# places

source: A
code: 20861
name: Kuressaare põlluvahi maja aia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ajaloolist suurt  krunti piirab August Kitzbergi ja Kitsa tänava poolt kõrge krohvimata  paekiviaed, mis liitub tänavate nurgal asuva nn põlluvahimajaga. Aial puudub paekivist katteplaat. Puidust väravad on kaasaegsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põlluvahi maja on ehitatud 18. sajandi lõpul. Maja ümbritseva aia piirdemüür pärineb tõenäoliselt 19. sajandi teisest poolest. Kuni 19. sajandini tähistas põlluvahi maja linna idapiiri.</span>


source: A
code: 20862
name: Elamu Kuressaares Lootsi t. 14
type: Elamu
alt_id: 326
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt rookatusega (praegu tõrvapapp) kaetud traditsiooniline laevnikuelamu on dendrokronoloogilistele uuringutele  (2014. aastal) tuginedes ehitatud tõenäoliselt 1827. aastal, sarikad aga pärinevad juba 1803. aastast. Ühekordses kõrge viilkatusega palkmajas on säilinud palju originaalseid ehitusosi: mantelkorstnaga köök, mille ümber paiknevad neli tuba, algsed kuueruudulised luukidega aknad, paekivist korstnapiip  ja välisseina lai vertikaalne laudis, mis on paigaldatud sepanaeltega. Maja ees on vana kaev. 1885. a. peatus siin mudaravil viibinud luuletaja Lydia Koidula.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Traditsiooniline laevnikuelamu on ehitatud 18. sajandi lõpus. 1885. aastal peatus majas linnas mudaravil viibinud Lydia Koidula.</span>


source: A
code: 20863
name: Administratiivhoone Kuressaares Lossi t. 1
type: ehitismälestis
alt_id: 333
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praegune Saare Maavalitsuse hoone rajati 18. saj. lõpust pärineva elumaja baasil 1830.-40. a-tel von Dellingshausenite poolt, mil algse ehitise tänavafronti pikendati ja barokse põhikujuga hoone fassaadidele lisati klassitsistlikud detailid.  Sümmeetrilise põhiplaaniga ehitisel on dolomiitblokkidest laotud kõrge soklikorrus. Peafassaadi rõhutab katuse poolkaarfrontoon ja  sissekäigu dolomiitkaaristu, millel asub metallbalustraadiga rõdu. Otsarisaliite kaunistavad kolmnurkfrontoonid. 19. saj. algaastail omandas maja Saaremaa Rüütelkond, 1912. a. aadliklubi “Ressource”. 1920. a. ostis hoone Saare Maavalitsus. Aegade jooksul toimunud ümberehitused likvideeriti ja hoone fassaad restaureeriti 1976. a. (arhitekt A. Kukkur) oma esialgsel kujul F. S. Sterni 1859. a. gravüüri järgi. Hoone algset plaanilahendust on ümberehitustega tunduvalt muudetud. Säilinud on algne saal põhikorrusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne sel kohal paiknenud elumaja pärines 18. sajandi lõpust. 19. sajandi alguses omandas Dellingshausenitele kuulunud hoone Saaremaa Rüütelkond. Oma praeguse kuju omandas hoone 1830. ja 1840. aastatel. Sadakond aastat hiljem, 1912. aastal ostis maja aadliklubi "Ressource". Alates 1920. aastatest on hoone olnud maavalitsuse kasutuses. 1976. aastal restaureeriti hoone fassaadid, mille käigus likvideeriti seal aegade jooksul tehtud ümberehitused. Restaureerimistöödel kasutati eeskujuna 1859. aastal valminud Friedrich Sigismund Sterni (1812-1889) gravüüri.</span>


source: A
code: 20864
name: Kuressaare Nikolai kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 328
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikliku, ladinaristi kujulise põhiplaaniga hoonel on traditsiooniline õigeusu kiriku ülesehitus. Idas asub 4-nurkne alatariruum, läänes kellatorn. Külgsissepääsud läänes  ja põhjas on kujundatud kolmnurkfrontooni kandva risaliidina. Lahtise kellarõduga 4-kandilist läänetorni kroonib nõelkiiver. Kõrged kaaraknad on lukukiviga krohvraamistuses. Kuue piilariga 3-löövilist siseruumi katavad ristvõlvid, dekoor on tagasihoidlik (ikonostaas 18/19.saj.). Oluline osa on tambuuri ja pikihoone aknail. Samalaadne kirik rajati 1789. a. Võrru.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1786.-90. a-tel.</span>


source: A
code: 20865
name: Kuressaare Nikolai kirikuaia piirdemüür sepisväravaga
type: ehitismälestis
alt_id: 328
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda piirab 1,5m paekivimüür (osal. krohvitud). sissepääsuväravad kolmeosalised, tahutud plokkidest kaunistatud  liseenide ja karniisiga  keskosast kõrgemad. Väravad ilusad sepised, teine jalgvärava ava kinnimüüritud.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1986)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Piirdemüür ehit. 18.s. lõpul. Sepisvärav 20.s. I poolest.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1986)</span>


source: A
code: 20866
name: Elamu Kuressaares Lossi t. 6
type: Elamu
alt_id: 329
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilislassitsistliku fassaadiga aadlielamu (Meedla koda) ehitati 18. saj. lõpust pärineva elamu baasil 1890. a-tel. Kahekorruselist kivihoonet iseloomustasid akende raamistused ja tugevad nurgakvaadrid, keskrisaliit ja sissepääsu markeerisid kolmnurkfrontoonid. Hoone aktsendiks oli kahele dolomiitsambale toetub sepisrõdu, kohaliku klassitsismi meelisdetail. Praeguse ilme sai hoone 1924. a, mil see ehitati ümber  pangaks. Hoone üldkuju ja avad säilisid, detailides lähtuti osaliselt algsest lahendusest, rõdu lammutati. Eenduv keskrisaliit liigendati kuue joonia pilastriga, nende vahel on ripprätiku motiiviga raidreljeefid. Esinduslikkust lisavad karniisi lai hammasfriis ning sissepääse kaunistavad kannellüüridega poolsambad. Eesti Panga poolt tehtud viimaste  ümberehitustööde käigus 2000. a. tehti  majas põhjalik remont ja restaureeriti hoone fassaadid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne sel kohal paiknenud elamu pärines 18. sajandi lõpust. 1890. aastatel ehitati hoone ümber esinduslikuks aadlielamuks. Oma praeguse kuju omandas hoone 1924. aastal, kui see ehitati ümber pangahooneks. 2000. aastal tehti hoones põhjalik remont, mille käigus restaureeriti ka hoone fassaadid.</span>


