETS. 1852./ SURN. 12. APRIL 1888.

Risti küljes on vaskplaat tekstiga: ÕPETAJA J. KUNDER’ILE 35. A. SURMAPÄEVAL RAKVERE LINNA I ALGKOOL.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Joh. Kunderi haud paikneb Rakvere linnakalmistu lääneosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juhan. Kunder (1852 – 1888) Eesti ärkamaisaja kirjanik ja  pedagoog.  Õppis Tartu Õpetajate Seminaris ja asus tööle Rakvere elementaarkooli. Ta on kirjutanud õpikuid ja võttis aktiivselt osa Eesti Kirjameeste Seltsi tegevusest, organiseeris rahvaluulekogumist ja osales Aleksandrikooli liikumises.   J. Kunder sai tuntuks just oma näidendiga "Kroonu onu".</span>


source: A
code: 5779
name: Jakob Liivi (1859-1938) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 532
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauamonument on püstitatud 1938. aastal, autoriks on A. Vomm.
Graniitalusele paigutatud graniidist sammas. Aluse ja samba esiküljed lihvitud, samba ülaosas paikneb pronksbareljeef vaatega paremalt vasakule. Samba alaosas väljaraiutud ja poleeritud tähtedega tekst: JAKOB/ LIIV/ 1859 – 1938.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jakob Liivi haud paikneb Rakvere linnakalmistu lääneserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Liiv (28. veebruar 1859 Alatskivi – 17. jaanuar 1938 Rakvere) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik, Juhan Liivi vanem vend.
Töötas õpetajana Kavastul ja Väike-Maarjas, vallakirjutajana, raamatukaupmehe ja pangaametnikuna.
Osales Eesti Aleksandrikooli liikumises ja tegi kaastööd eesti rahvuslikele ajalehtedele.
Aastatel 1919–1921 oli Rakvere linnapea.
Jakob Liiv oli ka Rakvere teatri asutaja.
(allikas: http://et.wikipedia.org/wiki/Jakob_Liiv)</span>


source: A
code: 5780
name: I maailmasõjas ja Vabadussõjas langenute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauatähised 75 tk säilinud, ilmselt olnud 80 või 82. Plats hooldatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub linnakalmistu edela osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rakvere linnakalmistu koosseisu kuuluva Eesti Kaitseväe kalmistu esimesed matmised toimusid 1917. aastal. Sinna on maetud ka 1918. ja 1919. aastal punaväelaste poolt hukatute ühishaud.</span>


source: A
code: 5781
name: Tõrma kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu sissepääsu Ravkere poolset osa ilmestab neogooti stiilis väravaehitis, mis on eraldi kunstimälestisena arvele võetud. Väravaehitis on ehitatud 1877. aastal ning on kombineeritud punasest tellisest ja paest, väravad on sepistatud. Ka teine, Tõrma poole jääv sissepääsuosa on samuti kunstimälestis. Värav on lihtsama kujundusega ning ehitatud 19. ja 20. sajandi vahetuse paiku. Historitsistliku kujundusega kivist väravaehitist ilmestab sepistatud värav. Kalmistul asuv endine kabeliks kohandatud kuur on dekoreeritud puitpitsilise karniisiga. Kalmistul leidub rikkalikult uhkeid hauatähiseid, nii metallist kui kivist hauatähiseid ja sepistatud piirdeid. Kalmistu idaservas asub baptisti koguduse kalmistu ning selle taga islamiusu kalmistu, kuhu on paigutatud ka mälestussammas Türgi sõduritele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõrma kalmistu on sisse õnnistatud 1853. aastal, 1883. aastal on ehitatud inventari kuur, mis 1933. aastal kohandati ümber kabeliks. 2008. aastal avati kalmistul mälestusmärk 1877.-1878. aasta Vene-Türgi sõjas vangi langenud ning Eesti pinnal surnud Türgi sõduritele.</span>


source: A
code: 5782
name: Aluvere külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1909.a  valminud koolihoone.
Paekivist vintvundamendile ehitatud kõrge viilkatusega palkhoone. Plaanilahendus säilinud. Katusekatteks praegu eterniit, mille all säilinud originaalis olnud laastukatus. Välisseinad olid kaetud horisontaalse laudisega. Kolmekümnendatel tehtud juurdeehitus on ansamblisse sobiv ja ilmselt säilinud algse põhiplaaniga. See hooneosa on kaetud plekk-katusega.
1939.a. fotodelt on näha, et hoonetekompleks on kaetud vertikaalse laudvoodriga, voodrilaudu katvad vertikaalsed liistud, nurgalauad ja avade piirdelauad ning aknad on värvitud valgeks. Praegu on hoone välisseinad kaetud silekrohviga. Krohv on tehniliselt väga halvas seisus. 
Korstnad on punasest tellisest.
Siseruumides säilinud ajalooliselt säilitamiseväärseid detaile.
Hoone tehniline seisukord on rahuldav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Koolihoone asub Tallinn ja Narva maantee ääres, Haljala ja Sõmeru vahel, vahetult suure maantee ääres. Ümberringi hajaasustus, koolihoone taga metsad ja põllumaad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1903.a alustati uue koolihoone ehitamist. 1909.a. alustati koolitööd vastvalminud koolihoones. See oli kahe klassiruumiga kõrge viilkatusega, väljast profiillaudadega vooderdatud palkhoone. Katus oli kaetud laastukatusega. 1932.a. suvel alustati koolihoonele juurdeehituse tegemist, mis lõpetati1932. sügisel. 1934. aastal võttis vald jälle ehitustööd ette, ülemisele korrusele ehitati köök-tuba, ühiselamuruume, korter õpetajale, pesemisruum ja väljakäigud. Hoone sai esindusliku väljanägemise.
1988.a kolis kool uude koolimajja, hoone jäi kasutuseta.
90-ndate alul kasutati mõned aastad toitlustuskohana.

ALUSMATERJAL: Aino Kurmitse koostatud 1998.a. ülevaateraamat "Aluvere Kool 1863-1998." kirjastaja Ambussador Ltd. 
Muinsuskaitse eritingimused. Koostaja Katrin Etverk. 2003.a.</span>


source: A
code: 5783
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on hallist graniidist mälestuskivi, millel on sisseraiutud viisnurk ja tekst "1919. AASTAL HUKATI SIIN 28 PUNAKAARTLAST". Eestikeelse teksti all on sama ka vene keeles. Kivi ees on killustikuga kaetud plats, mis on nüüdseks rohtunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Katela-Ubja teelõigul seitsme meetri kaugusel teest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaud on pärit 1919. aastast.</span>


source: A
code: 5784
name: II maailmasõjas hukkunute ja terrorohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 508
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärk asetseb muldkehal, mis on piiratud paekividega. Sokliosa on klombitud graniidist. Monumendi ülaosa on hallist graniidist. Süvendatud pinnal on eenduv tekstiline osa. Ülaosas viisnurga, sirbi  ja vasara kujutis. Tekst kivil: "IGAVENE AU KANGELASTELE, KES LANGESID VÕITLUSES NÕUKOGUDE KODUMAA EEST FAŠISTLIKE HORDIDE VASTU 1941-1944". Monumendi ees maas on mälestustahvel tekstiga: "СЕРЖАНТ БАННИКОВ ПЕТР АНДРЕЕВИЧ 1912 - 1941".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Uhtna mõisa peahoone vastas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uhtna monument on tehtud Alar Kotli vennashaua monumendi tüüprojekti järgi, milliseid on leida Lääne-Virumaal veel Viru-Jaagupis, Aasperes ja Aos. Monumendi rajamisega aeg jääb aastatesse 1947-1955.</span>


source: A
code: 5785
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 511
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab  monument. See koosneb kaheastmelisest alusest ja sellele asetatud kolmnurkse ülaosaga kiviplokist. Monumendi ülaosas on raiutud viisnurk sõõri taustal. Viisnurga all on tekst: "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945". Sama tekst on vene keeles samba teisel poolel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Tamsalu kultuurimaja (endise mõisahoone) ees asuva pargi põhjanurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati Tamsalu mõisa parki 1950. aasta veebruaris Nõukogude Armee aastapäevaks (allikas: www.monument.ee).</span>


source: A
code: 5786
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 512
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab suurekristallilisest roosakast graniidist mälestussammas. Samba ülemises osas on kujutatud viisnurk ning selle all on tekst: "IGAVENE AU KANGELASTELE KES ON LANGENUD LAHINGUIS MEIE KODUMAA VABADUSE JA ISESEISVUSE EEST!". Sama tekst on ka vene keeles ning tekstide all on aastaarvud "1941-1945". Ühishaud on ümbritsetud silikaatpostidest ja lattidest piirdeaiaga. Värav on puitlippidest. Mälestussamba juurde viib betoonist kõnniteeplaatidest tee, mille ääred on palistatud hukkunute nimetahvlitega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Loksa külas Tamsalu–Väike-Maarja maanteest põhja pool Põdrangule suunduva tee vastas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 21. septembril 1944. aastal hukkunud nõukogude armee ridades võidelnud sõdurid. Mälestustahvlid hukkunute nimedega asetati hauale 1975. aastal.</span>


source: A
code: 5787
name: Uudeküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub ühelt poolt avatud maastikul, teiselt poolt kuusemetsaga piiritletud alal. Surnuaed on ümbritsetud lõhatud maakividest müüriga. Väravapostid on laotud hiljem silikaattellistest. Kalmistu vanem osa jääb müüriga piiratud ala sisse. Tee moodustab surnuaia keskele ruudu, mille sees ja äärtel paiknevad hauaplatsid. Uuemasse osasse, mis asub põhja pool viib pöördvärav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuna Uudeküla asub Amblast 20 km kaugusel ning vanal ajal oli see jalgsi ja ka hobustega liikumiseks pikk vahemaa, siis see asjaolu ajendaski talumees Jaan Uudekülli küla surnuaeda asutama. Politsei Peavalitsus andis 1909.a. vastava loa. Ambla kirikuõpetajale praost Wilbergile see plaan ei meeldinud ja ta kuulutas surnuaia asutaja jumalavallatuks inimeseks. Esimesena maeti 400 ruutsülla suuruse surnuaia keskele Jaani isa Karel Uudeküll 1912. aastal. Uudeküla surnuaed oli ainuke küla surnuaed kihelkonnas. Tänaseks on surnuaia pinda laiendatud teist samapalju ja sinna maetakse lahkunuid ka Tamsalu linnast ja ümberkaudsetest küladest. (Uudeküla kodulehekülg http://www.zone.ee/uudekyla/ seisuga 20.02.2007)</span>


source: A
code: 5788
name: Tapa vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on Tapa linnale tüüpiliste betoonist hauamonumentide ning piiretega kalmistuga. Kalmistu on rohtunud nind uusi matmisi sinna ei tehta. Kalmistul on säilinud mitmeid tähelepanuväärseid hauamonumente ning piirdeid. Kalmistul puudub korralik piirdeaed ning värav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tapa linnas, raudtee vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on asutatud 1896. aastal.</span>


source: A
code: 5789
name: Tapa linnakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub linna loodeservas. Peaväravast algav tee jaotab kalmistu kaheks. Kalmistu keskossa, tee teljele on püstitatud rongiõnnetuse mälestuseks liipritest rist. Kalmistu aiapostid on valmistatud ilmselt kunagises Tapal asunud betoonivalu tööstuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>asutatud 1920. aastail.</span>


source: A
code: 5790
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 504
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas asub ringjal muldkehal. Muldkõrgendikule viib 4-astmeline betoontrepp. Samba alus on laotud maakividest. Lameda püramiidja tipuga,obeliskitaoline sammas koos astmikalusega on dolomiidist. Samba ülaosas, nii esi kui tagaküljel, on ümmarguses süvises reljeefne viisnurk, mis on värvitud punase värviga. Esiküljele on süvistatud aastaarvud 1941-1945, mis on samuti punaseks värvitud. Mälestussamba külgedel on musta värviga kirjutatud nimed, mis on ilmastiku tõttu peaaegu hävinud. Mälestussamba tagaküljel tekst. Matmispaika ümbritseb hekk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas püstitati 1951.a 9. mail. Autorit ei teata. Töö teostasid Tapa kommunaalkontori töölised. Matmine jätkus hauda kunu 1975. aastani, mil raudtee ehituse käigus leiti veel hukkunuid.</span>


source: A
code: 5791
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 18-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauatähis on tehtud Saaremaa dolomiidist. Risttahukakujulise samba ühel küljel on emaileeritud plaadil, mustade tähtedega vene ja teisel küljel samasugusel plaadil eestikeekne tekst. Külgedel  on kõrgreljeefis sirbi ja vasara kujutis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud suuliste andmete põhjal 1956.a.</span>


source: A
code: 5792
name: Vihula ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise paekivihoonega. Hoonet katab praegusel hetkel pritskrohv ja akende ümbrust silekrohvi raamistus. Algselt on hoone olnud krohvimata. Katusel paiknenud teravad kolmnurksed uugid on 1978. a katuseremondi käigus eemaldatud ja kaetud eterniidiga. Lääneküljel paiknevat, eenduvat peasissepääsu kaunistab katusetsoonis kolmnurkne viil. Hoovis on säilinud algupärane munakivisillutis ja kelder ja koolihoone ees algupärased paekivist väravapostid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1903.aastal ministeriumikooli hooneks . Hiljem nimetati kool ümber Annikvere kooliks. Annikvere koolis on õppinud  mitmed nimekad kultuuritegelased, nagu professorid P. Tarvel ja V. Alttoa, N. Andresen, E. Etverk ja A. Valsiner. Hilisemas Annikvere koolis said alghariduse ajaloodoktorid Enn Tarvel ja Raimo Pullat. Kool lõpetas tegevuse 1997. a.</span>


source: A
code: 5793
name: Terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Terroriohvrite matmispaik asub Esku kalmistul. Matmispaika tähistab mustast graniidist mälestussammas, mis paikneb kaheastmelisel hallist graniidist alusel. Samba esi- ja tagumine külg on poleeritud. Esikülje ülaosas paikneb ladina risti kujutis ja selle all tekst IGAVENE AU TEILE, allosas on tekst  NAD EI ALISTUNUD VABANA ELASID REETMISEL HUKKUSI. Mälestussamba alusele on paigutatud kaks mustast graniidist poleeritud tahvlit hukkunute nimedega. Mälestussamba tagumisel küljel on kiri OMA VENNALE FRIEDRICH LEEMETILE JA TEMA KAASLASTELE-METSAVENDADELE KARLA LEEMETILT. Mälestussamba juurde viib murtud graniitplaatidest tee ning samba ees asuvad kaks istepinki.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Terroriohvrite matmispaik asub Esku kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metsavendade mälestusmärgi avamine toimus 10.07.1994.</span>


source: A
code: 5794
name: Ilumäe kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 476
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilumäe kalmistu ja kabel asuvad Palmse mõisast põhja poole suunduva mõnekilomeetrise allee läheduses, ümbritsevast maastikust veidi kõrgemal kohal. Kalmistu on piiratud paekivimüüriga. Kalmistu peavärav, mida peetakse olemasolevast kabelist vanemaks, võimalik, et juba puukabeli ajast pärinevaks on kolme kaaravaga – keskse sissesõidu avaga ja kahe jalgväravaga.  Kalmistul leidub rohkesti kohalike maaseppade ning kiviraidurite poolt valmistatud mitmesuguse kujuga raud- ja kiviriste ning kivist hauaplaate. Von Pahlenite matmispaik on ülejäänud kalmistust eraldatud kõrge paekivimüüriga. Matmispaigal on  säilinud hauaplaate ja marmorriste. Eraldi märkimist väärib Bettsy von Pahleni  valgest marmorist hauamonument, mis kujutab lapse hälli kohale kummardunud noort naist. Praegusel hetkel on see monument paigaldatud kabelisse. Kabeliaias paiknevad kaks kunstimälestist - reg nr 17012, Hauakivi, 15. saj (paas) ja reg nr 17013, Ratasrist, 18. saj (paas).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Surnuaed kujunes Ilumäe kabeli ümber arvatavasti juba 18. saj esimesel poolel pärast puust kabeli valmimist 1731.a. Vanimad säilinud hauatähised on G. Fr. von Pahleni (1730-1795) ning talupoja haud 1792.aastast. Kalmistu piirati kivimüüriga peale uue kabelihoone valmimist 1843.a. Uus kivist kabelihoone ehitati vana puidust kiriku vahetusse lähedusse või isegi samale kohale. Seda tõendavad  kabelis põrandavahetustööde käigus 2007. a  laudpõranda alt leitud inimluud. 19.saj viimasel veerandil laiendati kabeliaeda ida suunas. Surnuaia läänenurgas asub aiaga eraldatud von Pahlenite perekonna matusepaik.</span>


source: A
code: 5795
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pruunist graniidist aluskivile on paigaldatud mustast graniidist, sokliga obelisk, mille esikülg on poleeritud. Obeliski tipp on külgedelt kellukjas. Esikülje ülaossa on raiutud loorberipärg Vabadusristi kujutisega. Pärja sees on tekst: "AU LANGENUILE " Pärjast allpool kartušis on tekst:"EESTI / WABADUSE EEST HUKKUNUD /ILUMÄE KOGUDUSE / POEGADELE". Soklil on kujutatud kolme mürsku ristatud mõõkade ja lahingulippude taustal. Samba esikülje aluskivil on tahvel tekstiga "1918-1920 A", järgnevad 8 Vabadussõjas langenu nimed. Samba tagumisel küljel on tekst "MÄLESTUS ELAVAILE,/ AUSTUS HUKKUNUILE, / KES / SURID ÜLEKOHTUGA / JA LANGESID SÕDADES." Kummalgi pool sammast on maakividest laotud sein, mille sisse on müüritud 8+8 tahvlit. Vasakul pool sammast on tahvlid tekstidega "MAAILMASÕJAS LANGENUD" ja 40 nime, "MÕRVATUD 1918 A." ja 9 nime, "1941-1945 A. LANGENUD" ja 21 nime, "1941-1951 EESTIS HUKKUNUD" ja 10 nime. Sambast parempoolsel tahvlitel on tekst "1941-1956 HUKKUNUD" ja 20 nime, "1941-1949A. KÜÜDITATUD" ja 48 nime, 21941-1946 hukkunud" ja 10 nime.(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 6. juulil 1924. a kohalike seltside ja organisatsioonide aktiivsemate tegelaste eestvedamisel. 18.augustil 1940 puuriti samba jalamisse auk ja taheti täita lõhkeainega. Samba hävitamiseks kutsuti Võhma Seltsimajja kokku hääletuskoosolek, kus 2 inimest olid hävitamise poolt ja 3 vastu ning ülejänud vaikisid. Samba õhkisid 19. augustil 1940.a Võsu küla kommunistid. Terveks jäänud obeliski panid kohalikud mehed taas püsti. Vandaalid aga naasesid ja purustasid nüüd ka obeliski. Mõni päev hiljm viisid kohalikud talumehed obeliski tükid viljakuivatustarese, kus need seisid kuni 1957. aastani. Seejärel maeti samba tükid kuivati välisseina äärde. Mälestussamba taastamiseks loodi 1988. a Ausamba Taastamise Komitee. Samba aluskivi tehti uus ja obelisk parandati. Mälestusammas taasavati 23.oktoobril 1988.a. Juba Ilumäe samba taastamise ajal kaaluti võimalust jäädvustada Teises maailmasõjas langenute ja represseeritute mälestust. Kuna kavandatud tahvlite alune maa-ala suurenes tuli teha sepisaia pikendus. Ilumäe vabadussamba 2. järgu, mälestustahvlite, avamine toimus 9. juulil 1989. 16. juunil 1991 täiendati mälestustahvlite rida veel ühe tahvliga. (M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid.Kunda 2002)</span>


source: A
code: 5796
name: Pihlaspea kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab maakividest müüritis, ning kalmistul on säilinud rida omapäraseid sepisriste. Kalmistu ei ole kaasajal aktiivses kasutuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajati käesolevasse kohta 1845. aastal, peale endise Pihlaspea kabeli lammutamist. Kalmistule rajati ka uus puidust kabel, mis praeguseks ei ole säilinud.</span>


source: A
code: 5797
name: Esku kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab kolmest küljest ca 1 m kõrgune raudkiviaed ja lõunaküljest Altja jõgi. Põhjapoolne aialõik eraldab kalmistu vana ja uue osa. Lääneküljel paikneb algupärane kahepoolega sepisvärav. Väravapostid on tehtud raidkividest. Vana kalmistu jaguneb kaheks tsooniks. Idaosas on säilinud Esku kalmistule ainuomased metallristid tammepuust plaatidega ja ülalt ahenevad hauakivid. Läänepoolne ja lõunapoolne osa kalmistust on kasutusel ja seal leidub ka kaasaegseid hauakujundusi. Kalmistul asuvad kivist kabel ja surnukuur.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esku surnuaia pühitsemine toimus samaaegselt Esku kabeli pühitsemisega 1845.a 28. oktoobril. Kalmistu ja kabeli rajajaks oli Sagadi mõisnik Paul Eduard von Fock. Esku kabeli projketieeris balti-saksa arhitekt J. Schellbach ja kabeli ehitustööd toimusid aastatel 1844-1845. 1845. a paigutati vastvalminud kabeli tippu vaskrist munaga. 1877. a rajati tornipoolseta seinte toestuseks hoona nurkadesse massiivsed kontraforssid ja paigaldati kaks müüriankrut. 1907. a remonditi põhjalikult torniosa koos katusega. Viimane kapitaalremont tehti 1990.a. Kabeliga oletatavasti üheaegselt rajati kalmistule ka surnukuur.Kalmistu lõunakülg jäi Sagadi mõisa matusepaigaks ja põhjapoolset osa sai kasutada mõisa talupojad. P. E. von Focki poolt oli kirjutatud Esku kabeli seadus, mis kehtestas kindla korra surnuaial, matuste puhul ja kabelis. Vastavalt kabeliseadusele pidid kõik hauad asetsema üksteise kõrval sirgetes ridades, olema pärast matust korralikult üles tehtud, suvel rohumätastega kaetud ning tähistatud ühemõõduliste puitristidega, millele oli ettenähtud tahvel kus pidi olema kirjas surnu nimi vanus suremise aeg ja surnule kohane pühakirja salm. Mõisa poolt anti risti, tahvlite, värvi ja puusärgi lauad kuni 1900. aastani.  Esimesed malmristid pandi 1894. a Juhan Weinmannile ja Anna Leena Waabianile. Peale P. E. Focki surma 1884. a lubati juba ükskõik millisese materjalist tehtud risti, kuid risti suurus ja vorm pidid säilima puidust ristide eeskujul. Nii kestis kuni 1918. aastani.</span>


source: A
code: 5798
name: Vainupea kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vainupea surnuaed asub Karula-Vainupea-Karepa teest 0,8 km põhja pool, mere ääres. Tegemist on Eesti kõige mereäärsema kalmistuga. Surnuaed on väike ja seal on säilinud hauatähiseid erinevatest aegadest. Leidub külaseppade tehtud riste, surnuaia lõunaosas on säilinud metallpärg 19. sajandist ning on ka kaasaegset hauakujundust. Maalikunstnik R. Sagritsa (1910-1968) haud paikneb surnuaia idapoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamise aeg ei ole teada, kuid võib arvata, et surnuaed on siin asunud ka enne kivist kabeli rajamist.</span>


source: A
code: 5799
name: Võhma külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa liigendatud põhiplaaniga koolihoonega, mis asub madalal kivist sokliosal. Puithoone on kaetud horisontaalse laudisega. Hoonel on lihtsad kuuese raamjaotusega aknad ühes puidust aknaluukidega. Hoone sissepääsuosa on veidi eenduv ning selle eest on paari astmega trepistik. Esifassaadil on lihtsa kujundusega tahveluks ühes valgmikuga.  Hoonet katab poolkelpkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kool on tegutsenud Võhma külas alates 1823. aastast. Kohalike elanike ühistööna valmis külakooli hoone 1867. aastal. Kool tegutses kuni 1967. aastani, mil ta suleti õpilaste vähesuse tõttu. Käesoleval ajal kuulub hoone Ilumäe kogudusele.</span>


source: A
code: 5800
name: Viru-Jaagupi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ümbritsetud maakivipiirdega ning peasissepääs toimub läbi Kristjan Raua kujundatud värava, mis valmis 1923. aastal. Kalmistu pindala on 6,6 ha. Kalmistu koosseisus on mitmeid olulisi hauamonumente, nende hulgas ka Ferdinand von Wrangelli (1797-1870) haud ja Vabadussõja mälestussammas. Kalmistul paikneb ka lihtne krohvitud viilkatusega kabelihoone. 

.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed matmised toimusid Viru-Jaagupi kalmistul 18. sajandil, säilinud on  matmisraamatud 1907. aastast.</span>


source: A
code: 5801
name: Aleksander I ja Napoleoni sõdade mälestusmärk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlikus stiilis monument paikneb vallseljakul, peahoone juurest algava vaatesihi lõpus. Monumendi põhimotiiviks on sihvakas dooria orderis kapiteeliga ümarsammas, mille kohal oli astmikpüramiidiga varikatus ning samba tipus ümmargune kera. Viimaste restaureerimiste käigus on kera asendatud mälestusurni motiiviga. Sammas on laotud tellisest ning kaetud lubikrohviga. Samba kohal olev urn on värvitud kuldseks. Algselt on sammast ümbritsenud kaheksa kahuritoru, mis olid omavahel kettidega ühendatud. Tänaseks on enamus neist kaduma läinud; säilinud on kolm kahuritoru, mis on hoiustatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa kohta on esimesed teated 1470. aastast, kui valdus kuulus Beckelitele. Alates 16. sajandist kuni 18. sajandini olid mõisa omanikeks Stackelbergid, alates 1770. aastate algusest Kaulbarsid. Viimased võõrandamise eelsed omanikud olid alates 1894.-1919. aastani Dehnid. Mõisa peahoone ehitusjärgud ulatuvad keskaegse vasall-linnuse vundamendile tõenäoliselt 17. sajandil rajatud hoonest kuni klassitsistliku läänetiiva ja sammasportikusena kujundatud väravahoone valmimiseni 1890. aastatel. Oma lõpliku mahu sai hoone 1780. aastatel. Pargi vanimad osad on rajatud barokses võtmes. Park rekonstrueeriti 19. sajandi esimeses pooles. Ümbritsevasse maastiku kujundati looduslikus stiilis pargiosa, kuhu paigutati aktsentidena mälestussambaid. Peahoone kõrvalt avaneva vaatesihi lõppu paigutati mälestussammas, mis on püstitatud tõenäoliselt 1812. aasta Vene-Prantsuse sõja sündmuste mälestuseks. Tolleaegseteks mõisaomanikeks olid Kaulbarsid, kelledest mitmed olid tsaaririigi sõjaväes kõrgetel kohtadel. Reinhold August von Kaulbars (1767-1846) osales Vene-Türgi sõdades, tema poeg Herman Wilhelm von Kaulbars (1798-1888) teenis alates 1815. aastast ratsaväes, saades 1844. aastal koloneliks ja 1856. aastal kindralmajoriks. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Mödders. Alates 1927. aastast kuni tänaseni tegutseb mõisas kool. Restaureerimistööde käigus on paigutatud samba tippu uus kera, mis varasema ümara vormi asemel on väljavenitatud kera kujuga. Sammast restaureeriti viimati 1990. aastatel.</span>


source: A
code: 5802
name: Tudu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu väravapostid on laotud punastest tellistest. Postide otsas väikesed ristid. Kalmistu on pühitsetud 1922. a ja selle kohta on kalmistu peaallee kõrval ka kivi. Hauatähised on peamiselt uuendatud. Kalmistu on hästi hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tudu surnuaed on sisseõnnistatud 1922.a.</span>


source: A
code: 5803
name: II maailmasõjas hukkunud tundmatu sõduri haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 19-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauda tähistab hall graniitkivi, millele on kinnitatud valge marmorplaat tekstiga: "SIIN PUHKAB TUNDMATU / NÕUKOGUDE SÕDUR / LANGENUD AUGUSTIS 1941". Kivi asub mullast kõrgendikul ning selle juurde viib kolmeastmeline trepp.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub Rakvere-Luige maantee kaheksandal kilomeetril Vilgu teeristis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestuskivi on püstitatud 1967. aastal. Selle autoriks on I. Bork. Trepp on rajatud ajavahemikus 1973-1975.</span>


source: A
code: 5804
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 513
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on väikesel kõrgendikul graniidist mälestussammas (püstitatud 1947. a., tüüpmonument, arhitekt A. Kotli). Sambal on kujutatud viisnurk, mille keskel on sirbi ja vasara kujutis. Viisnurga all on tekst: "IGAVENE AU KANGELASTELE, KES LANGESID VÕITLUSES NÕUKOGUDE KODUMAA EEST FAŠISTLIKE HORDIDE VASTU 1941-1944". Kõrgendik oli kunagi piiratud äärekividega aga nüüd on neid näha vaid kohati. Samba ees on neli mälestusplaati 1941. aasta augustis tapetud Vaike Allikveele ja tema kolmele vennale. Vaike Allikvee (sünd 15.07.1923) oli esimeste pioneerirühmade looja ja Tudu kooli esimene pioneerijuht 1941. aastal. Helmut Allikvee (sünd 4.07.1920) oli valla komsomoliorganisaator, Ants Allikvee (sünd 20.12.1929) ja Mauno Allikvee (sünd 28.09.1926) olid pioneerid. Sambalt on varasemalt olnud plaat tekstiga: "SIIA VENNASKALMISTULE ON MAETUD RAKVERE RAJOONI ESIMESED KOMMUNISTLIKUD NOORED JA PIONEERID, KES MÕRVATI FAŠISTIDE POOLT". Plaat on kadunud enne 1995. aastat. Samba ees maas on varasemalt olnud ka 1969. aastal paigaldatud plaat tekstiga "Kodumaa kaitsja Leonhard Tammur sünd. 1915 Langenud fašistliku bandiidi käe läbi juulis 1941". Rohealana kasutuses olevat platsi piirab kolmest küljest hekk ja sekka mõned suured puud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Viru-Jaagupis seda läbiva peatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 6. augustil 1950. Mälestusplaat Vaike, Helmut, Ants ja Mauno Allikveele avati 15. septembril 1957, nimeplaadid lisati 26. oktoobril 1978. aastal.</span>


source: A
code: 5805
name: Viru-Jaagupi Noorsoo Kasvatuse Seltsi kooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>20. saj algul ehitatud, kahekorruseline,kõrge viilkatusega ja  keskfrontooniga,õhukese määrdekrohviga kaetud,paekivihoone. Algselt oli hoonel puitkonstruktsioonil viilkatus, mis oli kaetud pilbastega. Praegusel hetkel tänapäevane plekk-katus. Fassaadil näha ehitusaegsed metalltömbid. Hoone tagafassaadil paiknev veranda on hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viru-Jaagupi Noorsoo Kasvatuse Seltsi Koolihoone on rajatud 1908.a , esimese koolijuhataja Julius Kalkuni projekti järgi. Uue kooli ehituseks korraldati näitusmüüke, loteriisid ning pidusid. 1908. a kevadel pandi pidulikult hoone nurgakivi ja maja valmis 1908. a oktoobris. Hoone esimesel korrusel asus koolijuhataja kolmetoaline korter, kooli kantselei, õpetaja elutuba, tütarlaste magamistuba, köök ja sahvrid. Teisel korrusel asus kolm klassiruunmi, poiste magamistuba, köök ja sahvrid. Pööningukorrusele on 20.saj. keskel ehitatud internaadiruumid.  Kool kujunes 3-klassiliseks algkooliks. 1919.aastast tegutses riigi algkoolina, 1944-1957 7-klassilise koolina, 1957-1965 Keskkoolina, 1965-1998 põhikoolina, 1998-2001 algkoolina.  Kool oli hoones 2001. a-ni. Tänasel päeval on hoone kasutusel polüfunktsionaalse ühiskondliku hoonena.</span>


source: A
code: 5806
name: Viru-Jaagupi kirikuaed
type: ajaloomälestis
alt_id: Arh. 471, Arhe. 640-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaias on võetud kaitse alla kaks stiilset rõngasristi (17. saj) .</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik on ehitatud tõenäoliselt 15. sajandi teisel poolel. Liivi sõjas rüüstatud kirik taastati 1667. aastal. Hoone sai kannatada ka Põhjasõjas. Kirik rekonstrueeriti aastatel 1877-78 ja hoone eksterjöör kujundati ümber neogooti stiilis. Kirikut ümbritsev kirikuaed on rajatud tõenäoliselt üheaegselt kiriku ehitamisega. Kirikuaias paikneb 19. sajandil ehitatud kabel. Kirikut ümbritsev piirdemüür pärineb 1861. aastast. Kirikuaias paiknevad vanimad säilinud hauatähised on 17. sajandist. Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on Wierland.</span>


source: A
code: 5807
name: Ferdinand von Wrangeli (1797-1870) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 536
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Wrangelite perekonna hauaplats on ristküliku kujuline (11m x 10,5m), seda ümbritseb kiviplokkidest müür, mille sisekülg on krohvitud. Müüri esiküljel on 4 kivist obeliski ja kahepoolne valge puust värav. Hauaplatsil on 6 hauda.