source: A
code: 20867
name: Elamu Kuressaares Lossi t. 7
type: Elamu
alt_id: 330
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise kõrge poolkelpkatusega elamu kergelt eenduvat keskrisaliiti liigendavad kuus raidkapiteelidega pilastrit. Sümmeetrilist fassaadi kaunistavad akende ja uste raidkiviraamistused ja dolomiidist nurgarustika. Katuse kolmnurkfrontooni viiluväljas on raidraamistuses ümaraken. Peafassaadi keskel II korrusel on konsoolidele toetuv sepisrõdu. Algne plaanilahendus ei ole säilinud, stiilne sisetrepp on lammutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klassitsistlikus stiilis hoone on ehitatud 18.  saj. lõpus. See oli üks esimestest suuremahulistest kivihoonetest linna peatänava ääres. 19.  saj. keskel ehitati juurde hoovitiib.  Praegu asub hoones politseiprefektuur. Hoone fassaad on restaureeritud 2001. a.

1786. aastal oli praeguse politseimaja (Lossi tänav 7) omanik Karl von Güldenstubbe, kes viis aastat hiljem (1791) ostis endale Lööne mõisa. 1803. aastal abiellus tema tütar Karl von Buxhoevedeniga ja nii läks mõis XIX sajandi teisel poolel koos Kuressaares Lossi tänav 7 asunud majaga Buxhoevedenite perekonna valdusse. 
Politsemaja ajaloost, Urmas Kiil, Saarte Hääl, 26.01.2007: 1784. aastal asus kubermangu pealinnast Riiast Kuressaarde elama Liivimaa viitsekuberner Balthasar von Campenhausen, kellest sai Saaremaa asehaldur. 
Tema siinoleku 14 aasta jooksul toimusid suured muutused nii linnas kui ka maal – muuhulgas tihenes tookordse ühiskondliku eliidi läbikäimine. Et talvisest seltsielust osa saada, hakkas maa-aadel Campenhauseni algatusel endale linna maju ehitama, mistõttu Kuressaare välisilme oluliselt paranes. 

Pärimuse järgi hakati neid maju nimetama kodadeks (saksa keeles das Haus). Tavapäraselt kasutati seda sõna koos mõisa nimega. Nii saigi praegune politseimaja nimetuse Lööne koda, sest hoone oli Lööne mõisniku omand.</span>


source: A
code: 20868
name: Kuressaare linnus
type: Linnus
alt_id: 324
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuressaare linnus on Euroopa orduarhitektuurist lähtuv rangelt nelinurkse põhiplaaniga kolmekorruseline konvendihoone tüüpi ehitis, mille põhjanurgal asub võimas 7-korruseline Kaitsetorn (Sturvolt) ning idanurgal saledam ja kõrgem Vahitorn (Pikk Hermann). Hoone koosneb neljast tiivast, mille keskel asub ruudukujuline siseõu. Ehitist iseloomustab põhjamaine raskepärasus, arhitektuurivormide range geomeetriline ilu, range suletus ja dekoratiivsete elementide puudumine välisfassaadil. Hoone on ehitatud kohalikust lubjakivist ─ Saaremaa dolomiidist, mille heast töödeldavusest johtub siinse raiddekoori omapära. Linnuse keldrikorrus, kus keskajal paiknesid lao-ja abiruumid, ning teenijate ja sõdurite käsutuses olnud ülakorrus on suhteliselt lihtsa arhitektuuriga. Sisehoovi ümbritseb kolmest küljest kõiki peakorruse ruume ühendav gootilike ristvõlvidega ja teravkaarsete akendega ristikäik. Suurejooneliselt välja ehitatud peakorrus on oma range, geomeetrilise lahendusega arhitektuuri meistriteos. Lõunatiivas paiknevad esinduslik kapiitlisaal ehk pidurefektoorium ja kõrge võlvitud laega kabel. Kabelis on säilinud kaks 14. sajandist pärinevat sakramendiorva ja seintesse müüritud keskaegsed vapitahvlid. Peakorrusel paiknevad veel dormitooriumid (magamissaalid) ja kunagised piiskopi eluruumid, mille seintel on eksponeeritud 17. sajandi II poolest pärinevad baroksed vappepitaafid. Kõiki neid ruume ühendab kaunilt võlvitud galerii - nn. ristikäik. Linnuses on säilinud rohkesti keskaega iseloomustavaid arhitektuurielemente. Erilist huvi pakuvad Vahitorni vanglana kasutatud kelder ja torni eraldav isolatsioonišaht ning müüridest eenduvad danskerid (tualetid). Keldrikorrusel on eksponeeritud hüpokaust (sooja õhu kütteseadeldis). 
Kuressaare linnuses paikneb Saaremaa Muuseumi põhiekspositsioon. Ülakorruse kolmes suures ruumis antakse põhjalik ülevaade Saaremaa ajaloost, keldrikorruse kolmes saalis maakonna loodusest. Linnuses korraldatakse ka arvukalt ajutisi näitusi ja mitmesuguseid kultuuriüritusi, kaitsetorni VII korrusel töötab suvel Tornikohvik.  
Linnus moodustab orgaanilise terviku 15.–18. sajandil selle ümber kujunenud bastionidest, vallidest, raveliinidest ja vallikraavidest koosneva kindlusega.
Linnuse ehitis paikneb kindluse siseõues, mis asub Kuressaare linna põhjapooses osas, Kuressaare lahe Suure Katla abajate kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Konvendihoone ehitati 14. sajandi II poolel ja 15. sajandi alguses hilisgooti stiilis. Kuni Liivi sõja alguseni oli see Saare-Lääne piiskoppide residents. 1381. a. esmamainitud hoone kaitsepühaku evangelist Johannese embleemist tulenes selle saksakeelne nimetus Arensburg – kotka linnus. 16. sajandi II poolel ja 17. sajandil paiknesid siin Taani ja Rootsi asehaldurid ning garnison, pärast Põhjasõda Vene väed. Linnust restaureeriti ja rekonstrueeriti 1903.─1912. a. arhitekt H. Seuberlichi juhtimisel, mil see kohandati Saaremaa Rüütelkonna ning muuseumi tarbeks. Viimane ulatuslik konserveerimine ja restaureerimine toimus 1970.─1985. a. (arh. K. Aluve, sisekujundaja arh. A. Buldas).</span>


source: A
code: 20869
name: Kuressaare linnuse bastionid, raveliinid ja vallikraav
type: Linnus
alt_id: 324
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kindlus koosneb 14. sajandi II poolel ehitatud konvendihoonest, 15.–16. sajandil ehitatud ringmüürist ja suurtükitornidest ning 16. sajandi lõpus rajatud muldvallidest, bastionidest, raveliinidest ja vallikraavist, mida põhjalikumalt moderniseeriti 17. sajandi II poolel. Tegemist on kindlusearhitektuurile iseloomuliku sümmeetriliselt lahendatud üldplaanis nelinurkse ehituskehandiga, mille müüritisest eenduvad neli teravnurkset bastioni. Neid ümbritseb vallikraav, milles on kolm raveliini. Vallikraavi väliskülge ääristab kaldast ca 15 m kaugusel glassii, mida mööda kulgeb mälestise piir. Linnuse bastionidele, raveliinidele ja valikraavile kui terviklikule arhitektuurimälestisele on määratud kaitsevöönd (vt. lisa 1 ja 2). Mälestise alal ja selle piiril paiknevad mitmed 18.─20. sajandi ehitised ja neid ümbritsev krunt (vt. lisa 1), mistõttu neile ketivad mälestisele esitatavd kitsendused.
Kuressaare kindlus paikneb Kuressaare linna põhjapooses osas, Kuressaare lahe Suure Katla abajate kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>14. sajandi II poolel ümbritses linnust suhteliselt madal ringmüür, mis asus konvendihoonele liiga lähedal. 15.–16. sajandil rajati mitmes etapis II ringmüür koos tulirelvadele kohandatud tornidega. 16. sajandi lõpus ümbritseti see eelringmüür vallidest ja bastionidest koosnevate segasüsteemis muldkindlustuste ja vallikraaviga, millega piiskopilinnusest sai kindlus. Põhjalikumalt moderniseeriti kindlust Rootsi ajal. 17. sajandi II poolel juhendasid moderniseerimistöid fortifikatsiooniinsenerid J. Wärnschiöld, P. v. Essen ja lõpuks E. Dahlberg. Vallide ja bastionide süsteemi arendamine kestis terve 17. sajandi, kuni Põhjasõjani. 1711. a. õhkisid venelased põhjabastionil asunud Suurtükitorni ja osaliselt  bastionide tiivad. 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi algul korrastati ja tugevdati muldkindlustusi fortifikatsiooniinseneride P. Berchi, P. Fochti ja J. G. Tunzelmanni juhtimisel. 1792.─1794. a. valmisid konvendihoone ees asuvad garnisonihooned. 22. jaanuaril 1834. a. Kuressaare kindlus sõjalise objektina likvideeriti ja müüdi järgmisel aastal Saaremaa Rüütelkonnale. Algas uus etapp ─ Kuressaare kindlus tsiviilteenistuses. Kindluse vallide voodrikive kasutati linna hoonetes ehituskividena. Eesti Vabariigi ajal sai kindluse valdajaks esialgu Saare Maavalitsus, alates 1934. aastast linn. Linnuses asus Saaremaa Muuseum. 1926. a. võeti Kuressaare kindlus esimest korda arhitektuurimälestisena riikliku kaitse alla. 1968. a. alustati kindluses restaureerimistöödega, mis on suuremate või väiksemate vaheaegadega kestnud siiamaani. Arhitekt K. Aluve projekti järgi restaureeriti kõigepealt peaväravakäik, osa kirdekurtiinist, Idabastion ning Põhjabastioni Suurtükitorn. Loodekülje kasemattidesse ja muldvalli rajati tehnoruumid ja õuele laululava. 1980. aastate II poolel ja 1990. aastatel restaureerimistööd jätkusid: taastati Põhjabastioni müürid koos esialgse väravakäigu ja jalakäijate sillaga ning remonditi säilinud garnisonihooned. Päevakorda tõusid kindluse vallide ja vallikraavide puhastus- ja taastamistööd. Aastatel 1999─2000 puhastati vallikraavid ja 2001 valmis uus sild üle Kirderaveliini. Aastatel 2002─2003 toimusid loodekurtiini nn. piiskopiaegse lõigu konserveerimistööd. 2003. aastal koostati Kuressaare kindluse arengukava, mille alusel jätkatakse arhitektuurimälestise restaureerimis- ja konserveerimistöid. </span>


source: A
code: 20870
name: Kuressaare tuuleveski
type: ehitismälestis
alt_id: 320
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi 8-nurkse põhiplaaniga kivituuliku massiivne hoonemaht on ülalt koonilise silindri kujuline. Tuuliku aktsendiks on tiibade jõuline konstruktsioon ning postidele toetuv puidust galerii. Veskiga liitub kaks tiibehitist. 1974. aastal kohvikuks restaureeritud tuuliku sisekujunduses rõhutati rahvuslikkust, kasutades kujunduses naturaalseid materjale. Restaureerimistööde käigus taastati tuuliku pea koos tiivavõlli ja -tiibadega 2002. aastal lisati tuuliku tagaküljele ja Pärna tänava äärde tiibhoonele juurdeehitised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist kehandiga tuulik ehitati 1899. aastal. Veski sisustus hävis peale teist maailmasõda. Tuulik restaureeriti 1974. aastal kohvikuks arhitekt Fredi Tompsi ja sisearhitekt Aet Maasiku projekti järgi.</span>