Ferdinand von Wrangeli haual on rauast rist, mille kõrgus on 233cm ja laius 106cm. Risti jalamil on kaks mustast graniidist lihvitud hauaplaati. Ühel plaadil on tekst: DER GENERAL – ADJUTANT/ ADMIRAL BARON/ FERDINAND VON WRANGELL/ GEB. 29. DEC. 1796/ GEST. 25. MAI 1870/ MAN RURHET IHR DEN LEBENDIGEN/ BEI DEN TODTEN./ EV. LUC. 24.5. Teisel plaadil, mis on pühendatud paruni abikaasale, seisab tekst: HIER RUHET IN GOTT DIE FRAU/ VICE ADMIRALIN/ BARONIN/ ELISABETH VON WRANGELL/ GEB. BARONESSE VON ROSSILON/ GEB. D. 6. JAN. 1810/ GEST. D. 31. MÄRZ 1854/ WIR HABEN DIH ZIRCHEN LOSSEN/ MIT FRAUERN/ UND MEINEN GOTT WIRD/ DICH UNS WIE DERGEBEN/ MIT FREUDE UND WONNE/ EWIGLICH/ EV. LUC. 4.23</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ferdinand von Wrangeli haud asub Viru Jaagupi kalmistul, mis asub Viru Jaagupi kirikust 1,2 km lõuna pool Simunasse suunduva maantee ääres, sellest läänes. Haud on kalmistu keskosas, kabeli kõrval Wrangelite perekonna hauaplatsil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene meresõitja ja Antarktika-uurija, admiral Ferdinand von Wrangel (1796–1870) osales 1817–1819 V. Golovnini ümbermaailmareisis ning juhtis 1820–1824 Kirde-Siberi rannikule saadetud Kolõma rühma. Tõusu, mõõna jt loodusnähtuseid jälgides ja tšuktšidelt kuuldu põhjal veendus Wrangel, et Põhja-Jäämeres Kirde-Siberi ranniku lähedal asub suur maa. Ta määras selle ligikaudse asukoha (pärast avastamist 1867 nimetatigi see Wrangeli saareks).
1825–1827 juhtis ta ümbermaailmareisi brikil Krotki, mis Kroonlinnast Portsmouthi kaudu Brasiiliasse, sealt Hoorni neeme kaudu Vaiksesse ookeani suundus. Seejärel sõideti  India ja Atlandi ookeanil. 
1830–1835 oli Wrangel Venemaa Ameerika kolooniate ülemvalitseja, pärast naasmist Mehhiko kaudu Peterburisse tegutses 1840–1849 Vene Ameerika Kompanii direktorina, 1855–1857 oli mereminister. 
Peale Wrangeli saare on tema järgi nimetatud Alaska kaguranniku laht, Alaska mäemassiiv ja neem.
(allikas: http://www.nlib.ee/25482)
F. von Wrangeli elukäik on hea näide selle kohta, milliseks võis kujuneda ühe Baltimaade aadlimehe tõeliselt edukas karjäär omaaegses Vene riigis – suhteliselt vaesest suguvõsast pärit F. von Wrangeli teenistuskäik tipnes mereministri ametikohaga. Maadeuurijana on F. von Wrangel andnud suure panuse Siberi ning Põhja-Ameerika maade ning rahvaste tundmaõppimisse. Tema poolt läbi viidud virmaliste vaatlused, mis sooritati G. F. Parroti koostatud programmi järgi, said aluseks uuele teooriale.
(allikas: EEVA Eesti vanema kirjanduse digitaalteksti kogu leheküljelt  http://www.utlib.ee/ekollekt/eeva/index.php?do=autor_ylevaade&lang=1&aid=86)
Pärast erruminekut 1864. aastal elas Wrangel kuni surmani oma Roela mõisas</span>


source: A
code: 5808
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 514
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauda  tähistab dolomiitplokkidest mälestussammas, mis toetub valatud alusele. Samba esiküljele on sisseraiutud nelinurk, kus on tekst. Samas on stiliseeritud mõõga kujutis. Mälestussamba jalamile on 14 marmortahvlit langenute nimedega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on hauale püstitatud 1958.a. Teada olevalt on sinna maetud 70 langenut, kelledest on teada ja jäädvustatud 14 nime.</span>


source: A
code: 5809
name: Viru-Nigula kirikuaed
type: ajaloomälestis
alt_id: Arh.474, Arhe. 648-k
same: A.5809
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus hooldatud kirikuaed, milles mitmeid huvitavaid hauatähiseid. Kaitse all on eraldi rõngasristid, millest üks on viidud kirikusse. Samas ka üks suurem ja väiksem Malta rist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik on ehitatud tõenäoliselt 13. sajandil. Kirik sai uue sisutuse ja võlvlae 1660. aastatel. Algselt madalam torn sai oma praeguse kõrguse 1755. aastal. Ümbritsev kirikuaed on tõenäoliselt rajatud koos kirikuga. Kirikuaias säilinud hauatähisel on daatum 1637. Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on Maholm.</span>


source: A
code: 5810
name: Viru-Nigula kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab neljast küljest suhteliselt madal ning kohati lagunenud maakividest piirdemüür. Peaväravat kalmistul pole, edelaküljel on 7 lihtsamat väravat. Kalmistul on säilinud vanu hauatähiseid, sepistatud piirdeaedu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viru-Nigula kiriku algkehand on pärit 13. sajandist, käesoleva matmispaiga täpne kasutuselevõtt pole teada.</span>


source: A
code: 5811
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 516
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas on püstitatud 07.05.1950.aastal arhitekt Alar Kotli vennashaudade tüüpprojekti järgi. Tegemist on graniit-plokkidest põhiplaanilt nelinurkse tahukaga, mis asub graniitplokkidest alusvundamendil. Alusvundamendi mõõdud on 150x80x15 cm ning teise aluse mõõdud 158x90x8 cm. Monumendi (150x80x185 cm) loodeküljel asub graniidist tahvel (83x117x5 cm), mille tekst on kõrg-reljeefis ning poleeritud tähtedega (tähe kõrgus 4 cm). Algselt oli samba tipus graniidist massiivne viisnurk (110x50x80 cm), mis tänaseks päevaks on eemaldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati 7. mail 1950. aastal, kuigi on ka andmeid, et graniidist monument püstitati 1951. aastal.</span>


source: A
code: 5812
name: Käsmu kalmistu
type: Kalmistu
same: A.5812
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ees on kabelimägi, kus oli vanasti külarahva kokkusaamise koht. Kabelimäel seisab raudkivist kabel, mida rahvasuus Kindrali kabeliks kutsutakse. See rajati 1846. aastal kindral Nikolai von Dellingshauseni mälestuseks.
Käsmu kalmistu peaväravast tulles vasakul  on üks vabariigi kaunimaid hauamonumente "Põlvitav naine"  (J. Raudsepp, 1937), mis on püstitatud kaugsõidukapteni Oskar Tiedemanni noorelt surnud tütre Signe mälestuseks. Kalmistul on muuhulgas ka 25. kapteni hauad. Lisanduseks teistele kaunitele hauamonumentidele, leidub Käsmu kalmistul ka kohalike külaseppade kunstkäsitöö näiteid sepistatud kalmuristide näol.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistuna kasutuses olev kabeliaed on rajatud ümber Käsmu kabeli. Praegune puidust hoone valmis 1863. aastal, kuid tõenäoliselt on kabeli koht juba varasem.</span>


source: A
code: 5813
name: Käsmu merekooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline mansardiga puithoone. Kaetud murdkelpkatusega. Väljaehitatud vintskappidega. Fassaadilt sümmeetrilise põhiplaaniga. Sissepääsude ees ilusad lahtised palkonid, millede viilkatuste ääres saelõikelised ornamendid. Hoone keskel aknaga torn.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Käsmu küla põhjaosas, Neeme tee, Merekooli ja Majaka tänavate vahelisel krundil. Merekooli hoone on ehitatud krundi keskele põhja-lõunasuunalisena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käsmu merekooli hoone ehitas 1887. aastal Joosep Kristenbrun oma kuludega ning rentis selle koolile. Merekool kujunes ümbruskonna kultuuriliseks keskuseks, kus korraldati muuhulgas ka pidusid, kuna rahvamaja valmis alles 1913. aastal. Merekool tegutses hoones ilmselt aastani 1919, mil ta kolis Käsmu kordonihoonesse ning kus ta tegutses kooli sulgemiseni aastal 1931. Tänaseks on hoone restaureeritud ning osaliselt taastatud vanade fotode alusel.</span>


source: A
code: 5814
name: Avispea vallakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 9-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palkhoone põhiplaan on ristkülikukujuline, mille viilkatus oli algselt laastukattega. Ilmselt 20. sajandil on fassaadile juurde ehitatud puitkarkassil veranda (eeskoda). Majal on kaks korstent, mille pitsid on aegade jooksul korduvalt ümber ehitatud. Fassaadid on 20. sajandil kaetud voodrilaudadega. Hoonel on palksarikad, mille seinast üleulatuvad otsad räästa all on profileeritud. Hoone seinal on kaks mälestustahvlit kirjadega „Siin Avispea koolis töötas koolijuhatajana kirjanik Jakob Liiv 1886-1901“ ja „Siin Avispea koolis töötas koolijuhatajana ja seltskonnategelasena August Lepik 1901-1940“.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Väike-Maarja vallas Simma-Väike-Maarja maantee ääres. Maja on kagu-loode suunaline, mille fassaad avaneb edelasse, maantee poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1886. aastal Avispea koolimajaks. Hoone loodepoolses otsas asusid klassiruumid, kagus aga õpetaja korteriruumid. Ümbritsevad majapidamishooned on ehitatud 20. sajandil. Tänaseks on hoonel säilinud algne konstruktsioon ning hoone on kasutusel elamuna.</span>


source: A
code: 5815
name: Avispea kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väikese kalmistuga, mida ümbritseb võrkaed. Kalmistul on mitmeid puit-, metall- ja kiviriste.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Avispea kalmistu on pärit 20. sajandi algusest. Baptistide kogudus tekkis Avispeale 1920ndatel ning 1935. aastal valmis vabakoguduse kirikuhoone. Samasse aega jääb ka kalmistu rajamine.</span>


source: A
code: 5816
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 506
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusammas asub kalmistul, teiste haudade vahel. Hauaplats on kaetud osaliselt murukamaraga, samba ümbrus punase sillutisega. Sambani viib plaatidest tee.Mälestussammas on  mustast lihvitud graniidist nelinurkne tahukas, mis on paigutatud hallist lihvimata graniidist riibitud alusele. Tahuka esiküljel on raidkiri, tagaküljel stiliseeritud pärjakujutis koos vertikaalse mõõga kujutisega. Mälestussamba taga, platsi tagaservas asuvad neli mustast graniidist hauaplaati, samba kõrval üks hauaplaat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Väike-Maarja kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1968. a ülevaatuse andmeil puudusid tolleaegsel mälestussambal nii tekst kui ka daatumid. Praegune monument püstitati hauale 1974. a. Monumendi autoriks on K. Reitel.</span>


source: A
code: 5817
name: Jakob Tamme (1861-1907) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 534
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauasambaks on roosast graniidist madalal alusel ja samast materjalist postamendile asetatud kirjamehe pronksist (õlgadeta) rinnakuju. Viimase alaosa katavad pintsak ja kaelaside. Samba alust täiendab selle tagaserval kõrgem, osaliselt postamendiga liidetud ristkülikukujuline külgplokk. Postamendi ülaosa on liigendatud kitsama reljeefsete sisselõigetega, graniidist vahelüliga. Postamendi ülaosas kergelt eenduvad graniittähed kirjamene nime ja eluaastatega: JAKOB/TAMM/1861-1907.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jakob Tamm (7. mai 1861 - 26. dets. 1907) tuli Väike-Maarjasse 1893.a kihelkonnakooli juhatajaks, jäädes sellele kohale surmani. Ta tõstis kihelkonnakooli õpetamise silmapaistvale tasemele ja pani erilist rõhku kirjanduse õpetamisele, seda on ära märkinud ka A.H.Tammsaare. Väike-Maarjas valmis olulisem osa tema luulest ja tõlgetest. Oma loomingus kasutas ta suurel hulgal kohalikku ainestikku. On ilmunud luulekogud: "Ärganud hääled", "Jakob Tamme lugulaulud", "Ballaadid ja valmid" ja "Kogutud luuletused". 
Oma tegevusega saavutas J. Tamm kohapeal üldise tunnustuse. Seepärast hakkasid mõned tema sõbrad plaanitsema mälestusmärgi püstitamist. Raha loodeti selleks saada Väike-Maarja peotoimkonna abil. Esimese teadaoleva peo hauasamba heaks korraldas toimkond 26.12.1908. Büst samba tarvis telliti skulptor Jaan Koortilt, kes õppis tollal Pariisis École des Beaux-Art´is. Fotograaf Aleksander Kips tegi selleks suurenduse ühest J. Tamme fotost, millel luuletaja kandis pikka habet. Nii valminud kuju polnud aga kadunuga üldse sarnane ja J. Koortile saadeti ühe teise foto suurendus, millel J. Tammel olid ainult vuntsid. Uus büst rahuldas tellijaid. Kunstnikule tasuti peotoimkonna abil saadud rahaga. Samba püstitamisega läks siiski aega. Lõpuks valati hauale büsti tarvis ülalt ahenev betoonalus ja hauaplatsi nurka istutati kadakas. See kõik sai valmis oktoobris 1911 ja avati 24. 05 1912. Aastatega alus murenes ja augustis 1923 valati selle asemele uus. Sammas sai nüüd ka uue marmorplaadi luuletaja sünni- ja surmaajaga. 1937. a moodustati Jakob Tamme Mälestamise Komitee, kuju aluse kaasajastamiseks. 19.06.1938 avatigi J. Tamme haual praegune, arhitekt K. Lüüsi kavandatud graniitsammas.</span>


source: A
code: 5818
name: Väike-Maarja kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 483, Arhe. 650-k
same: A.5818
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Olemasolev kirikaia piirdeaed võib pärineda 19. saj algusest ja on laotud paest ja maakivist, idapoolses müüritises on kasutatud ka telliseid. Väike-Maarja kirikaias on kaks kabelit. Kirikust mõned meetrid idas asuv nn saksakabel on püstitatud 18. saj lõpul. Kabel on hilisbarokne, koosneb ühest avarast ruumist, mille lagi on kaetud stukk-dekooriga. 1998. a uuendati kabeli katus. Teine kabel jääb kirikust läände. Selle kabeli ehitusajaks võib arvata 18.-19. saj. Kabel on eelmisest suurem ja tagasihoidlikum. Rahvasuus kutsuti seda matsikabeliks. Kirikuaias asuvad Brevenite ja Hoffmannide perekondade matmisplatsidel maa-alused kabelid, mis praeguseks on prahiga täidetud. Kirikaias leidub hauatähiseid neljast erinevast sajandist. Vanimaks kalmumärgiks on aastast 1648 pärinev trapetsikujuline paeplaat. Aastast 1677 pärineb rõngasrist, mis asub kiriku kooriruumis. Kirikaias asub veel 19. sajandi alguses külaseppade valmistatud sepisriste. Ansamblisliselt kujundatud hauaplatsidest võib esile tuua Müüriku Hoffmannide ja Kiika Dehnide perekonnaplatse (J. Tobreluts. Väike-Maarja kirikaed. Kiltsi 1999).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike-Maarja kihelkonnas puuduvad andmed varasemate külakalmistute kohta. Nii on kihelkonna territooriumil ainukeses teadaolevaks keskaegseks matmispaigaks Väike-Maarja kirik ja kirikuaed, mis on maa-aluse kalmistu nime all võetud arheoloogiamälestisena riikliku kaitse alla. Kiriku põranda alt pärinevad matused maeti ümber 1870. aastail kiriku seina äärde, kust need 1990-ndate algul üleliigse mullakihi eemaldamisel leiti. Kas Väike-Maarja kirikaed on olnud nii suur kui praegu, ei ole teada. Võib arvata, et kirikaeda tehti keskajal territooriumi piiratuse tõttu mitu kihti matuseid. Väike-Maarja kirikaeda rüüstati 1960-1970-tel korduvalt. Paljud hauatähised on kadunud, enamik suurejoonelisi hauasambaid on purustatud. Hoolimata purustustest joonistub kirikaeda matmiste põhjal selgelt välja kihelkonna mõisate omanikkond alates 1840-ndatest aastatest (J. Tobreluts, Väike-Maarja kirikaed. Kiltsi 1999). 20. saj I veerandi lõpu poole rajati Väike-Maarja kirikust põhja poole, kirikuaia taha, veel üks kalmistu, mida hakati kutsuma Uueks kalmistuks.</span>


source: A
code: 5819
name: Väike-Maarja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb kahe maantee vahelisel alal. Kalmistu vanim osa paikneb ilmselt lõnapoolses otsat, kust on kalmistut aja jooksul laiendatud nii põhja kui ka kirde suunas. Kalmistul puudub piirdeaed. Kalmistuvärav asub idapoolsel serval ja on teetammi suhtes jäänud madalamale. Väravat restaureeriti 2001. a. Peatee kulgeb väravaehitisest kirdesse. Järjepidevalt on tehtud  hooldusraiet. Kalmistu on hästi hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Katariina ukaasi põhjal rajati 1774.a uus surnuaed kirikust põhjapoole Ambla ja Rakvere mnt vahele. 18. saj viimasest veerandist maeti kirikuaeda ainult saksa koguduse liikmeid ja see omandas rahva kõnepruugis Saksa surnuaia nime, kuna uut surnuaeda hakati Maa ehk Maarahva surnuaiaks kutsuma. 19. saj viimasest veerandist levis selle kohta nimetus Eesti surnuaed. 20. saj I veerandi lõpu poole rajati Väike-Maarja kirikust põhja poole veel üks kalmistu. Seepärast hakati kasutatavaid matmispaiku eristama vanusetunnus alusel: 18. saj oma hakati kutsuma Vanaks ja 20. saj oma Uueks surnuaiaks. Kõnealusele ehk Vanale kalmistule on maetud valdavalt ainult eestlasi, ent selle idanurgal põhjapoolse peatee lõunaküljel Jakob Tamme ja Pika tn vahel on 9x21 m suurune, väga madala müüriga piiratud ala rituaalse kaevuga keskel. Sinna sängitati 19. saj algupoolel juudi kantoniste, keda tsaarivõimu poolt oli Eestisse toodud Poolast. Kultuuriloolistest isikutest on kalmistu põhjapoolse tee äärde maetud J. Tamm, Karl Krahe, Peeter Jakobson, lõunapoolse peatee lõunaküljele K. Merilaasi ema Anna Moorberg ja noorem õde Lydia ning kalmistuvärava juurde Johan Kotli, Tamsalu mnt lähedale Johan Elken. (E. Leppik. Kultuurilooline Väike-Maarja, Kohtla-Järve, 1999)
2001.a lõpetati Väike-Maarja kalmistu väravaehitise restaureerimine.</span>


source: A
code: 5820
name: Jakob Liivi monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 529
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas asetseb murukamaraga kaetud muldkehal. Postament koosneb kahest punakast graniitplokist ja pronksbüstist. Postamendi esiküljel allosas on stiliseeritud lüüra kujutis, ülaosas trükitähtedega kiri JAKOB LIIV/ (1856-1938). Tagaküljel allosas  autorisilt kirjaga R. HAAVAMÄGI=ESPENBERG=KUJUR. Mäletussammas asub pargis ja selle juurde viib hulk teid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jakob Liiv sündis 28. (16.) 02.1859 Tartumaal Alatskivil kandimehe pojana.Ta õppis Kodavere kihelkonnakoolis, misjärel sooritas vallakooliõpetaja eksami. Seejärel töötas Liiv 1901. aastani erinevates koolides õpetajana ning asus seejärel elama Väike-Maarja alevikku, kus töötas algul teemajapidajana, hiljem aga rajas raamatukaupluse. Alates 1913. aastast elas ta Rakveres, kus asus tööle pangaametnikuna. Aastail 1919-1921 oli Liiv Rakvere linnapea, seejärel aga 1926. aastani õpetaja Rakvere I algkoolis.Jakob Liiv suri Rakveres 17.01.1938. 
Jakob Liiv on avaldanud järgmised luulekogud: Viru Kannel I (1886), Leina-lilled (1894), Jakob Liivi kirjatööd (1906), Lüürilised laulud (1929). 1929.a modelleeris Jakob Liivi Tartus kujur Espenberg(Haavamägi). Peale J. Liivi surma moodustatid Jakob Liivi Mälestuse Jäädvustamise Väike-Maarja komitee, mis asus raha koguma kultuuritegelase monumendi püstistamiseks. Skulptor R. Haavamägi poolt tehtud ausamba pidulik avamine toimus 25. septembril 1938.a.</span>


source: A
code: 5821
name: Väike-Maarja seltsimaja
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike-Maarja Põllumeeste Seltsi maja on oma põhimahus kahekorruseline paekiviseintega üle krohvitud kivimaja. F. Kangrole omase võttena lisanduvad kahele poole, külgedele ühekorruselised hoonemahud. Mõlematel hooneosadel on viilkatus. Esifassaad on sümmeetrilise kompositsiooniga ja peasissepääs asub hoone keskel.Peasissepääsu laia krohvraamistust elavdavad ülaossa modelleeritud maskimotiiv ja külgedel veidrad ornamendimotiivid. Esifassaadi kolmnurkviilul paikneb ovaalaken, mille ülaosa on dekoreeritud lehvivate lindikestega. Akende ja uste piirded on markeeritud laia valge krohviraamistusena. Akende mantelraamid rõhutavad akende ruudu jaotust,  kus framuugi osas on juugendile iseloomulik ruudujaotus. Saalile loob elegantse aktsendi kaarjas rõdu, mille piire on tahveldatud ja tugikonsoolid kaunistatud taimdekooriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike-Maarja seltsimaja tellijaks oli Väike-Maarja Põllumeeste Selts ja projekti autor oli Tartu ehitusinsener Fromhold Kangro. Seltsimaja nurgakivi panek toimus 1912. a maikuus. Seltsimaja valmis juba sama aasta oktoobrikuus, kuid avamisluba saadi 22. detsembriks. Suur hulk vajaminevat ehitusmaterjali saadi kingituste näol või veeti tasuta kohale.Stiiliajalooliselt kuulub hoone 20.saj alguses levinud kahte arhitektuuriliini: kasutatud on saksa heimatkunsti elemente, kuid tunda on ka soome juugendarhitektuuri mõju.1979.-1980. a teostati hoones ulatuslik kapitaalremont. Ruumide sisekjunduse teostasid Tallinna Kunstikombinaadi ARS kunstnikud.</span>


source: A
code: 5823
name: II maailmasõja Sinimägede lahingu koht
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esimene mälestusmärk Sinimägedele paigaldati 1994. aastal, mis sinna paigutati 6,5 m kõrgune puidust rist. 1996. aastal valmisid arhitekt Tiit Kaljundi poolt esimesed kavandid Sinimägede memoriaali kujundamiseks. Memoriaal rajati aastatel 1997-2000. Umbes hektari suurusel maa alal on 12 meetri kõrgune terasest ratasrist (metallikunstnik Heino Müller). Selle keskel on plahvatust sümboliseeriv kompositsioon. Rist, rünnakuteravikku (ida-lääs) sümboliseeriv graniitkividest ääristus ning autentne, vooderdatud põhjaga kaevikulõik, mis liitub puhastatud algse kaevikuliiniga, moodustavad monumendirühma. Hiljem on jätkuvalt hooldatud memoriaali juurde viivat treppi, infotahvleid, parklat, vihmavarjuks on mäe jalamile püstitatud lihtne katusealune. 2004. aastal avati memoriaali koosseisus eraldi mälestuskivi 20. Relvagrenaderide Diviisi võitlejatele. Kaks aastat hiljem toimunud kokkutulekul avati mälestuskivid hollandi ja vallooni vabatahtlikele, kes võitlesid kõrvuti eestlastega. Grenaderimägi käis lahingute käigus korduvalt käest kätte, kaitsjate viimaseks vastupanukoldeks oli memoriaali ristist sadakond meetrit ida pool paiknev „Põrguauk“, mille seinas on tänaseni näha punkriava.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Sinimäed paiknevad Tallinn-Narva maanteest (A1) lõunas ajaloolise Tallinn-Narva maantee ääres. Vaivara Sinimägede puhul on tegemist kolme järsu põhjanõlva ja lauge lõunanõlvaga kuplikujulise pinnavormiga, mida läänest itta nimetatakse Tornimäeks (kõrgus 70,6 meetrit), Põrguaugumäeks ehk Grenaderimäeks (kõrgus 83,1 meetrit) ja Pargimäeks ehk Lastekodumäeks (kõrgus 85,2 meetrit). Mägesid ümbritsevad lagedad alad, millel paiknevad üksikud taluhooned. Lastekodumäe ümber paikneb Sinimäe aleviku tihehoonestusala. Mägedest põhja pool kulgeb Tallinn-Narva mnt (A 1), lõuna pool kulgeb Tallinn-Narva-Peterburi raudtee, millest omakorda lõunapool asuvad metsased ja soised alad.
Tornimäe lõunajalamil asub 20. sajandi algul rajatud Vaivara uus kalmistu (reg-nr 56), sellest lõuna pool, teisel pool vana Narva maanteed, pikki põhja-lõunasuunalist klindi serva 18. sajandi lõpust pärinev Vaivara vana kalmistu (reg-nr 5822). 1980. aastatel rajati Tornimäe jalamile Vaivara uuest kalmistust lääne poole Sillamäe kalmistu.
Põrguaugumäele rajati aastatel 1997-2000 Sinimägede lahingu memoriaal, mille autoriks on arhitekt Tiit Kaljundi. Memoriaali keskseks aktsendiks on mälestusrist, mille autor on metallikunstnik Heinz Müller.
Sinimäed võeti 1959. aastal looduskaitse alla, 1998. aastal loodi Vaivara maastikukaitseala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vaivara Sinimäed oma strateegilise tähtsusega on varasematelgi sajanditel olnud kaitserajatiste osaks. Peeter I laskis 18. sajandi algul rajada kindlustuste vööndi (Rootsi vall) Soome lahe kaldalt Pimestikust üle Tornimäe lõuna suunal asuvate soodeni. Esimese maailmasõja ajal olid Sinimäed osaks Peterburi 3. kaitsevööndi süsteemist. Pargi- ja Põrguaugumäele rajati betoonist blindaažid ning ehitati laskemoonakeldrid. Rajatisi kasutati Teise maailmasõja ajal Sinimägede kindlustuste väljaehitamiseks. Siin kindlustasid end Eesti Vabadussõja lahingutes 1919. aasta jaanuaris Jõhvist taanduvad Punakaardi väeosad, 1941. aasta augustis aga taanduvad Punaarmee väeüksused.
Teise maailmasõja ajal olid Sinimäed osa Tannenbergi kaitseliinist Kirde-Eestis, mis kulges Soome lahest kuni Peipsi järveni. Kindlustuste rajamist alustati 1943. aastal ning täiendati pidevalt 1944. aastal. Kaitseliin sai alguse Mummassaarest, kulges üle Sinimägede jõudes Hundinurga juures raudteeni, pöördus seejärel alul järsult läände ning seejärel lõunasse kulgedes üle Sirgala, Puhatu ja Gorodenka soode Narva jõeni ja sealt Peipsi järveni. Kaitseliini võtmeks olid soode ja lagendike üle valitsevad Sinimäed, mis olid soomusjõudude läbimurdeks ainuke looduslikult sobiv lõik.
Sinimägedes oli kaitse üles ehitatud sügavuti. Esimene kaitseliin asus ida pool Lastekodumäe ees ja Lastekodumäel, teine kaevikuteliin asus Lastekodumäe ja Põrguaugumäe (Grenaderimäe) vahel ja Põrguaugumäel (Grenaderimäel) ning kolmas kaitseliin Tornimäe ees.
Sinimägede lahingud on osa Teise maailmasõja ajal Narva rindel 1944. aastal peetud võitlustest. Punaarmee jõudis Narva jõeni 1. veebruaril 1944, mil algasid lahingud Narva rindel, mille käigus kandusid lahingud 1944. aasta veebruari keskel ja märtsi keskel ka Sinimägede alla. Märtsi lõpul 1944 asusid Saksa väeüksused rünnakule - vallutati tagasi Narva, kuid Krivasoo sillapead likvideerida ei õnnestunud. 24. juulil 1944 alustas Punaarmee suurpealetungi Krivasoo sillapealt Auvere platsdarmilt. 26. juulil 1944 tungis Punaarmee Narva linna.
Sinimägede lahing ehk lahing Tannenbergi liinil (saksa keeles Die Schlacht um die Tannenbergstellung; vene keeles Битва за линию „Танненберг“) oli strateegilise tähtsusega kokkupõrge Saksamaa armeegrupi Narwa ja Nõukogude Liidu Leningradi rinde vägede vahel, mis sai alguse 25. juulil 1944 armeegrupp Narwa taandumisest Narva jõel asunud Panther-liinilt Tannenbergi liinile.
26. juunil 1944 alustasid Nõukogude armee Leningradi rinde väed pealetungi Sinimägede positsioonidele eesmärgiga murda Tallinn-Narva maanteel Saksa armee kaitsest läbi ning liikuda edasi Tallinna suunal. 26.-28. juulil peeti ägedaid lahinguid Lastekodu mäe pärast - Punaarmee väeüksustel õnnestus läbi murda Lastekodumäest lõuna pool asuvast kaitseliinist ning hõivata Lastekodumägi. 29. juulil algas rünnak Grenaderimäe vallutamiseks, Punaarmee tankiüksused piirasid Grenaderimäe ümber ning jõudsid Tornimäe alla. Saksa tankiüksuste vasturünnak toimus piki vana Tallinn-Narva maanteed ida suunal ja Grenaderimäe ning raudteevaheliselt alalt Hundinurga-Tirtsu suunal. Punaarmee suruti 29. juuli õhtuks Tornimäelt ja Grenaderimäelt välja. 30.-31. juulil jätkusid ägedad lahingud Grenaderimäe pärast, kuid Punaarmeel ei õnnestunud Sinimägedest läbi murda. Augusti algul laiendas Punaarmee rünnakuala, üritades läbi murda Sinimägede kaitsjatest tiivalt nii lõuna kui ka põhja poolt, samas jätkusid ägedad lahingud Sinimägedel. 
Augusti teisel poolel lahingutegevus Tannenbergi liinil vaibus. Lahingute kese oli selleks ajaks kandunud Lõuna-Eestisse. Seoses Punaarmee läbimurdega Tartu ja Valga suunal ning 1944. aasta septembri keskel alanud pealetungiga Riia suunal ähvardas Sinimägede kaitsjaid kotti jäämise oht ning 18. septembril 1944 algas üldine Saksa armee positsioonidelt taandumine. Viimased katteüksused lahkusid Sinimägedest öösel vastu 19. septembrit 1944.</span>


source: A
code: 5822
name: Vaivara vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu suurus on umbes 2 ha ja pikkus 250 m. Paikneb kiriku juurde viinud teest läänepool astangu serval. Lisaks 1940. aastate lahingutele on kalmistut hilisemal ajal kahjustanud hulgalised hauarüüsted. Vaivara kalmistu on maastikul säilinud oma ajaloolistes piirides. Kalmistu struktuuris on kesksel kohal parun von Korffi mälestusplats suurkiviga ning platsi ääristavad hauagrupid osaliselt säilinud kalmumärkide ja metallpiiretega. Säilinud on vaid vähesed hauaplatside metallpiirded ja hauamärgised. Kalmistu lõunaosas paiknenud kabelist on säilinud vaid hauakambri osa, parun von Korffi mälestuskivi on säästnud selle hiigelmõõdud. 1990. aastate keskpaigast alates on Vaivara vallavalitsus asunud kalmistu korrastamisele. Kalmistu põhja-, ida- ja lõunaküljele on rajatud maakividest mälestusmüür (avati 02.07.2000).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Ida-Virumaal, Sinimäe alevikus, endisest Tallinn-Narva maanteest lõunapoolsel maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vaivara vana kalmistu on rajatud 18. sajandi lõpus Tallinn-Narva postimaanteelt Vaivara kiriku juurde viiva tee äärde. Vaivara kirik pärines aastast 1776, hävis II maailmasõja lahingute käigus. 1944. aasta Sinimägede lahingute käigus rajati kalmistule sakslaste kaitseliin, kasutati ära looduslikku astangut, piirdemüüre ja hauaehitisi. Rajati kaitsekraavide ja punkrite (u 20) süsteem. Lahingute käigus hävis kalmistul asunud kabel, piirdemüür ning enamik hauatähiseid. Kaitsekraavide ja punkrite rajamiseks kasutati hauakive ja -piirdeid. Pärast II maailmasõda jäi vana kalmistu kasutuseta.</span>


source: A
code: 5824
name: Betti Alveri sünnimaja
type: ajaloomälestis
alt_id: 21-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, ühekordne puithoone. Kaetud lameda  viilkatusega. Välisvooder ülalt 3/4 osashorisontaallaudisega, alt püstlaudisega. Fassaadid lihtsad. Avad markeeritud laiade piirdelaudadega, pealt kaunistatud äärekarniisiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Betti (Elisabet) Alver sündis 23. novembril 1906. aastal Jõgeval. Ta lõpetas Tartus keskkooli ning õppis 1924-1927 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Alveri esimene olulisem teos oli romaan "Tuulearmuke" (1927). Alates 1930. aastatest pühendus luulele, avaldades kirjanduslikes ajakirjades mitu poeemi ning 1936. aastal varasemat lüürikat koondava kogu "Tolm ja tuli". See paistis silma kunstilise küpsusega ja on tervikuna vaadates ülemlaul kunsti tõearmastusele ja ilule. Betti Alver on tegutsenud ka tõlkijana. Temalt ilmusid A. Puškini poeemide tõlked ja "Jevgeni Onegini" eestindus (1964), mida peetakse eesti tõlkekultuuri tippsaavutuseks. Betti Alveri luule on klassikaliselt vormirange, sõnastuselt loomulik, tehniliselt virtuoosne. Betti Alver suri 1989. aastal Tartus.</span>


source: A
code: 5825
name: Mõisaküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu pindalaks on 1,0 ha. Kalmistut piirab madal mullast ja maakivist kuhjatis, lisaks sellele piirab kalmistu piiri kuuskede rida. Kalmistu väravaehitis koosneb tellistest ja maakividest laotud kahest väravapostist ja neid ühendavast tellistest gooti kaarest. Värav on vabrikumaterjalist sepis. 20. sajandi keskpaigast on 109 metallist hauatähist, neist 22 sepistatud, 6 metallaeda, 9 kivist hauatähist, 1 kivipiire.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19.saj. rajatud vene õigeusu kalmistu. Kalmistul asub riigitegelase Jaan Poska isa haud, mis on ääristatud sepisaiaga. Kahjuks viisid metallivargad risti koos metallist pärjaga.</span>