source: A
code: 20871
name: Elamu Kuressaares Suur-Sadama t. 39
type: Elamu
alt_id: 327
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise kirjeldus
Ühekordsel kõrge viilkatusega puitelamul on säilinud algne maht. Katus on kaetud s-kiviga, korstnapiip tellisest. Seinad on väljast vooderdatud laia horisontaalse punnlaudisega. Peafassaadil on kaks kuueruudulist akent ja valdmikuga kahe poolega origainaalne uks, otstel samasugused aknad, tagakülejel väikesed neljaruudulised aknad ja uks. Esifassaadil on reljeefne karniis. Hoone keskel on säilinud paekivist laia kaarja avaga mantelkorsten roovialuse köögiga. Kahel pool karstnat on esikud, millest avanevad uksed maja mõlemas otsas olevatesse tubadesse. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestise sukoha kirjeldus
Mälestis asub Kuressaare vanalinna muinsuskaitseala kaitsevööndis tänavaäärsel krundil paiknedes tänavajoonest ca 10 m eemal. Krundil on endise sauna kivivare. Krunt on heakorrastamata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestise ajalugu
Suur-Sadama 39 hoone on klassikaline näide  18. sajandi lõpu kalurielamust. Praegune ilme on uuem, ümberehitused pärinevad tõenäoliselt 20. sajandi algusest (laudisel leitud aastaarv 1911). 
</span>


source: A
code: 20872
name: Kuressaare raekoda
type: ehitismälestis
alt_id: 334
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Range, lihtsa ja suursuguse vormiga raekoda esindab Põhjamaade varabarokset arhitektuuri. Krohvitud paekivist seintega kahekorruseline kuupjas hoone on kaetud kõrge kelpkatusega. Esifassaadi ehib ümarkaarne raidportaal. Portaali kohal voluutide vahel on ornamenteeritud kartušš Kuressaare vapi ja ladinakeelse tekstiga „Semper officio fungitur utilitati hominum cosulens et societati. Anno MDCLXX“ ehk tõlkes „Alati täidab ta oma kohust inimeste kasuks ja ühiskonna hüvanguks. Aastal 1670”. Algselt oli raekoja all veinikelder, esimesel korrusel kahel pool keskkoridori raetoad ja teisel korrusel saal. Aastatel 1847-1931 paiknes hoone katusel puidust neogooti stiilis eklektiline torn, mis lammutati 1931. aastal. Pärast mitmekordseid ümberehitusi taastati hoone esialgne ilme aastatel 1961-1973 toimunud restaureerimistööde käigus, kui ennistati põhiosas algne plaanilahendus, rekonstrueeriti sisemine puittrepp ning kivist välistrepp. Trepipoortidel asetsevad Saaremaale iseloomulikud lõvikujud on üle toodud Kiriku tn 2 hoovist. Lõvid pärinevad arvatavasti 1920. aastate algusest ning nende autoriks on Kaarma kiviraidur J. Veller.
Raesaal:
Üks varasemaid raesaali kirjeldusi on järgmine: Lihtsa peegelvõlviga raesaali kaunistavad dekoratiivne karniis ja laerosett. Saali laes oli suursugune kristalllühter. Kahjuks neid sisekujunduse elemente me enam raesaalis ei näe.
Praeguses pidulikus saalis on kamin, mis on valmistaud saaremaisest dolomiidist, valminud 1973. aastal raekoja restaureerimise lõppjärgus. Kamin oli iseloomulik sisekujunduse element rootsiaegsetes hoonetes ning tal oli ka praktiline otstarve.Saali seintel on kaasaegsed valgustid. Varasem kristalllühter on hävinud. Alates 1980.ndate lõpuaastatest kuni 2005.aasta lõpuni oli raesaalis  kaheksa individuaalvormides tooli ning laud, mis oli kavandatud spetsiaalselt Kuressaare Raekoja saali ning hoone eripära silmas pidades. Kõrgete seljatugedega toolid, laud ning küljepingid on kavandanud arhitektid Tuuli Org, Lilian Hansar ning valmistatud Saaremaal kohalike meistrite poolt 1980.aastate alguses. 2005.aasta lõpus vahetati  saali mööbel moodsamate laudade toolide vastu välja. Kuna põhiliselt kasutatakse 2006.aasta algusest raesaali Kuressaare Linnavolikogu tööruumina, siis telliti uus saali sisekujundus  arhitekt Aet Maasikult ja teostus As Vana Tallinnalt. Kirjatahvlite teostus -Õie Tilk. Lauad on valmistanud AS Kalla.
Raekoja vanad toolid
Kuressaare 4 raetooli paiknevad juba aastakümneid Saaremaa Muuseumis.Toolide  valmistamise ajaks loetakse 18.saj. esimest veerandit ning nad on ühed vähestest museoloogilist väärtust omavatest esemetest, mis on säilinud Kuressaare raekojast. Toolide stiil: barokk nn. inglise-hollandi rootooli tüübi (1680-1700) jäljendus. Asukoht : Saaremaa Muuseum.
Autor: tundmatu. Kohalikule päritolule viitab “materjali valik ja lõikelaadi mõningane konarlikkus.” (Jüri Kuusakemaa) Materjal: lehtpuu puit, hispaania roog, nahaga istmepolster, vaskpeaga dekoratiivnaelad.Teostamisviis: puuvool ja treimine, istmepolster - sadulsepatöö, korju - roovõrk ja punumine.
Tooli korjul on kujutatud lebasklevat butopaari, korju tippu ehib vapikilp. Sama motiiv kordub ka nikerdatud jalgade seoste esilaual. Kas butode vahel kilpidel ka Kuressaare vapimaaling leidus, sellest pole jälgi jäänud. Jüri  Kuuskemaa jõuab oma artiklis "Kuressaare raetoolid" (Sirp ja Vasar", 30.juuli 1982) järeldusele, et toolid on kohalikku päritolu. Sellele viitavat materjalivalik ja " lõikelaadi mõningane konarlikkus, tahkude silumatus."
Raekoja kell
1863.a. mais kutsuti Miitavi kellaassepp Julius Voeltzke, kes andis linnale üle “kirjalikult formuleeritud tingimused” raekoja torni uue transparentse kella valmistamiseks (samuti Laurentsiuse kiriku kella asendamiseks). Lepingus on ära toodud täpsed tingimused ja kella kirjeldus: tunni ja minuti osutitega, ilma löögita, numbrilaua läbimõõt 20 tolli, hea messingist mehhanism. Kellad seati üles 1865.aasta jooksul. Kell oli vaadeldav torni igast küljest.
1931.a.kevadel, kui raekoja torn likvideeriti, siis demonteeriti ka kellad. Üks kelladest paigutati raekoja esimese korruse vasakpoolsesse aknasse. Sellel kohal oli kell umbes 1960.ndate aastateni, kuni lõplikult amortiseerus. Järelejäänud osad viidi hoiule Saaremaa Koduloomuuseumisse.
Praegune kell on valminud endisaegse kella eeskujudel ning kokkupandud järelejäänud kellaosadest, mida säilitati Saaremaa Muuseumis. Kella taastas 1987.a. Kuressaare kellameister ja peenmehhaanik Uldo Aarnis, kes kasutas lisaks suhteliselt terviklikule mehhanismide komplektile ka sääreväristaja hammasrattaid jms. Raekoja välisfassaadi sisse, portaali kohale, tehti kella jaoks spetsiaalne ava, mida seal senini polnud. Kellast on tehtud koopia, mis asetseb teise korruse siseseinas. Raekoja kella üks vanimaid osi on kellakapis asetsev plaadike, mis märgib kellade valmistajat ning ülespanijat: URMACHER VOELTZKE IN MITAU (Kellameister Voeltzke Miitavi linnast, praegune Jelgava). Kellakapi sisemuses on väike plaat ka praeguse kella taastajale - 1987 KELLASSEPP ULDO AARNIS.
Kell on mehhaaniliselt üleskeeratav. Raekoja kellapomm kaalub umbes 60 kg ja kell käib üleskeeramata ligi 10 päeva.