source: A
code: 5826
name: Patjala kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut ümbritseb kuni 0,5 meetri kõrgune maakivist ja pinnasest vall. Kalmistul puitvärav. Kivist ja metallist hauatähiste seisukord erinev, avariilisest rahuldavana.  Matmisi kalmistule toimub harva.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu pärineb 19.sajandist.</span>


source: A
code: 5827
name: Kuremaa mõisa kalmistu ja kabel
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuremaa-Laiuse tee läheduses paiknev kalmistu ja kabel on rajatud 19.sajandi lõpul või 20.sajandi alguses. Kalmistul on oletatavalt 29 matust, viimane neist pärinevat 1928.aastast. Pindalaks on mõõdetud 0,33 ha. Metsas paikneva kalmistu territooriumi katab metsistunud kõrghaljastus. Piirdeks on kuni ühe meetri kõrgune  ja jalamil kuni kahe meetri laiune mullast ja maakividest kuhjatis. Kalmutähistest on kalmistul säilinud vaid graniittähiste fragmente. Kalmistul paiknev kabel on arhitektuurselt eklektiline, krohvitud tellisehitis, mille ilmet kujundavad teravkaarsed avad, karniisidega kolmnurksed ehisviilud ja tornikiivrit meenutav püramiidkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu ja kabel rajatud 19.sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 5828
name: Vabadussõja mälestusmärk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisapargis asuv mälestusmärk kujutab endast maakivist müüri, millele on kinnitatud tumehallist graniidist, lihvitud esiküljega mälestustahvel. Müüri mõõtmed:2,2x3,2x0,78 meetrit; graniittahvel: 1,27x0,76 meetrit. Süvendatud tekst tahvlil:"Surite, et võiksime elada.", järgnevad nimed, tekstiosa lõpuks "Igaveses mälestuses!". Tekstiosa kohal kujutatud ristatud tammeokste vahel Vabadusrist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestustahvli algne asukoht oli Vaimastvere vallamajas, kuhu see paigaldati 1922. aastal. Nõukogude perioodil võeti tahvel seinalt maha ning see peideti. Taasiseseisvudes polnud mälestustahvlid enam samasse kohta paigutada, mistõttu leiti sellele uus asukoht Vaimastvere kooli pargis. Taasavamine toimus 1993. aastal.</span>


source: A
code: 5829
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 347
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Siimusti kalmistul asuvasse ühishauda on nõukogude armeeallikate andmeil maetud 184 II maailmasõjas hukkunud sõjaväelast. Matusekiht ilmselt puutumata. Matmispaika tähistavad dolomiidist sambad ja mälestustahvlid. Ühishaua monument paigaldatud 6. nov. 1967. aastal. Skulptor E. Rebane, arhitekt Ü. Sirp.
Monumendil teksti ei ole. On reljeefselt aastaarvud „1941 / 1945 .” Materjal on dolomiit. Maa-ala suurus on 0,3 ha. Ühishaual on jäädvustatud 27 hukkunu nimed ja märge 52 tundmatu hukkunu kohta: 1. АБАУЛГАНИЕВ И. В. ; 2. ГУСЕВ В. Д. ; 3. АРАНИЦИН А. М. ; 4. ИЛЬИЧЕВ Н. Е. ; 5. ЖЕЛЕЗНЯК П.П. ; 6. КОНСТАНТИНОВ С. Х. ; 7. КОСТЕРИН А. С. ; 8. КУСМИН П. Я. ; 9. КУКУШКИН И. П. ; 10. МАЛЬЦЕВ П. М. ; 11. МАРГУК Я. Ф. ; 12. МИНГА ; 13. МИХАЙЛОВ П. М. ; 14. ОТИН С. Я. ; 15. САБШИН П. С. ; 16. СИЗОВ К. П. ; 17. ТИМОШКИН А. В. ; 18. ШАЛАМАНОВ Ф. В. ; 19. ШАРЫГИН П. Н. ; 20. ШЕЛЬПЯКОВ М. А. ; 21. ЯКОВЛЕВ А. В. ; 22. ВЕСЕЛОВ М. А. ; 23. КУПЦЕВИЧ С. Н. ; 24. КУЗБ Д. П. ; 25. СЕМЁНОВ Н. С. ; 26. ФЕДОТОВ Н. И. ; 27. ИЛЬИЧЁВ Н. Е. И 52 НЕИЗВЕСТНЫХ СОЛДАТ.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Siimustis asub kalmistul, mis paikneb asulast ca 1 km läänes, Jõgeva – Siimusti – Põltsamaa teest 0,5 km lõuna pool, Sadukülla suunduva tee ääres. Ühishaud on kalmistu keskel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaua dolomiitplokkidest mälestussammas paigaldatud  6. nov. 1967. aastal. Skulptor E. Rebane, arhitekt Ü. Sirp.</span>


source: A
code: 5830
name: Siimusti kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu pindalaks on mõõdetud 2,74 ha. Maantepoolsel küljel asuv peasissekäik on vormistatud kolmeosalise, maakivimundamendil tellistest väravarajatisega, millele annavad avade ümarkaared ja viil neoklassisistliku ilme. Väravad on sepistatud rauast. 2o.sajandist vanemaid hauatähisedid ja piirdeid on loendatud järgmiselt: 12 metallist hauatähist, neist üks sepistatud, üks kivipiire ja 14 kivist hauatähist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu pärineb 19.sajandist. Algselt kavandatud kalmistu on olnud väiksem, millest annab tunnistust peaväravast 25 meetrit lõunas alguse saav vana, maakivist ja mullast kuhjatisest piire.</span>


source: A
code: 5831
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 349
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laiuse kalmistu lõunapoolse osa loodenurgas asuvasse ühishauda on nõukogude armee allikate andmeil maetud 93 II maailmasõjas hukkunud nõukogude armee sõjaväelast. Andmete õigsuse korral on matusekiht rikutud ülematmistega. Matmispaika tähistab roosakast graniidist mälestussammas. Mälestussammas on avatud 1954. a. mais. Sambal on tekst: „Igavene au kangelastele / kes on langenud lahinguis / meie kodumaa vabaduse / ja sõltumatuse eest võideldes / 1941-1945” ja „Вечная слава героям / павшим в боях за свободу / и независимость / нашей Родины / 1941-1945”.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Laiuse kalmistu lõunapoolse osa loodenurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaika tähistav roosakast graniidist mälestussammas on paigaldatud 1954. aastal. Ühishauda on maetud 93 II maailmasõjas hukkunud nõukogude armee sõjaväelast.</span>


source: A
code: 5832
name: Laiuse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>18.sajandist pärit Laiuse kihelkonna kalmistu paikneb kahes osas kahelpool teed, mõlema osa peasissepääsud asuvad vastakuti ja on sarnase arhitektuuriga kolmeosalised, teravkaarte, keskse viilu ka karniisidega tellisehitised, milledes sepisväravad. Kalmistu piirdeks on maakivist kuivmüür, kivist ja mullast vall, kohati piire puudub. Lõunapoolses (suuremas) osas paikneb tellistest, krohvitud ja värvitud seintega kabel.
20.sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja - piirdeid on järgmiselt:673 metallist hauatähist, neist 113 sepisristi, 67 metallist hauapiiret, 76 kivist hauatähist, neist 5 kirstukujulist hauaplaati, kivist piirdeid 7. Haruldasim tähis kalmistul on kabeli idaotsa läheduses paiknev paerist. Kalmistu pindala 6,07 ha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt pärit 18.sajandi kolmandast veerandist.</span>


source: A
code: 5833
name: Kurista mõisa kalmistu ja kabeli varemed
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põltsamaa-Jõgeva maantee lähetuses, teest põhjas, künkal asuv perekonnakalmistu on piiratud madala, looduskivist ja mullast valliga. Kalmistu lõunaküljel asuv kabel on olnud ühtlasi väravarajatiseks. Kabel on olnud viilkatusega, tellistest, krohvitud ja värvitud seinadega neogooti ehitis. Kabeli lõunasein koos viilu ja avadega on säilinud ca 90% ulatuses. Lõunaseina kolm sissepääsuava on vormistatud teravkaarsete astmikportaalidena. Keskmise, suurema ava kohal on ümarakna ava. Kalmistu territooriumil pole säilinud hauatähiseid, matusekihi sügavusse on kaevatud kuni 5 kahemeetrise läbimõõduga auku. Kaitsevööndi põhjaosas on motogrossirajad, lõunaosa on rikutud liivakarjääride rajamisega 20. sajandi kolmandal veerandil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Jõgeva maakonnas, Kurista külas, Tartu-Tallinna ja Jõgeva-Põltsamaa maanteede ristumispunkti läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kurista mõisa on esmakordselt mainitud 1424. aastal. Kurista mõisa kalmistu rajati ilmselt koos matusekabeliga 19. sajandi teisel poolel. Tegemist on neogooti stiilis kabeliga, mis koos kalmistuga kuulus Samson-Himmelstjerna suguvõsale. 1905. aasta mässu käigus kabel hävitati ning hauakohad rüüstati. Alates 20. sajandi keskpaigast oli kalmistu ümbruse ala kasutusel riigile kuulunud kruusa- ja liivakarjäärina, mistõttu on sealne maapinna reljeef muutunud. 1970. aastatel kasutati moondunud pinnareljeefi ära ja sinna rajati motokrossi rada, mis osaliselt läbib Kurista mõisa kalmistu ja kabeli kaitsevööndit.</span>


source: A
code: 5836
name: Mustvee kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu idakülge piirab maakividest müüritis, lääneserv on piirdeta, põhja- ja lõunaservas on piirdeks pinnasest ja maakivist vall. Esiküljel neli kolme avaga värvarajatist, laotud punastest tellistest. Läbipääse sulgevad sepistatud väravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 5835
name: Mustvee ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koolimaja on klassitsistliku arhitektuuriga, viilkatusega kahekorruseline tellisehitis. Hoone arhitektuurset ilmet kujundavad avade tellistest lamekaared, tellistest vööd ja karniisid ning idafassaadil lamefrontooniga tipnev keskrisaliit. Koolihoone on seest nõukogudeaegse remondi käigus ümberehitatud, ruumijaotust on valdavalt muudetud. Ukse- ja aknaavasid ei ole muudetud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Mustvee linnas, Narva tänava äärse krundi sügavuses, peasissepääs on suunatud Narva tänava poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi II veerandil kasvas Mustvee elanikkond nii arvukaks, et tekkis vajadus oma kooli järele. 1892. a ehitati Mustvees uus vallakoolimaja. 1916. aastal muudeti Mustvee vallkool 1-klassiliseks ministeeriumikooliks, mis tegutses endises koolimajas 1918. aastani. Hiljem tegutsesid hoones Vene Ministeeriumikool (Vene Keskkool) ning Mustvee põlengu järel mõnda aega ka Mustvee Eesti Hariduse Seltsi Reaalkool. 1960.-70. aastatel kasutas endise ministeeriumikooli ruume Mustvee lasteaed, mis kolis majja uuesti 2017. aastal.</span>


source: A
code: 5834
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Järve kaldal on 3 m kõrgune pronksi valatud leinava naise kuju. Kuju ees on graniittahvel suurusega 0.73x1.24x0.09 m ning sisseraiutud tekstiga: "Погибшие / в великой отечественной войне / в окрестности Муствее". Järgneb 18 nime ja "… 241 неизвестных солдат”. Selle ees väike graniittahvel suurusega 0.25x0.39x0.05 m. Tahvlil on sisseraiutud tekst: "Полковник / Муравьев". Hauaplatsi mõõtmed on 30x30 m. Plats on kaetud muruga. Mälestusmärgini viib kaks munakivisillutisega teed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Peipsi järve ja Pihkva tänava vahelisel alal kaldakõrgendikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõukogude armee allikate andmeil on ühishauda maetud 264 II maailmasõjas hukkunud nõukogude sõjaväelast. Mälestussammas paigaldatud 8. mail 1973. aastal (kunstnik Artur Lok, skulptor Elmar Rebane).</span>


source: A
code: 5837
name: Pajusi mõisa kalmistu ja Wahlide kabel
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pajusi-Pisisaare teeääres, ümbritsetud lausikust pinnareljeefist silmatorkavalt esiletõusval künkal paiknev kalmistu on rajatud arvatavasti 19.sajandil perekonnakalmistuna. Kõrghaljastusega kaetud, ebakorrapärase plaaniga kalmistut piirab looduskivist sideainete müüritis, mis väljast on 0,5-1,2 m kõrge. Sissepääsuks on graniitpostidel kahepoolne sepistatud varbvärav. Künkal paikneb kivist, krohvitud ja värvitud seintega kabel, millel savikivikattega kelpkatus. Matuste täpset arvu on välisel vaatlusel võimatu kindlaks teha, sest peale kabelist loodes paikneva suurema matuste rühma, on üksikuid matuseid ka mujal. Hauatähiste ja nende fragmentide järgi otsustades on kalmistul vähemalt 18 matust, milledest värskem on 1966.aastal siia Tallinna Siselinna kalmistult ümber maetud Edgar v. Wahli oma.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajatud hiljemalt 19.sajandil.</span>


source: A
code: 5839
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Matmispaigal on roosakast graniidist mälestussammas, mille astmelisele alusele toetuvad kolm graniitplaati. Samba ühel küljel on tekst: ”Suures / isamaasõjas / langenud / nõukogude / armee / võitlejaile / 1941-1945”. Vastasküljel on sama tekst vene keeles.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kodavere kalmistul lõunapoolse peatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kokku on Kodavere kalmistule maetud 66 hukkunut. Nendest 17 nimed on teada ja jäädvustatud, 49 nimed on teadmata. Mälestussammas on paigaldatud 1952. aasta novembris.</span>


source: A
code: 5838
name: Kodavere kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on madala maakivi müüriga ümbritsetud kalmistuga. Väravaehitiseks on tellistest laotud värava sammaste ja valatud kolme gooti kaarega väravad. Kaartel tornikesed.
Kalmistul on näha planeeringuid erinevatest ajajärkudest, servades, põhja ja ida pool planeering puudub või on kaootiline. Kalmistul asub ka lihtsa arhitektuuriga kivist kabelihoone, mida ilmestab fassaadil hammaskarniis, poolringjad aknad ning akende alune horisontaalne dekoratiivne vöö.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kodavere Mihkli kirik ehitati aastatel 1775-1777 ning tõenäoliselt on samast ajast pärit ka kalmistu. Vanimad hauad pärinevad 18. sajandist. Kalmistut laiendati 1921. aastal.</span>


source: A
code: 5840
name: Palamuse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palamuse idapiiril asuv kalmistu koosneb kahest, teine teiselpool Palamuse-Kudina teed asuvast osast. Mõlema osa vastastikku asetsevad väravarajatised on tahutud maakivist, postid tipnevad ehistornikestega, mis on ühendatud kaarega. Kummagil väraval on posti kinnitatud paetahvel tsitaadiga Uuest Testamendist. Vanema osa lõunaservas paikneb kabel. Vaema osa idaservaga külgneb kalmistuks hoitud, madala valli ja puudega piiratud ala, millel praegu matused puuduvad. 20.sajandi kekspaigast vanemaid hauatähiseid ja - piirdeid on järgmiselt:vanemas (lõunapoolses) osas 320 valumetallist tähist. 64 sepistähist, 14 kivitähist, 23 metallpiiret; uuemas (põhjapoolses) osas 116 valumetallist tähist, 22 sepistähist, 14 kivist tähist, 8 metallpiiret.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lõunapoolse osa rajamine on dateeritud aastasse 1773, põhjapoolse osa rajamine aastasse 1905.</span>


source: A
code: 5841
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 352
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaud asub endise Kudina mõis pargis. Hauaplatsi ümbritsevad poolkaares pargipuud,  nurkades kuused. Keskse osa moodustab(kõrgus, laius, paksus): 1.40x2.90x2.10 põllukivil asetsev mälestussammas, mis kujutab(kõrgus, laius, paksus): 2.00x1.35x0.72 graniitplokil kõrgreljeefselt väljaraiutud inimgruppi. Inimgrupp koosneb neljast täisfiguurist. Vasemal leinav vana ema, keskel mees, paremal naine, mehe ees lapse figuur. Hauasamba ees graniitplokk(kõrgus, laius, pikkus): 0.24x0.79x0.96, millel tekstialune osa sosseraiutud, sellel kõrgreljeefne tekst: „ Igavene au/ kangelastele/ kes langesid/ Suures Isamaasõjas/ 1941-1945/ Вечная слава героям/ пвшим в Великой/ Отечественной войне .”  Teksti kõrval ülal paremal viisnurga kujutis. Mälestussamba ees paremal asub tahutud esiküljega mälestuskivi kõrgreljeefselt väljaraiutud tekstiga: „Слава героям.” Nimetähed 4,5cm. Järgnevad kahes reas 21 langenu nimed. Ülal vasakul kõrgreljeefne viisnurga kujutis(0.13). Kivi kõrgus 1.40, suurim laius 1.10, paksus 0.67. Mälestussambast paremal hauaplatsi serval asetseb vasakul põlvel põlvitava langetatud peaga soldati graniitskulptuur. Skulptuuri alus mõõdus 1.00x0.75x0.30, sellest väljakasvava skulptuuri kõrgus 1.50. Mälestussambast vasemal sümmeetriliselt eelnevaga asub leinava naise skulptuur. Alus mõõdus 1.15x0.76x0.35, sellest väljakasvava skulptuuri kõrgus 1.50. Mõlemad skulptuurid on kujutatud  vasemas käes relva hoidvana, meesfiguuril kuulipilduja, naisfiguuril püss. Meesfiguuri parem käsi asetseb paremal põlvel, käes hoidmas pilotkat. Naisfiguuri parem käsi tõstetud südame kohale. Hauaplatsi suurus 26x33m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kudina mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1957.a. püstitati ühishauale mälestussammas ja skulptuurid. Autoriks skulptor E. Taniloo.</span>