Torn:
Raekoja torni on ajast-aega peetud linna vabaduse ja iseseisvuse sümboliks. Kuressaare raekojal on olnud torn 1847 - 1931, mil torn likvideeriti 1931.a. mais torni puitosade mädanemise tõttu. Kuressaare Raekoja uurijad ei ole ühest vastust leidnud, kas 1670.aastal valminud raekojal oli torn või mitte. Barokset torni võime näha M.G De la Gardie omakäelisel ideeskitsil Kuressaare raekojast. Kas Põhjasõja-aegses tulekahjus kannatada saanud raekojal oli torn või mitte, pole siiani tõestust leidnud. Kuressaare raekoja uurija Sten Karlingu järeldused on järgmised: et raekoda valmis “peale krahvi aega” (s.o. peale 1654.a.), kui Kuressaare oli “uuesti vajunud eraldatud maakoha idülli”, siis kannab hoone “kokkuhoidlikkuse ja lihtsustuse tunnuseid”. Kas torniga või ilma, selle kohta pole uurijatel õnnestunud jälgi leida. S.Karlingu märkus, et “hoone püstitati “kokkuhoidlikult ja lihtsustatult” võib tähendada ka Magnus De la Gardie kavandatud torni ärajätmist. Helmi Üprus väidab, et samas ei p e a seda tähendama.
Järgmine viide tornile on sissekanne raetoimikus - 24.märtsil 1788.a. on juttu “nõutava tornivahi ja pasunapuhuja palkamisest”. Kas see tähendab, et raekojal oli peale põlemisjärgset remonti torn või oli see lihtsalt n.ö. kroonukorraldus tornivahtide palkamisest, ei ole teada. Sellisel kujul esitatud arhiiviteadet võiks pidada üldjuhul piisavaks tõestusmaterjaliks torni olemasolu kohta. Kuid üheksa aastat hiljem fikseeritud Brotze materjalides 1797.a. ei näita torni. Kas torn võis nii lühikese ajaga laguneda või seda siiski ei ehitatudki. Küsimus jääb praegu vastuseta. 
Konkreetsed andmed tornist on järgmised: oli olemas 1847-1931.a. 15.jaan. sissekanne ehituse ja remondi aktidest annab ehitamise “lubatud panuse” ning raekoja torni ehitajaks on nimetatud kaupmees G.Brockhausenit, kes on lasknud torni ehitada oma poja mälestuseks. 1859.a. on linnale kuuluva kinnisvara loendis torni kohta järgmised andmed : puitmaterjalist, neljakandiline, 4 akent, katus plekiga kaetud. Tornis oli kolm lipuvarrast, kust anti linnakodanikele märku kaubalaevade saabumisest sadamasse. Esimesse vardasse heisati lipp siis, kui lähenemas oli kohaliku kaubaseltsi laev, teise, kui laev oli juba sildunud, kolmandasse, kui saabus mõnele teisele kaubaseltsile kuuluv laev.
Arhiivimaterjalid annavad tornist järgmised mõõdud : 1/2 jalga pikk ja 6 sülda lai, 4 jalga kõrge, torni katus 13 jalga kõrge ( jalg - vana pikkusühik - 0,28-0,35 m ) . Haritorn oli nelinurkne puust kehand kahes vööndis, alumine rustreeritud, ülemisel igas küljes kaaraken. Torni tipus oli tuulelipp. Torni on arhiivimaterjalides nimetatud ka “vahitorniks”.
1937.a. kerkib Kuressaare Linnavalitsuses taas kord üles torni taastamise küsimus. Torn planeeritakse püstitada Eesti Vabariigi 25.aastapäevaks.( kirjutab 1937.a. “Meie Maa”) Torn jäi poliitiliste olude muutumise ja sõja puhkemise tõttu püstitamata ning mõtegi sellest aastakümneteks unarusse. Helmi Üprus on oma viimastes märkmetes Kuressaare raekoja kohta kirjutanud pealkirja all - “Tulevikus” : sillutis, torn + kell, laemaal (raesaali lakke) , pritsimaja. Torni ehitamist, nagu ka paljusid teisi ettepanekuid soovitas Helmi Üprus teostada Kuressaare raekoja restaureerimise teises etapis .