source: A
code: 5842
name: Palamuse kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 358
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline kõrgel maakivist vundamendil puithoone on kaetud sindelkatusega, palkseinad laudvoodriga. Põhjapoolses otsas on klassituba, õpilaste magamistuba (hiljem ehitatud ümber klassitoaks), sahver, õpetajatuba ja kantselei. Lõunaküljel olid köstri eluruumid (saal, kirjutus-, magamis-, söögituba ja köök). Sissepääs kooliruumidesse on kirdeotsas, kagupoolse köstri eluruumidesse viiva välisukse ees on viilkatusega tuulekoda. Aknad on kõrged, kuue ruuduga.
Kooliruumidel on laudadest nn. poola laed, krohvitud ja valgeks lubjatud seinad, laiadest värvimata laudadest põrandad. Osaliselt on säilinud algseid uksi. Põhja poolt piirab koolimaja põlispuudega park, ida ja lõuna poolt viljapuuaed.
(M. Ernesaks, Eesti arhitektuur)
. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asutati 1687 köstrikoolina ja muudeti 1824 kihelkonnakooliks. Praeguseni säilinud hoone koos köstri eluruumidega valmis 1873.</span>


source: A
code: 5843
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaarepere kalmistu lääneosas asuvasse ühishauda on nõukogude armee allikate alusel  maetud 139 II maailmasõjas hukkunud nõukogude sõjaväelast. Mälestise tähiseks on betoonist alusele toetuv paekivist mälestusmärk, mille ülaosas viisnurkne tähe kujutis, tekst sambal eesti ja vene keeles: 1941-1945 Suures Isamaasõjas langenud nõukogude armee võitlejatele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kaarepere kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise tähis paigaldatud 1953.a. Maetud 139 hukkunud nõukogude sõjaväelast.</span>


source: A
code: 5844
name: Kaarepere kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa põhiplaaniga madalal krohvitud kivisoklil asuva hoonega. Hoonet katab poolkelpkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaarepere õigeusukogudus alustas teenistuste pidamist 1892. aastal. Usutavasti alustas samal perioodil tegutsemist ka kihelkonnakool.</span>


source: A
code: 5845
name: Kaarepere ministeeriumikooli hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühe põhikorruse ja katusekorrusega hoone ilmet kujundavad maakiviseinad, milles telliskivist ava- ja nurgaraamistused ning kõrge, rohkete ärklite ja tellistest korstnapitsidega kelpkatus. Mälestise osadena on hoonekompleksis veel ristpalkseintega saun ja maakiviseinte ja tellisvõlvidega  kelder. Hoonete ja keldri algselt laastukattega katused on kaetud nüüdseks ajaloolist ilmet rikkuva profiilplekiga. Koolihoone kaguotsa on tehtud 1960.aastail mahukas juurdeehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed andmed rahvahariduse algusest Kaareperes on teada 1766 aastast.
Praegune koolimaja on ehitatud 1897 aastal. Õppetöö algas sama aasta sügisel oktoobri kuus. Pika ajaloo vältel on kool selles majas läbinud järgmised etapid;
Kaarepere Ministeeriumikool 1897-1918
Kaarepere 6-ki. Algkool 1918-1944
Kaarepere Mittetäielik Keskkool 1944-1950
Kaarepere 7-kl Kool 1950-1961
Kaarepere 8-kl Kool 1961-1988
Kaarepere 9-kl Kool 1988-1991
Kaarepere Põhikool 1991 kuni tänaseni
Esimese juurdeehitusena valmis 1937 aastal koolimaja õuele saun koos kooliteenija korteriga.</span>


source: A
code: 5846
name: Kaarepere kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõgeva- Tartu maanteeääres, Kaarepere asulas paiknev kalmistu. Maakividest ja ja pinnasest piirdega ala on loode- kagusuunalise mullavalliga jagatud kaheks, matustega kirdes ja peamiselt matusteta alaks edelas. Ajaloolisest kalmistust loodes oleva alal on tegemist kalmistu kaasaegse lahendusega. Kalmistu peasissepääs asub maanteeäärses küljes ja kujutab endast kahe tellisposti vahel olevat lihtsat sepisväravat. 20.sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja  - ja piirdeid on loendatud järgmiselt: 35 valatud metallist hauatähist, 5 sepistähist, 4 metalltähist, 5 kivist tähist ja 4 kivist hauaplaati.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on kujunenud 19.sajandi lõpus õigeusu kiriku juurde.</span>


source: A
code: 5847
name: Vabadussõja mälestusmärk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärk kujutab endast valatud betoonist alusele paigaldatud ebakorrapärase kujuga, saetud esiküljega maakivile kinnitatud lihvitud tumehallist graniidist ristkülikukujulist mälestustahvlit. Tahvel on originaal, ülejaanud osa rekonstruktsioon. Mälestusmärgi üldkõrgus maapinnalt on 2,2 meetrit, tahvli mõõtmed: 0,51 x 1,79 meetrit. Tahvli ülaservas tekst 
"Üle teie kalmude viib tee meid elule", selle all aastaarvude 1918 ja 1920 vahele paigutatud Vabadusristi kujutis,  järgnevad 15 nime, tahvli alumises servas tekst "Tänulik Kaarepere vald".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haljasalal paiknev, 24.02.1990.aastal taasavatud mälestusmärk.</span>


source: A
code: 5848
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus on 20x30 m. Platsi tagumises osas kõrgub graniitplokkidest mälestussammas. Vasakpoolse püstise graniitploki (kõrgus 1.40 m, laius 1.00 m ja paksus 0.70 m) kohal on väljaraiutud ja poleeritud tekst: „1941-1945” ning selle all kahes reas seitse nime (tähe kõrgus 7cm). Parempoolne ploki kõrgus, laius ja paksus on 2.00x1.20x0.80 m. Püstistel plokkidel asetseb risttahukakujuline plokk suurusega 1.00x2.50x0.70 m (k, l, p). Selle parempoolses osas on väljaraiutud kaks leinavat mehepea kujutist. Vastu sammast toetub punasest graniidist mälestustahvel suurusega 0.39x0.59x0.35 m. Plaat on poleeritud. Selle keskel on sisseraiutud riba, milles väljaraiutud ja poleeritud tekst: „ст. лейтенант / Крайнов А. Д. / 1944".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub küla keskel maantee ääres pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monumendil on jäädvustatud 15 langenud nimed. 1977.a. püstitati  endise dolomiitsamba asemele uus monument. Skulptor E. Rebane. </span>


source: A
code: 5849
name: Kursi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on küllalt tihe vana kõrghaljastus ning samuti palju noori isetekkelisi puid, mis vajavad järjepidevat hooldusraiet ja okste lõikamist. Kalmistule on iseloomulik haudade ja kalmistu teede erinevad kõrgustasandid - hauad asetsevad teedest märgatavalt kõrgemal, hauaplatse on sihilikult tõstetud ning mõnel juhul ka ääristatud maakividega varisemise vastu. Kalmistut piirab madal maakivipiire.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 18. sajandi lõpus-19. sajandi alguses, peale Kursi kirikuaeda matmise lõpetamist 1772. aastat.</span>


source: A
code: 5850
name: Saduküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu piirdeks on madal maakivist mullast vall ja lõunaküljel madal kraav, kalmistu piiret markeerivad lisaks ka puud. Väravarajatis koosneb kahest lihtsast tellispostist ja puitlippväravast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19.saj. teisel poolel, vene õigeusuliste matmispaigana. Kalmistul on aktiivset matmist tänapäeval vähe.</span>


source: A
code: 5851
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 346
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua suurus on 10x30 m. Haud on kaetud muruga. Kõnniteedega on moodustatud kujunduslikult kuus sümboolselt hauaküngast. Platsile on istutatud neli elupuud. Haual on klombitud paekivist mälestussammas kõrgusega 2.10 m. Sammas on pisut ülalt kahanev. Samba alumise osa mõõtmed on 2.00x0.98 m, ülaosa mõõtmed 1.80x0.75 m. Samba keskel on sisseraiutud süvendisse kinnitatud malmplaat mõõtmetega 0.77x1.70 m. Selle ülaosas on süvend läbimõõduga 0.29 m, milles on kõrgreljeefne viisnurk läbimõõduga 0.19 m. Plaadil on kõrgreljeefne tekst: ”Igavene au kangelastele / kes on langenud võitluses / vaenlase vastu ja on andnud oma elu / meie rahva vabaduse ja õnne eest / Stalin.” ning „Вечная слава героям / павшим в боях с врагом и / отдавшим свою жизнь за / свободу и счастье нашей родины / Сталин”. Plaat on valgeks värvitud. Tähtede taust on must, tähed on pronksvärviga värvitud. Ülal asetsev süvend ja selle ümbrus on värvitud pronksivärviga, viisnurk on värvitud punaseks. Sambast vasakul asetseb graniitrahn 19 langenu nimega. Kivi kõrgus on 0.90 m, laius 1.85 m, paksus 0.30 m. Graniitkividel on esikülg tahutud, ülejäänu murtud. Tekst on väljaraiutud ja poleeritud. Suure tähe kõrgus on 5 cm, väiksemal 4 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Põltsamaa linnas uue kalmistu kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaua monument on paigaldatud 1947. aastal. Monumendil on äädvustatud 53 hukkunute nimed.</span>


source: A
code: 5852
name: Karl August Hermanni monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 360
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument koosneb risttahukalistest roosakast graniidist sambast ja sellele on paigaldatud pronksist portreebüst.Graniittahuka külgedel on voluuditaolised kontraforsid.Tahkude esiküljel pronksmärkidega tekst Dr.K.A.Hermann (plaadil) 1851-1909. Kuju autor Alfred Zolk-Leius, kes oli lõpetandu Pallase kunstikooli ja õpetas Põltsamaa Gümnaasiumis joonistamist.
Monumendi kõrgus 2 meetrit, asetatud muldkehale. Muldkeha nõlvadel
kaks betoonist üheksaastmelist treppi. Mälestusmärki piiravad kõrged elupuud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on avatud 1935.aastal 10 juunil</span>


source: A
code: 5853
name: Põltsamaa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahelpool Jõgeva maanteed asuv kalmistu on kasutuses ja üldiselt hooldatud.Kirdepoolses osas laieneb kalmistu pidevalt uusmatustega. Kalmistu on valdavalt ümbritsetud piirdega. Piire on maantee- poolsetes osades maakividest laotud müür, osalt kaetud keraamilise S- kiviga, mujal kividest ja mullast kuhjatis. Kummalgil pool maanteed on kaks vastatastikku astsevat, tellistest, krohvitud, kolmeosalist kaetud ja katustatud väravarajatist, millel sepistatud varbväravad. Edelapoolses osas paikneb krohvitud maakivist seintega kabel. Seinu toestavad nurkadesse paigutatud kontraforsid. Kabeli viilkatus on kaetud laastule paigutatud laineliste eterniitplaatidega.Hoonel on uusgooti ilme.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pärit 19.sajandist.Asub kahelpool Jõgeva maanteed Põltsamaa linnas.  Kalmistul on loendatud 689  metallist hauatähist, neist 110 sepistatud, 41 metallaeda, 150 kivist hauatähist ja üks kivist hauaplaat.</span>


source: A
code: 5854
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 857
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on jälgitav maapinna reljeefis, tõustes ümbritsevast kuni 0,5 meetrit kõrgemale. Matmispaiga kujunduses on kasutatud madalat lehtpõõsashekki ja pinnaskatttega jalgradu, põhjapoolne osa matustest on platsi kujundusest välja jäetud. Monumendil on tekst eesti ja vene keeles: „Igavene au / kangelastele / kes langesid / fasistliku terrori / ohvriks aastatel / 1941-1944 / вечная слава / героям павшим / жертвой в годы / фашистского / террора / 1941-1944”. Eraldi tahvlil on jäädvustatud hukkunute nimed. Riivli ühishauda on maetud 169 hukatut, nendest 19 nimed on teada.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Põltsamaa - Viljandi maantee läheduses, teest põhjas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1967. aastal.</span>


source: A
code: 5855
type: ajaloomälestis
alt_id: 858
name:
Hoone vare, kus aastail 1766-1789 asus trükikoda, milles 1766. aastal trükiti esimene eesti ajakiri "Lühhike öppetus"

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone vare kujutab endast maakivist laotud vundamenti ja soklikorrust. Hoone on ristküliku kujulise põhiplaaniga. Lääneküljest on müür kõrgusega kuni 2m. Idapoolse müüri kõrgus on umbes 1m. Osaliselt on näha soklikorruse ruumijaotust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone vare, kus aastail 1766-1789 asus trükikoda, milles 1766. aastal trükiti esimene eesti ajakiri "Lühhike öppetus"</span>


source: A
code: 5856
name: Põltsamaa vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Põltsamaa-Viljadi maantee ääres, linnapiiril. Kalmistu algne osa on piiratud madala, looduskivist ja mullast valliga, kõrgus kuni 0,5 meetrit, Piirdehekk on lehtpõõsas. Maanteeäärsel küljel asub kalmistu peasissekäik, mis kujutab endast kolme segmentkaarse avaga , katustatud tellisrajatist.Väravarajatis on kivialusel,alus ja osa alumisi müürtisekihti on mattunud pinnasesse.
Väravad on sepistatud rauast, keskmine, sõiduvärav on kahepoolne ja kannab sepistatud numbritega aastarvu "1912".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 20.sajandi teise kümnendi alguses, hiljem on lääneküljele lisatud veidi väiksema pindalaga tükk. 20.sajandi keskpaigast on varasemaid hauatähiseid loendatud järgmiselt: 65 metalltähist, neist 13 sepistatud ja 16 kivitähist.Kalmistu pindalaks on mõõdetud 1,84 ha.</span>


source: A
code: 5857
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Matmispaika tähistavad graniidist mälestusmärk,jalamil on tekst:” 1941-1945  „  Ühishauda on nõukogude armee andmetel maetud 40 II maailmasõjas hukkunud nõukogude sõjaväelast. Hauaplatsi suurus on 1,0ha. Lustivere vennaskalmule on maetud 39 langenut, nende kõigi nimed on teada.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Lustivere vennashaua juurde suunav teeviit on olemas. Mälestuskivi on Lustivere pargis, mis asub Põltsamaalt 6,5km ida pool. Mahtra-Suurküla asub Juuru –Mahtra –Järlepa -  Salutaguse mnt. ääres, Mahtra mõisast 2,5km põhja pool. Tuuleveski tallu suundub tee M-Suurküla autobussipeatusest 0,5km Mahtra(kagu) pool paikneva karjalauda juures. Karjalaudast taluni on 300m. Anveltide haud mälestustahvliga asub talu taga metsa ääres. (Ajaloomälestise pass, koostamise aasta 1985 )</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lustivere vennashaua monument on püstitatud 8. mail 1975.a. Monument on valmistatud kunstikombinaadis „ARS”, skulptor O. Ehalaid, peakonstruktor A. Loik.</span>


source: A
code: 5858
name: Võisiku mõisa kalmistu ja kabel
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on müüriga piiratud ala, mille esikülje sirge paekivist müür restaureeriti 1980ndail aastail. Sel ajal paigaldati Timotheus eberhard von Bocki(1787-1836) uus hauakivi ning puhastati kalmistu võsast. Algupäraseid hauaplaate tervikuna säilinud ei ole. Osal haudadest on säilinud risti ja hauaplaadi fragmendid.
Tõenäoliselt ehitati kabel 18.saj. lõpul. Kabeli arhitektuurne vorm on inspireeritud renessanssi  ja baroki ajal kasutusel olnud tehisgooti motiivist. Kabelihoonele rajati valdavalt paekivist ja maakividest aktsentidega kumer "kaljusein", mis ühtlaselt tõuseb mõlemaltpoolt keskkohani. Pealt ja tagaküljest  on tehismägi kaetud pinnasega. Keskel on silindervõlviga matusekabel, mille sissepääsu kaarava on pregu varisemisohtlik. Kabeli sees on säilinud krohvitud pinda. Praegune uks ei ole algupärane.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt ehitati kabel 18.saj.lõpus, mil Eestis levisid pargikujunduse romantiseeritud lahendused.</span>