Laemaalist:
Eesti seni kõigi aegade suurim laemaal ( 5,5 x 7,5 m) leiti lõuendirullina Kuressaare linna ühest vanast majast ( Pikk tn. ) peale II Maailmasõda. Mõningate oletuste kohaselt oli laemaal Kuressaarde toodud Narva linnast. Ajaloolased tegid kindlaks, et maaling pärineb XVII sajandi lõpust või XVIII sajandi algusest, kuid 
autor on jäänud senini saladuseks. Tuhmunud värvilaikude järgi oli esmavaatluasel võimalik kindlaks teha, et tegemist on mütoloogiliste žanristseenidega. Kuressaare raekoja uurija  ja restaureerimise juhi Helmi Üpruse soovitusel otsustati, et leitud laemaal hakkab tulevikus  kaunistama Kuressaare raekoja saali lage. Lõuendirull võeti arvele Saaremaa Muuseumis, kust ta  viidi 1974. aastal Tallinna restaureerimisele. Laemaali restaureerimisega tegelesid oma ala spetsialistid Erik Põllu ja Jaan Kobin. 1975.aasta sügiseks oli maal hävimisest päästetud. Majanduslikel põhjustel jäi  unikaalse maalingu restaureerimine pooleli ning lõuendirull oli  hoiul Tallinnas, viimati  Eesti Ajaloomuuseumis. 2002.aasta jaanuaris, peale 27 aastast Kuressaarest äraolekut, toodi laemaal tagasi Kuressaarde ning paigutati raekoja saali lakke. Tänu Kuressaare Linnavalitsuse ja Saarte Programmi rahastamisele toimus laemaali lõplik restaureerimine kohapeal. Töid teostas OÜ “Vana Tallinna” restauraatorite grupp, eesotsas arhitekt Aet Maasikuga. Laemaalingu restaureerimistööd lõpetati 2002.aasta juunis (allikas: http://www.kultuurivara.ee/?pgid=122, koostanud: Lii Pihl)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raekoda ehitati aastatel 1654-1670. Hoone ehituse initsiaator oli krahv M. G. De la Gardie. Töid teostasid ehitusmeister F. Stiemer ja kiviraidur J. Hansson. Hoone sai 1710. aastal põhjasõjas tugevasti kannatada ja taastati seejärel aastatel 1786-1787. Aastatel 1847-1931 paiknes hoonel torn. Pärast mitmekordseid ümberehitusi taastati hoone esialgne ilme aastatel 1961-1973 toimunud restaureerimistööde käigus, millega raekoda sai tagasi linna esindushoone funktsioonid. Restaureerimisprojekti autoriteks olid arhitekt Aet Maasik ja kunstiajaloolased Helmi Üprus ning Helju Sirel. 2002. aastal remonditi hoone fassaad ja vahetati välja s-kivist katusekate.</span>


source: A
code: 20873
name: Kuressaare vaekoda
type: ehitismälestis
alt_id: 331
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raekoja vastas linna keskväljakul vana turuplatsi ääres asuv vaekoda on paekivist kahekorruseline kõrge viilkatusega väikesemahuline hoone, mille võlu peitub ranges sümmeetrias ja astmestikviilus, mis kaunistab väljakupoolset fassaadi. Astmikviilu külgi ehivad lopsakad paekivist baroksed voluudid. Viilu tippu kroonib orvandimotiivi ja aastaarvuga 1663 harjakivi. Katusel on sepistuulelipp aastaarvuga 1664. Säilinud on algne roovialune ja massiivne korsten. Viilufassaadi alumise osa avasid on sajandite jooksul muudetud. 18. sajandil keskel pikendati hoonet ühekorruselise juurdeehitisega.  1980. aastatel taastati restaureerimistööde käigus fassaadikujundus ja 18. sajandi ruumijaotus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vaekoda valmis 1663. aastal. Sajandite jooksul on muudetud viilufassaadi alumises osas paiknevaid avasid. 18. sajandi keskel pikendati hoonet 1-korruselise juurdeehitisega. Peale kaalukoja asus 18. ja 19. sajandi vahetusel hoones linna vahtkond, 19. ja 20. Sajandi vahetusel Kuressaare postijaam. Aastatel 1980–1982 vaekojas toimunud restaureerimistöödel taastati väliuurimiste käigus selgunud algne fassaadikujundus ja 18. saj. pärinev ruumijaotus (arhitekt L.Hansar, ajaloolane A.-M. Hallik).</span>


source: A
code: 20874
name: Kuressaare kadettidekooli hoone
type: ehitismälestis
alt_id: 332
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekordse kivist viilkatusega hoone ehitusaja kohta puuduvad täpsed andmed. Sarnaselt kõrval asuva vaekojaga on hoone olnud 18-19. saj. vahetusel linna vahtkonna käsutuses, millest tuleneb  nimetus  kadettide kool. Ehitis rekonstrueeriti 1980. a-tel turuhooneks. Arhitekt L.Hansar, ajaloolane  A.-M. Hallik. Taastati baroksete tunnustega fassaadilahendus ja aknad ning dolomiidist kvaadrite ja lukukiviga peasissepääs. Praegu asuvad majas  kauplused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitusaja kohta puuduvad täpsed andmed. 18.-19. sajandi vahetusel oli hoone linna vahtkonna kasutuses. Ehitis rekonstrueeriti 1980. aastatel turuhooneks.</span>


source: A
code: 20875
name: Kuressaare kohtuhoone
type: ehitismälestis
alt_id: 335
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kohtuhoone on linna esinduslikumaid varaklassitsistlikus stiilis hooneid. Range ja sümmeetrilise lahendusega hoone projekteeris arh. V. Richter, ehitas 1789.– 90. a ehitusettevõtja  J. Fr. V. Oettingen. Kahekorruselise hoone krohvitud fassaade liigendavad 14 korintose kapiteelidega dolomiitpilatrit, mis ühtses rütmis vahelduvad akendega. Portaali keskel on girlandidega stukkdekoor, aknaavad on dolomiitraamistuses. 1824. a. rajati vasakpoolsele tiivale ühekorruseline juurdeehitis ja asendati ülikõrge punasest kivist murdkelpkatus madala plekist kelpkatusega ning kaotati katuse keskkohta krooninud ornamendiga astmikfrontoon. Hoone põhiplaan on barokne, hoone keskel on avar vestibüül, kust algas lai kolme marsiga trepp. Ruumid paiknesid anfilaadselt kahel pool keskkoridori. 1853. a. ehitati interjöör ümber, muudeti ka treppi (arh. Adamsohn). 1895.a. ehitati esimene korrus osaliselt vanglaks. Hiljem asusid hoones poiltseivalitsus ja pank. II maailmasõjas sai hoone kannatada, säilis vaid peafssaad. Peale sõda maja taastati, misjärel oli pikka aega sõjaväe valduses. Viimased remonttööd toimusid 1998. a., mil toimus dolomiitdetailide puhastamine värvist ja fassaadide põhjalik restaureerimine. Praegu kuulub hoone piirivalvele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.saj lõpul. Majas asus kohus, vangla, rentei ja politseivalitsus. Hoone ehitajaks oli Johann Fr. von Oettinger, endine Riia insenerikomando ülem. Seetõttu annab hoone juures tunda Riia ja Tartu esinduslike hoonete seos ja mõju. II ms ajal hoone põles, kuid säilis selle fassaad. Hoone juurde kuulus suur põlispuudega krunt, mis oli ümbritsetud kõrge paekivist aiaga, mida kaunistasid dekoratiivsete klassitsistlikus vormides vaasidega dolomiitplokkidest väravapostid.
1945.a. tõi piirivalve väeosa Kuressaarde saksa sõjavangid, kes taastasid Tallinna tn-s asunud endise poitseimaja piirivalvurite staabihooneks. Sõjavangid ehitasid muuhulgas ka õhkulastud elektrijaama kõrvale Tolli tn-le piirivalvurite haigla jaoks kahekorruselise palkmaja.</span>