source: A
code: 5859
name: Eesti Aleksandrikooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 355
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisklassitsistliku koolihoone esifassaadi ilmestavad lihtne kolmnurkne frontoon, mis toetud puidust sammastele. Koolihoone on massiivne kahekorruseline täiskeldriga hoone, millel on madal poolkelpkatus. Hoone seinad on laotud maakividest ning tellistest. Hoone avatäited on nõukogude perioodil vahetatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aasub Põltsamaalt 3 km kaugusel Põltsamaa - Kamari maantee ääres Kaarlimõisas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aleksandrikool avati 1888. a. vene õppekeelega linnakoolina. Kool paigutati möödunud sajandi keskpaiku aadlipoiste pansioniks ehitatud majja. Aastatel 1888-1906 õppis siin kokku üle tuhande nooruki. 
1974/75. õppeaastast alates töötab Kaarlimõisas kutsekeskkool.
1890-93 oli koolis eesti keele, ajaloo ja maateaduse õpetajaks luuletaja Jakob Tamm. 
1893-1902 töötas samas õpetajana Ernst Peterson-Särgava. Need Aleksandrikoolis veedetud aastad kuuluvad Ernst Peterson-Särgava loomingu kõrgaega.  Peale eesti keele ja kirjanduse õpetas E. Peterson-Särgava ka laulmist ja lõi innukalt kaasa seltside tegevuses.
(eestigiid .ee)</span>


source: A
code: 5860
name: Omedu külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omedu külakooli hoone on viilkatusega puitehitis, mille esifassaadi ilmestavad neli ruudustatud akent ning viilkatusega sissepääs. 2000. aastate I pooles toimunud remondi käigus paigaldati hoonele plastaknad, trapetsplekk-katusekate ning uus vooder vana laua profiili järgimata.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Omedu ridakülas, Peipsi järve ääres, Aovere-kallaste Omedu maanteelt ida suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed andmed Omedu kooli kohta leiduvad 1766. aasta kirikuvisitatsiooni andmetes. Omedu külakooli hoone õnnistati koos palvemajaga sisse 1889. aasta oktoobris. Kool lõpetas tegevuse 1963. aastal. Pärast kooli sulgemist hakkasid külaelanikud koolimajas laulukooris käima, pidusid korraldama ja rändkinos käima. 1999. aastast tegutses koolimajas külaselts ning kord kuus toimusid jumalateenistused. Hiljem on olnud kasutusel ka elumajana.</span>


source: A
code: 5861
name: Raja vanausuliste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Küla peatänava moodustava Kalda tänava ja järve vahel asub pikliku plaaniga kalmistu on ümbritsetud maakivist müüriga, mis on pealt betoneeritud. Peasissekäik on kujundatud tellismüüritisest ja on kolmeosaline (kaks jalg- ja üks sõiduvärav). Kalmistul asub mitmeid tähelepanuväärseid hauatähiseid ning hauaplatse ümbritsevad nii madalad betoonääristusega piirdeid kui ka kõrged sepisaiad. Kalmistule iseloomulikult kasutatakse hauaplatsidel palju värvikirevaid kunstlilli. Kalmistu on hästi hooldatud ning kasutuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asukoht Peipsi järve ääres</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raja küla vanausuliste kogudus asutati 1860. aastal. Raha palvela ehituseks annetas kuulus ikoonimaalija Gavriil Jefomovitš Frolov (1854-1930). Teise maailmasõja ajal põles Raja kirik maha, kuid 1990. aastal taastati kiriku kellatorn. Tõenäoliselt on ka vanausuliste kalmistu pärit 19. sajandi II poolest.</span>


source: A
code: 5862
name: Kükita vanausuliste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivipiirdega tee poolt, avatud vaatega järvele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Peipsi järve kaldal asuv vanausuliste kalmistu</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kükita vanausuliste palvela ehitati 18. sajandil ning samast ajastust on tõenäoliselt pärit ka kalmistu.</span>


source: A
code: 5863
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 354
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haud asub künkal männialus. Hauaplatsi serval kõrgub graniidist sammas, kujutades kaht teineteisele toetuvat leinavat naist. Samba kõrgus 2.20. Platsi keskosas ohvrialtarit meenutav graniidis väljaraiutud ringikujuline kivi. Kõrgus 0.42, läbimõõt 1.14, kivi pealt tahutus, tekst väljaraiutud, poleeritud: „1941-1945/ Igavene au/ kangelastele/ V. A. Voronin – I. A. Anderson/ U. K. Valberg – V. V. Maksimov/ A. V. Jefimov – M. Kani – K. J. Vahtra/ V. I. Veskimeister – O. K. Vähi/ Grupp Läti ja Võru/ hävituspataljoni/ võitlejaid.” Platsi üldmõõtmed 20x20m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>16. okt. 1975.a. avati vennashaual mälestussammas.</span>


source: A
code: 5864
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tumehallist lihvitud graniidist samba- ja sokliosast koosnev mälestusmärk on paigaldatud saetud graniidist kaheastmelisele alusele. Mälestusmärgi üldkõrgus on 2,79 meetrit. Sambaosa esiküljel risti, ristatud tammeokste, kahe mõõga ja püssi kujutis, tekst:2Au langenuile!(kujutiste kohal) Eesti Vabadussõjas langenud Maarja-Magdaleena koguduse poegadele 1918-1925". Sokliosas 31 nime kahes tulbas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maarja kalmistul asuv Vabadussõjas hukkunute mälestussammas avati 20.08.1922.aastal, taasavati juulis 1988.aastal.</span>


source: A
code: 5865
name: Maarja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikulise põhiplaaniga kalmistu osi piirab teepoolses küljes madal maakividest kivimüüritis, mujal on piirdeks kividest ja pinnasest vall, mis lääneosa lääne-, põhja- ja lõinaküljel on madal, vaevu jälgitav, idapoolse, oletatavalt vanema osa idakülg on tugeva võsastumise tõttu raskesti jälgitav. Väravarajatisi on idapoolsel osal kaks ja läänepoolsel üks, kõik kolm on sarnased maakivist postid, milledel betoonist eenduv kate. Postide mõõtmed:ca 1x1x1,5m. 20.sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja - piirdeid on järgmiselt: metallist hauatähiseid 735, sealhulgas 105 sepist, metallist hauapiirdeid 24, kivist hauatähiseid 49, sealhulgas 6 hauakatteplaati. Kalmistu pindalaks on mõõdetud 2,17 ha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kahelpool Maarja-Palamuse teed paiknev kalmistu on tõenäoliselt rajatud 18.sajandi neljandal veerandil Maarja-Magdaleena kihelkonna kalmistuna.</span>


source: A
code: 5866
name: Uhmardu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maarja-Särje teest lõunas asuv kalmistu, mis on rajarud 19.sajandil vene õigeusu koguduse tarvis, on sissekäik vormistatud ümarkaarse tellistest värvarajatisega. Külgedel tellispiirdega, tahutud maakividest "põsed". Kalmistu kolm külge on piiratud maakivist ja pinnasest valliga, tagumine, läänekülg on piirdeta. Kalmistu pindalaks on mõõdetud 0,53 ha.  20.sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid on loendatud järgmiselt: 6 metallist hauatähist ja 1 kivist hauatähis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19.sajandil vene õigeusu koguduse tarvis.</span>


source: A
code: 5867
name: Uhmardu kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud maakivist seintega katusekorrusega ühekorruselise hoone arhitektuurset ilmet kujundavad krohvi abil esiletõstetud segmentkaarsed ukse- ja akna- avad ning esifassaadi katusärkel. Lõunapoolse otsaseina vastas asunud käimla on ümberehitatud tuulekojaks.Mälestise sisemistest elementidest säilinud tasapinnalised puitvahelaed, krohvitud. Katusekorruse ruumides säilinud kooliaegne laiadest laudadest põrand (seisukord halb).
Vahesinad puidust ja balustraadiga puittrepp rahuldavas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uhmardu kooli asutamine on seotud õigeusu kiriku rajamisega 19.sajandi lõpus.Kooli jaoks ehitatud ümber olemasolev, tolleaegse Tartu-Narva maantee ääres paiknev hoone.</span>


source: A
code: 5868
name: Torma kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pindalaks 5,16 ha. Kalmistu on kasutuses ja üldhooldusega. Piire maakivist ja mullast kuhjatis. Peavärav tellistest, krohvitud, sepistatud väravatel säilinud algsed sulused. Maantee poolsel küljel müüri remont- restaureerimistööd tehtud, taastatud ka piirdemüüri trepp vastavalt kooskõlastatud projektile. Vajab restaureerimist ida küljelt. Andres Pohla poolt tehtud Torma kalmistu inventariseerimine.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torma kirikumõisa kalmistu. Torma kihelkonda mainitud juba 13. sajandil. Varasemad kirikuhooned hävinud 16.-18. saj sõdades. Praegune kirik valmis 1766. Pastoraadi peahoone 1800 paiku.</span>


source: A
code: 5869
name: Torma ministeeriumikooli hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ühe-, keskrisaliidi osas kahekorruseline, viilkatuse ja tellisseintega. Fassaadi detailidel (räästa- ja vahekarniisidel, hoone ja risaliidi nurkadel, aknaavade ümber) on kasutatud mitmesuguseid müürikirju. Serviti ja nurgeti laotud eenduvad telliskarniisid olid värvitud kollaseks. Esirisaliidi keskel on teisel korrusel tiheda ruudustikuga kaaraken. Algsed sissepääsud paiknesid sümmeetriliselt esi- ja tagafassaadil risaliidi külgedel. Põhiplaan oli sümmeetriline. Maja otstes paiknesid kahe elutoa ja köögiga õpetajakorterid, keskosas neli klassiruumi, kaks internaadituba ja saal..
(Maia Ernesaks, Eesti arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võtikvere ministeeriumikool Tormas ehitati 1908. a. 
1965. a. lisati juurdeehitis, 1976. a. ehitati vana maja sisemus ümber. Praegu kasutab hoonet Torma kool</span>


source: A
code: 5870
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 1129
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõõtmed: kõrgus 137 cm, laius 80 cm, paksus 10 cm. Ratasristil aastaarv 1687.</span>


source: A
code: 27283
name: Laidunina tuletorn
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuletorni maakivist esimene korrus on kuusnurkse põhiplaaniga, ümara kujuga ülaosa on punasest tellisest. Tuletorni fassaad on kaunistavad dolomiitdetailidega: akna piirded ja ehiskarniis, mis toetub konsoolsetele kaartele. Ehitiskehandi sees on lagunenud betoonist keerdtrepp. Trepi kandekonstruktsioon on metallist, millele toetuvad betooni valatud  tellisest astmed. Kohalike elanike jutu järgi olevat trepp lammutatud seetõttu, et lambad ei saks torni ronida. Tuletorni  ümbruses on olnud 7 hoonet: kütuseladu, vahimaja, ait, saun, ülevaataja maja, kaevu maja, kelder. Kogu kompleks oli kunagi ümbritsetud kõrge plankaiaga. Abihoonetest on kõige paremini säilinud kelder, mis on tänaseks korda tehtud. Säilinud on kütusehoidla ja aida müürid, ülejäänud hoonetest on järel vaid vundamendid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuletorn asub Asva külas, Kahtla laiul mere ääres. Koht on raskesti ligipääsetav, läheduses puudub asus ja tee on halvas olukorras. Tuletorni ümber on osaliselt säilinud abihoonete varemed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Historitsistlikus stiilis tuletorn on ehitatud tüüpprojekti järgi 1906. aastal. Kuid see ei ole tuletornina funktsioneerinud. Ehitis on antud rendile MTÜ Laidunina Tuletorni Ühingule, kes restaureerivad tuletorni ja korrastavad hoonetekompleksi  kultuuriturismi ja puhkekohaks. Kavas on hakata korraldama looduslähedasi ettevõtmisi ja kultuuriüritusi.</span>


source: A
code: 27284
name: Leedri küla teedevõrk ja piirdeaiad
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Leedri küla on hästi säilinud ajaloolise planeeringuga Lääne-Saaremaa sumbküla. Selles on ca põliselanikega 20 talu, millest vaid viis on müüdud uusomanikele. Külateid ehk tänakuid (laius kohati vaid 3 m) ääristavad kõrged, enamus heas korras sammaldunud vanad või korda tehtud paekiviaiad; põlluteede ääres ja põllulappide ümber on maakiviaiad. Originaalseid väravaid ei ole peaaegu säilinud. Küla läbivad mitmes suunas laiemad pinnasteed. (ühendusteed põldude ja keskusesse viiva teega). Teede ristumiskohas on suurema ja väiksema kolmnurkse kujuga väljakud ehk väljad, mida on nimetatud talude järgi. Küla põhjapooses ääres on säilinud Anetsi talu pukktuulik. Teine külas olnud tuulik asub Rocal-Mare vabaõhumuuseumis. Taludel on säilinud vanad nimed: Orbu, Kopli, Tagaroosta, Põllu, Jaaguõue, Matise, Ursu, Simbu, Aadu, Roosta, Mihkli, Härma, Reinu, Anetsi, Peedu, Saaru jt. Külas on olnud ilmselt ka koolimaja ja kõrts, millest annavad tunnistust talu nimed nagu Kooli ja Kõrtsi. Külas on säilinud üksikuid ajaloolisi taluhooneid, enamus on ringi ehitatud, seas on ka uusi elumaju ja abihooneid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Leedri küla asub Lümanda aleviku lähedal, uuest maanteest veidi eemal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Küla tekkis Lümanda mõisa juurde tõenäoliselt juba 13. sajandi lõpus. Kirjalikes allikates on küla esmakordselt mainitud 1552. aastal. Enamus küla ajaloolisi taluhooneid ei ole oma algsel kujul säilinud ning on ümber ehitatud või asendatud uute elumajade ja abihoonetega. Säilinud on küla ajalooline teedevõrk koos teede ristumiskohtadesse jäävate kolmnurkse kujuga väljakute ning teid ääristavate piirdemüüridega.</span>


source: A
code: 27285
name: Kihelkonna-Papissaare munakivitee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise munakiviteega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Munakivitee viib Kihelkonna alevist Papissaare sadamasse (tee kogu laius 6 m, munakivi 4 m, pikkus 3.1 km)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Munakivitee on ehitatud kunagisse lennusadama vesilennukite angaarini relvastuse transportimiseks. See on osa Peterburi kaitsepositsioonide Väinamere positsioonist (Monzunskaja pozitsija). H. Gostavsoni hinnangul on see Väinamere positsiooni tähelepanuväärseim munakivitee. Kasutuses olev sõidutee sadamasse, mille kaudu sõidetakse Vilsandisse. 1993. aastal taheti kogu tee üles võtta, mistõttu oli siis ajutise kaitse all.</span>


source: A
code: 27286
name: Võiküla munakivitee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise munakiviteega, mis on aktiivses kasutuses. Sellel on emotsionaalne väärtus, võimalik turismiobjekt. Tee säilitamine võib sattuda ohtu Muhu ja mandri vahelise püsiühenduse rajamisel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vahetult enne Kuivastu sadamat suurelt maanteelt alguse saav sirge munakivitee (3 km, tee kogulaius 8m) viib Võikülasse ja sealt edasi, tehes täisnurkse pöörde, Järve suurtükipatarei kaitsevallideni (2 km).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Munakivitee on ehitatud  vahetult enne I Maailmasõda relvastuse transportimiseks. See on osa Peterburi kaitsepositsioonide Väinamere positsioonist (Monzunskaja pozitsija). Kaitsevallide nelja muldkeha katab betoonplaati. Neist kohtadest hoiti Suurt Väina tule all. Kohalike elanike jutu järgi olevat tehtud vaid üks pauk ja siis olevat sakalased ära läinud.</span>


source: A
code: 27287
name: Levala küla munakivitee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>See on tüüpiline munakivitee, mis on tänaseni intensiivses kasutuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuressaare ― Orissaare maanteelt Pöide kirikuni viiv munakivitee (420 m) läbib Levala küla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooline ühiskondlikeks vajadusteks ehitatud Kirikuni viiv külatee.</span>


source: A
code: 27288
name: Elamu Hannuse tn 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Huvitava eklektilise ilmega kahekordne plekk-katusega puithoone on ilmselt ehitatud ilma projektita. Fassaadilahendus on sümmeetriline, teisel korrusel eenduvad kolm kolmetahulist väljaastet, millel on akende ülaosa diagonaalselt ruudustatud. Esi- ja otsafassaadidel on säilinud originaalsed ukse- ja aknaavad Palkseinu katavad erinevad lauad, alumisel korrusel horisontaalne laudis, ülemisel vertikaalne. Originaalne tundub olevat keskmise soonega ookriga värvitud laudis. Tagakülge on rohkem ümber ehitatud. Elamu on säilinud originaalkujul.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Elamu asub Kihelkonna alevikus, kiriku lähedal ajaloolise miljööga alal. Kasutatakse nelja pere korterelamuna. Krunti on tänava ääres piiranud ilmselt paekiviaed, mille jäänused on nähtavad. Hoonet ümbritsevat miljööd täiendavad sireli põõsad ja kaks põlispuud maja ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on uue elulaadi esindaja ― ametimehe maja aastatest 1930―1932. Majaelaniku jutu järgi ehitas maja kurttumm kingsepp, tema lesk abiellus hiljem tumma rätsepaga. See oli algselt ühepere elamu, mille alumisel korrusel olid töötoad, ülemine korrus on hiljem kasutusele võetud.</span>