source: A
code: 20876
name: Kuressaare sadama kaubaaidad
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tori abajasse ajaloolise sadama juurde ehitatud sadamaait on üks vanimaid Kuressaare ehitisi. See 1663. a. valminud kõrge viilikatusega kahekordne dolomiitplokkidest ehitatud hoone on läbi aegade kasutusel olnud laohoonena. 1870. a. ehitati hoone kaupmees Schmidti poolt ümber auruveskiks, andes sellega nime tänavale, kus ehitis asub. Sel ajal ehitati juurde madalam ühekordne hooneosa. Momendil on hoone kasutuseta. Lammutatud on nõukogudeaegsed hilisemad juurdeehitised</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sadamaait valmis 1663. aastal ja oli järgnevad kaks aastasada kasutusel laohoonena. 1870. aastal ehitati laohoone ümber auruveskiks. Samal ajal lisati hoonele ka madalam ühekordne hooneosa. Ümberehitustööde eestvedajaks olid Pärnust pärit kaupmehe Christoph Friedrich Schmidti (1759-1831) järglased. Nõukogude perioodil lisati hoonele erinevaid juurdeehitusi, mis on tänaseks lammutatud.</span>


source: A
code: 20877
name: Haamse koolimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone on massiivne, ühekordne, krohvitud paekivihoone, mille viilkatus on kaetud plekk-kattega, teepooses osas juurdeehitis. Nurkades on hammasrustika, keskosas kergelt eenduv risaliit, mida katab kolmnurkfrontoon, mille viiluväljas on ümaraken. Ka risaliidinurgad on hammasrustikaga. Katuseääre all on dolomiidist profileeritud räästakarniis, mis jätkub kitsamana otsafassaadidel. Teepoolses otsas on lai ukseava. Majal on säilinud kuuese ruudujaotusega originaalseid aknaid, osa on asendatud kolmese jaotusega uuemate akendega, lisaks mõned suuremad uuemad akenad, teepoolses otsaseinas petikaken. Säilinud dolomiidist korstnapiipe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haamse koolimaja paikneb Kaarma kiriku juurest Astesse viiva maantee ääres, otsaga tee poole. Kõrval asuva abihoone taga on puuviljaaed, mõisaõue tagumisel piiril kõrged kuused, territooriumil kõrged põlispuud ja võsa. Tee ääres on säilinud paekiviaia jäänused ja kaks dolomiidist väravaposti, õue teistel külgedel maakivist aia jäänused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Loona (Haamse) Ministeeriumikool on ehitatud 1900-1902.</span>


source: A
code: 20878
name: Haamse kooli kõrvalhoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne kõrvalhoone on ehitatud paekivist, esiküljel puidust juurdeehitis. Viilkatust on tõstetud, viiludel näha algne kõrgus. Katusele on lisatud uus väljaehitis. Säilinud üks vana uks ja algsed aknaavad, tagaotsas uus aknaava.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb peahoone kõrval, sellega ühel joonel tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kõrvalhoone ehitatud peahoonege samal ajal.</span>


source: A
code: 20879
name: Audla mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, väike  ühekorruseline paekivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Fassaad lihne, aknad kõrged, tiheda ruudustikuga, keskeljel kolmnurkfrontooniga keskrisaliit, peasissepääsu raamistavad raidkapiteelidega pilastrid. Soklikorrusel on Saaremaale iseloomulik savitatud ümarpalkidest lagi. Peakorrus on erandliku rokokooliku planeeringuga, kolme esiküljel asuva ovaalsaaliga. Säilinud on varaklassitsistlikud siseuksed, N-otsas lihne 18.s. iseloomulik trepp.(Eesti Arhitektuur) Kivi - ja müürimeistritena tegutsesid Audlas Ladendorff ja Peterson, viimane oli ka ettevõetud tööde üldjuht. Peakorruse tõstavad esile kõrged, laiade akendega, valgusküllased keskkoridoriga jagatud keldrid, põrandad on kaetud paeplaatidega (Saaremaa. Ajalugu, majandus, kultuur. 2. Tln, 2007, lk. 834)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist härrastemaja lasi ehitada viimase omanikesuguvõsa esindaja Carl Johann von Buhrmeister .
Maja välisseinal asuvad kaks kivitahvlit, neist peasissekäigu kohal asuv omaniku nime ning ehituse lõpudaatumiga – 1805 ja teine
 tekstiga Mauermeister Ledendorff. Peterson als Amtmann. 1805. 
 Härrastemaja kasutas 20. sajandi alguses Audla algkool. Mõisahoones on asunud ka raamatukogu.</span>


source: A
code: 20880
name: Audla mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 1,9 ha regulaarkujundusega park. Härrastemaj  ees pärnadega ääristatud väljavenitatud kaarjas sissesõidutee. Teede struktuur on säilinud, aga võsastunud. Sissesõiduteed suurelt maanteelt on olnud paremalt poolt nurgast, praegu teede ääres metsistunud lumimari, ebajasmiin. 
Pargipiiriks olnud kiviaed on põhja- ja idaosas enamjaolt säilinud, eristades pargi muust maastikust. Kiviaeda on seestpoolt palistanud ebajasmiinihekk. Põhjaosas kinnikasvanud puisniit.
Häärberi taga paremal olnud pargiosas on säilinud ristuvate teede struktuur jasmiiniklumbiga keskel. Ilmselt teeradu ümbritsenud pihlenelas on moodustanud pargi taganurgas tiheda võsastiku. 
Dendroloogiliselt liigivaene. Pargi koosseisus vaher, saar, pärn, tamm jt. (vanemad puud, vahtrad, ca 140 a vanused). Laialikasvanud lumimarja, ebajasmiini ja pihlenela põõsaste vahel metsistunud  liiliaid, tulpe jm vanu mõisalilli. 
(pargiankeet, 2002) </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud ilmselt pärast kivist häärberi valmimist 19.s. algul. Üldkujunduselt säilinud tänini.</span>