source: A
code: 27289
name: Tagavere algkooli hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordse kõrge plekist kelpkatusega puidust hoone sümmeetrilise lahendusega fassaade kujundavad originaalkujul säilinud suured ruudustatud aknad ja värvitud horisontaallaudis. Peauks ja katuse uukide aknad on uuendatud. Koolimaja siseviimistlust on klassiruumides uuendatud. Koridoris on säilinud algne laudpõrand, lagi ja uksed. Säilinud on originaalne puittrepp ja trepikoja seintel poolel kõrgusel puitvooderdis. Hoone otsafassaadile on juurde ehitatud metallist evakuatsiooni trepp ja mittesobiv kivist juurdeehitis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tagavere algkooli hoone asub Tagavere  külas, mis paikneb vahetult Kuivastu mnt ääres. Koolimaja ümbritsev suur krunt on hästi heakorrastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algkooli hoone on ehitatud 1934. a. traditsionalistlikus stiilis, olles sellisena hästi säilinud algupärase arhitektuuriga koolihoone näide Saaremaal.</span>


source: A
code: 27290
name: Tiirimetsa koolihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonet iseloomustab funktsionalismile omane ratsionaalsus ja mahtude vaba asümmeetriline planeering ning lamekatus Tegemist on kahekordse kivist ja valgete krohvitud seintega hoonega, millel on tüüpiline funktsionalistlik plaani- ja mahuline lahendus ning fassaadikujundus. Kahekordse peakorpuse fassaad on lahendatud tsentraalsümmeetriliselt. Peasissepääsu on rõhutatud kõrgendatud seinaosaga, seinapinna profileeringu, vertikaalse aknaploki ja  õhukese varikatusega ukse kohal. Ruudustatud aknad on ühendatud seina tagasiastega üheks lindiks. Algselt ühekordsele tagatiivale on hiljem lisatud teine korrus, mis maja üldilmet ei riku. Kogu hoone katust ääristab kitsas karniis. Algses ehituskehandis on säilinud originaalsed seinapinna sisse paigutatud vihmaveetorud. Koolihoone põhiplaan on L-kujuline : maja ühes tiivas on vastu päikest suunatud klassiruumid ja teises saal-võimla. Koolimajas on säilinud originaalseid sisekujunduselemente. Eriti väärtuslik on klassiruumide vaheline avatav vahesein ja selle liigutamise mehhanism. Keldris võib näha originaalset õhkkütte süsteemi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tiirimetsa kooli hoone asub Tiirimetsa külas, sõidutee äärest veidi eemal. Hoonet ümbritseval krundil on peasissepääsuni juhtiv põlispuude allee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tiirimetsa kool, mis on ehitatud 1936. a. (ins. H. Kann) on üks väheseid algse välisilme ja sisekujundusega funktsionalistlikus stiilis säilinud koolimaju Saaremaal, funktsioneerides koolina kuni 1988. aastani. Hoonel on järjepidevust toetav kasutusfunktsioon, seda kasutab Kodukultuuri Seltsi „Küünal“.</span>


source: A
code: 27354
name: Lennusadama staabihoone ja kasarmuhoone Küti tn 15a
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kasarmuhoone:
kesktelje suhtes sümmeetrilise fassaadiga piklik kahekorruseline kivihoone. Punasest telliskivist ehitatud hoonel on 19. saj. lõpu - 20. saj. alguse kasarmuarhitektuurile tüüpiline lakooniline mahuline lahendus. Horisontaalselt rõhutatud peafassaadil domineerib kaarakende ja frontooniga keskrisaliit, mida tasakaalustavad lihtsama kujundusega, kuid sama laiad külgrisaliidid. Kasarmuhoone dekooris valitsevad klassitsistlikud elemendid. Veel 1930. aastatel oli hoonel kõrge kelpkatus, mis on hiljem asendatud praegusega. Fassaadide krohvimine toimus alles 1930. aastatel, ka sisetööd lõpetati alles 1928. aastal.
Staabihoone:
ühekorruseline ristkülikukujulise põhiplaani ning kesktelje suhtes sümmeetriliste fassaadidega kivihoone.Hoone fassaadide dekoor koosneb profileeritud räästakarniisist ja ühtlase rütmiga asetatud laiadest akendevahelistest liseenidest. Hoonel on kelpkatus ning lakooniline mahuline lahendus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna Lennusadama ehituslugu on seotud Peeter Suure Merekindluse rajamisega. Soome, Liivi- ja Põhjalahe kaitsesüsteemi põhimõtteline plaan töötati välja 1907. aastaks. Selle projekti kohaselt pidid Tallinna lähedal asuvad rannapatareid kaitsma Paljassaarele ehitatavat sõjasadamat ja laskemoonaladusid. Tervikuna pidi kogu merekindluse süsteem kaitsma kõiki Vene impeeriumi olulisemaid sadamaid: Riia, Tallinn, Helsingi, St.Peterburi ning pidi valmis saama hiljemalt 1916.aastaks. Merekindluse ehitustöid alustati 1912-1913. aastatel, Esimese maailmasõja puhkemisega ehitustööd hoogustusid. Lisaks sõjalennuväe rajamisele Lasnamäele kavatseti Tallinnasse ehitada ka vesilenukite sadam, mille ettevalmistustööd algasid 1913., ehitus 1916. aastal. Kas samal ajal või isegi varem ehitati territooriumile kasarmuhoone ning nn staabihoone. Paljud teised kavandatud abihooned, nagu ka angaaride teine grupp jäi puhkenud revolutsiooni tõttu ehitamata. Eesti Vabariigi ajal kasutasid Lennusadama territooriumi mereluurega tegelenud vesilennukite väeosad.</span>


source: A
code: 5945
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 1125
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ažuurne ratasrist, keskel romb. Ratta väliskülgedel, samuti rombi väliskülgedel ja risti jalami külgedel ülaosas näsad. Esiküljel tekst: AD 1644 MENNICKO CVRTNA TÕNNIS, risti teisel küljel sääreluud. Mõõtmed d 87; h 112.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb kirikuaia loode osas, ligemale 15 m kaugusel kiriku pikkihoone nurgast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades ristil oleva aastarvu põhjal pärineb 17. sajandi keskpaigast.</span>


source: A
code: 5946
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 1126
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Azuurse risti väljalõiked kiilukujulised nõnda, et ringi sees moodustub käpprist. Suuremõõtmelisel ristikannal tekst WANN KVH VND SEIN ZWEENSOHV LIEGEN ALHIERBE BRAVEN A 1641. Läbimõõt 73 cm, kõrgus 88 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb kirikust põhja pool, suhteliselt külglöövi nurga lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb 17. sajandi keskpaigast.</span>


source: A
code: 5947
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 1127
same: A.5947
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Azuurne ratasrist, keskel romb, rõnga välisküljel kolmiknäsad. Jalamil reljeefne tekst LAURI 9 URBIYONKE.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirkaia edela poolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb 17. sajandi keskpaigast.</span>


source: A
code: 27453
name: Hollingersi (Liisi) talu pikkmaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud viilkatusega palkehehitis. Säilinud originaalseid akna- ja ukseavasid ning muid fassaadidetaile. Ka siselahendus suures osas algupärane.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 27454
name: Buldersi talu elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne kõrge sokliga eterniidiga kaetud viilkatusega puitehehitis, mille peaukse ees on  tüüpiline klaasakendega veranda. Säilinud originaalne laudvooderdus, enamus aknaid ja muid fassaadidetaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 20. sajandi II veerandil.</span>


source: A
code: 27455
name: Buldersi talu ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud viilkatusega palkehitis, mis toetub kividele. Säilinud originaalseid detaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 27470
name: Tuuliku talu tuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi tuuleveski on 3 kordne, 8 tahulise puidust kendiga. Vundament laotud paekivist, pea kaetud tsingitud terasplekiga. Tuuleveski on olnud ilmselt algusest peale ilma rõduta. Lisaks välisele ülesehitusele on tuuliku mehhanism samuti juba hollandi tuulikule omane. Erinevuseks on vaid see, et kasutatakse ühte kivipaari. Püstvõllilt on olnud ülekanne ka mingile lisaseadmele, mis paiknes õues. Tõenäoliselt käiad. Lisaks lihtjahule on tuulikus tehtud ka püüli-jahu. Tuulikus on ainulaadene puidust mehhanism, mis võiks olla kotiraputaja. (Oletus!)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub Eeriksaare poolsaarel talu hoovil. Juurdepääs taluni on komplitseeritud. Aastaringselt pääseb sinna ainult traktori või maasturiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20. saj algul, töötas veel 1958. a.</span>


source: A
code: 27471
name: Saksa-Pärdi talu pukktuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise pukktuulikuga, mis on säilinud tänu sellele, et kolmkümmend aastat tagasi pandi tuulikule uus eterniitkatus. Tiivad, saba ja trepp koos platvormiga on hävinud, kuid sisseseade on praktiliselt kõik olemas. Tõenäoliselt on tuuliku ehitamiseks kasutatud mõne vanema tuuliku osi. Samas viitab tuuliku arhailisusele sisseseade. Ei ole mingeid jälgi jahu sõelumisest või tuulamisest. Märkimisväärne on ka erinevate laevaosade kasutamine tuulikus. Nii on põrandad tehtud mingi laeva (teki) plankudest ja laevast pärineb ka sisetrepp.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pukktuulik asub Atla küla keskel, teest mõned sajad meetrid läänepool tihedas kadastikus kahe talukompleksi vahel. Eemalt on vaadeldav ainult tuuliku ülemine osa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuliku teeb tähelepanuväärseks ematalasse lõigatud aastarv 1701.Tuuliku seintelt ja erinevatelt osadelt võib leida veel mitmeid aastaarve ja kirjeid (1882, 1901, 1903, 1904, viisnurgad, nn. taaveti tähed, laeva pildid jne.)</span>


source: A
code: 27472
name: Paa talu tuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuulik kuulub nn. peaga tuulikute hulka. Tal on juba hollandi tuuliku kere, kuid pukktuuliku omale  sarnane mehhanism. Püstvõll (antud kontekstis värklivõll) on veel valmistatud puidust, kuid pill koos hammasrattaga tundub olevat juba tööstuslikult toodetud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub külateelt mõnisada meetrit eemal lageda põllumaa serval, vahetult taluhoonete taga. Tuulik ei ole tee pealt vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuulik on ilmselt ehitatud 1925. a, oli kasutuses kuni 1960. a.</span>


source: A
code: 27473
name: Ranna talu pukktuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpilise pukktuuliku jalg on täislaoga graniitkivist.
Viimase remondi ajal 2004. a kaeti olemasolev seinalaudis uue voodri-lauaga ja tehti täiesti uus katus. Lisaks uued tiivad, saba ja trepp koos platvormiga. Kuigi katusekatteks valiti sobimatu Rannila profiilplekk ja  seinad kaeti kitsa õhukese voodrilauaga, on vajaduse korral suhteliselt lihtne taastada tuuliku esialgne välisilme. Tuulikus on erakordselt palju I maailmasõja aegset või järgnevate aastate sündmus-tikku kajastavat graffitit. Säilinud on terviklik sisseseade.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pukktuulik asub Loona mõisa ja mere vahel üksiku talukompleksi serval. Vanalt rannamaanteelt asub tuulik mõnisada meetrit kõrval noore metsa taga. Tuulik on vaadeldav vaid vahetult talu ümbritsevalt heinamaalt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pukktuuliku ematalal on selle ehitamise aasta 1889. Aastaarvud seintel (1916; 1917; 1918; 1919 ?; 2004) tähistavad ilmselt remondi aegu. </span>


source: A
code: 27474
name: Kabeli talu pukktuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheksatahulisel puidust kehandiga tuulikul on segakivist alus. Tuulik kuulub nn. peaga tuulikute hulka. Väliselt hollandi tuulikut meenutav, kuid pukktuulikule omase mehhanismiga. Vaid värklivõll on erinev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub Saareküla maanteest mõnisada meetrid lääne pool noore männimetsa taga talukompleksi kõrval. Tuulik on vaadeldav vaid vahetult talu juurest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuliku kehand ehitatud ca 1930. a. Praegusele kohale ehitatud ca 2000. a. Toodud Pöide vallast, Muraja külast Paa talust, kus on ka teine sarnane, kuid mõnevõrra suurem tuulik. 
	
	</span>


source: A
code: 27475
name: Ritsu talu pukktuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuulik on tähelepanuväärne oma soliidsete mõõtmete poolest. Antud piirkonnale iseloomulikult on tuuliku jalg laotud väga korrektselt dolomiitplokkidest. Nõukogude ajal ei ole tuulikut tõsiselt remonditud, mistõttu see on säilitanud nii oma esialgse välis- kui ka siselahenduse, kogu sisseseade on säilinud. Tuulikul on üsna erandlik pilli tõstemehhanism.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub Saare Dolomiidi karjääridest umbes üks kilomeeter põhja pool, Lao külla viivast teest sadakond meetrit eemal lageda heinamaa serval talukompleksi taga. Tee pealt segab vaadet tuulikule noor mets.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pukktuuliku ematalal on ehitusaasta 1872. Tagaseina laudisel ja sambal on ilmselt remondi aastad 1911 ja 1933.</span>


source: A
code: 27476
name: Vessiku talu tuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuulikul on 3 korrust. Ruudukujulise plaaniga 1. korrus on paekivist seintega,
ülejäänud korrused tüvikoonuselised 8-tahulised korrused on puidust. Tuulik
kuulub sisseseadelt nn. peaga tuulikute hulka. Väliselt juba hollandi tuulikut
meenutav, kuid siiski pukktuulikule omase mehhanismiga, sisseseadelt on pooled
detailid juba hollandi tuulikule omased. Erandlikuna kõigist teistest Saaremaa
tuulikutest, on mehhanism ühendatud rihmülekande kaudu tiibhoones asuva
petrooli-mootoriga. Pill, ülekandesüsteemi hammasrattad ja võllid ning püstvõll
on tööstuslikult toodetud. 

Sisseseadelt on tuulik ühe paari normaalmöödus veskikividega tuulik. Tuulikul on
olnud galerii, mis on lammutatud nõukogude ajal. Tuuliku pea demonteerimisel on
eemaldatud tiivavõll ja suurratas ning paadikujulise pea sarikad läbi saetud,
samuti on läbi saetud pööri iged. Pea raamistik koos krantsidega ja pea
külgmiste alumiste laudadega on säilinud madalakaldelise eterniitkatuse all.
Tuuliku harkpilliks on läbi korruste ulatuv jäme raudvõll, mis ulatub
veskikivide kulini sarnaselt pukktuulikutele. Võlli ülaosas on kooniline värkel
ning hõõrdsiduriga kotiratas. Kottide ülesvinnamine käib põrandas anevate
luukide kaudu. Kotilael asub põrandas hollandi tuulikule tüüpilisena üks kolu.
Kivikorruse keskel asub kivitõrs ühe paari veskikividega, ümar kivitõrs ja
kinga pukk omaette koluga on tüüpilised hollandi tuulikutele. kivikorrusel
asuvad ka kivitangid. Esimesel korrusel asub keskel massiivne pilljalg
veskikivide toetamiseks, sarnaselt pukktuulikutele asub ruudukujulise
põhiplaaniga 1. korruse tagaosas jahukirst sõelte ja ventilaatoriga. Külgseinas
on asunud lisaks veel püülisilindriga püülimasin, mis on osadeks lahti võetud ja
ladustatud tiibhoones. Pilli külge kinnitatud kooniliste malmhammasrataste abil
saadakse jõud rihmaratta kaudu tiibhoonest, kus paikneb kuumpea mootor.
Tiibhoonest paikneb ka veel teine petroolimootor, mida pole aga suurte pöörete
arvut tõttu kunagi kivide ringiajamiseks kasutatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub maanteelt umbes kilomeetri kaugusel metsa taga oleva üksiku talu juures. Juurdepääsu tee taluni on üsna vilets.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastaarv 1926 ühel seinakivil on tuuliku ehitusaasta. Viimati oli mootorveskina kasutuses 2000. a. Tuuliku ehitas enda tarbeks Vessiku talu peremees, kes aitas ehitada ka 1927. aastal Angla Tedre talu hollandi tuuliku. Veel eesti ajal ehitati tuulikule juurde rõhtpalkidest tiibhoone, et ladustada jahvatamisele toodud vilja. Nõukogude ajal ehitati tuulik ümber mootori jõul töötavaks veskiks, kasutati ära Karida küla vana rehepeksugarnituuri kuumpeamootor. Nõukogude ajal tuuliku tiivavõll, paatkatus ja suurratas demonteeriti, pea raamistik kaeti madalakaldelise eterniitkatusega. 2006. aastal riikliku kaitse alla võtmisel viidi tuulikul läbi konserveerimistööd tuuliku säilimise tagamiseks.</span>