source: A
code: 20881
name: Laimjala mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa peahoone on kõrge sokliga ühekorruseline, krohvitud kivihoone. Majal on poolkelpkatus, mis on kaetud s-kivi imiteeriva plekiga. Peasissepääsu kohal on kolmnurkviilu ja ümaraknaga väljaehitis. Keldriruumid valdavalt talalagedega. Sokli- ja põhikorrust eraldab dolomiidist simss. Keskne sissepääs rõhutatud pilastritega. Peatreppi kaunistavad dolomiidist lõvikujud on Saaremaa kiviraidur J.Velleri  töö 20. sajandi algusest. Hoone ees on lai paerinnatisega terrass-pandus. (EA)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Peahoone asub mõisaansambli läänepoolses osas, külateede ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa ansambel on rajatud 19. sajandi alguses v. Nolckenite poolt.</span>


source: A
code: 20882
name: Laimjala mõisa lõvifiguur 1
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist massiivne naivistlikus võtmes lõviskulptuur, mis paikneb peahoone esisel terass-pandusel peahoone sissepääsust põhjas. Skulptuuri paariline paikneb peegelpildis teisel pool peasissekäiku.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Lõvid paiknevad peahoone peasissepääsu ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis on rajatud 17. sajandi keskel. Praeguseni säilinud hoonete ansambel pärineb 19. sajandi algusest, kui mõis kuulus Nolckenitele.  Peahoone esisel terass-pandusel paikneva dolomiidist lõviskulptuuride paari autorina on allikates nimetatud Saaremaa kiviraidurit Jüri Vellerit, kes tegutses arvatavasti 19. sajandi kolmandal veerandil. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Laimjall, mõnedes allikates ka Gustavsdahl. Mõisa peahoones asub Laimjala vallavalitsus.</span>


source: A
code: 20883
name: Laimjala mõisa lõvifiguur 2
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist massiivne naivistlikus võtmes lõviskulptuur, mis paikneb peahoone esisel terass-pandusel peahoone sissepääsust lõunas. Skulptuuri paariline paikneb peegelpildis teisel pool peasissekäiku.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Lõvid paiknevad peahoone peasissepääsu ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis on rajatud 17. sajandi keskel. Praeguseni säilinud hoonete ansambel pärineb 19. sajandi algusest, kui mõis kuulus Nolckenitele.  Peahoone esisel terass-pandusel paikneva dolomiidist lõviskulptuuride paari autorina on allikates nimetatud Saaremaa kiviraidurit Jüri Vellerit, kes tegutses arvatavasti 19. sajandi kolmandal veerandil. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Laimjall, mõnedes allikates ka Gustavsdahl. Mõisa peahoones asub Laimjala vallavalitsus.</span>


source: A
code: 20884
name: Laimjala mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheosaline vabaplaneeringuga park. Peahoone ees väike dekoratiivpõõsastega esiväljak. Peahoone taga oli algselt vaid väike ehisaed. Tänaseks säilinud vaid üksikud põlispuuderühmad hoonete vahel ja suurem grupp peahoonest põhja pool. Mõisa territooriumi ja parki ümbritsenud maakiviaaist on säilinud vaid osa läänepoolsel küljel külavahetee ääres.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisapargi kohta on raske määratleda, kuna sellest on järel vaid üksikud puuderühmad. Terviklikum pargiosa paikneb peahoonest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laimajal mõisapark on rajatud 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 20886
name: Laimjala mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kivihoone. Lihtsa fassaadikujundusega. Nurkadel kiviplokkidest kvaadrid. Hiljem ümberehitatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tall-tõllakuur asub mõisaansambli sissepääsuteest paremal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tall-tõllakuur on ehitatud 19. sajandi I veerandil, hiljem ümberehitatud.</span>


source: A
code: 20887
name: Laimjala mõisa kaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaev on puitkorpuse, suure puust ketta ja metallraketisega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kaev paikneb mõisaansampli sissesõidu teest paremal, tall-tõllakuuri lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis on rajatud 17. sajandi keskel. Praeguseni säilinud hoonete ansambel pärineb 19. sajandi algusest, kui mõis kuulus Nolckenitele. Kompleksi territooriumile jääv kaev, mis paikneb auhoovini viiva sissesõidutee servas tall-tõllakuuri läheduses, on tõenäoliselt valminud 20. sajandi alguses. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Laimjall, mõnedes allikates ka Gustavsdahl. Mõisa peahoone on Laimjala vallavalitsuse kasutuses.</span>


source: A
code: 20888
name: Saare mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone on ühekorruseline liigendatud põhiplaaniga paekivihoone, mis koosneb peatiivast ja sellele L-kujulise põhiplaaniga liituvast kõrvaltiivast. Katus on kaetud murtud viilkatusega, mille peatiiva keskel paiknevad mõlemal küljel kergelt eenduvad kolmnurkfrontooniga keskrisaliidid.  Räästakarniis on laotud lihtsa profileeringuga raidkivist, kolmnurkfrontooni ehib profileeritud puitkarniis. Hoone aknad on algselt kuueruudulise jaotusega püst- ja kaldimpostidega puitaknad. Katuse väljaehitise aknad on kõrged kaaraknad, mida kaaravade kõrguselt liigendab fassaadi raidkivist vahevöö. Kolmnurkfrontooni keskel paikneb mõlemal keskrisaliidil segmentaken. Hoonel on raidkivist aknalauad. Hoone peauks on algselt framuugiga sissepoole avanev tahveluks. 1930 - 1960. aastatel on ehitust täiendatud mitmete abi- ja juurdeehitistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivist peahoone põhiosa pärineb arvatavasti XIX sajandi I poolest, milllele ligilähedaselt samal ajal liideti peahoonega samas stiilis ehitatud keldritega kõrvaltiib. Järgnev ehitusperiood langeb XIX sajandi III veerandisse, mil põhikorpusele ehitati keskrisaliidi laiuselt kivist pealisehitis, mis läbib hoonet ja omab peatiivaga samakõrget viilkatust. Nõukogude ajal paiknes hoones internaatkool.</span>


source: A
code: 20889
name: Saare mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist kehandi ja pinnasega kaetud betoonist katusega kelder. Hoone paikneb kõrvalhoonete läheduses esifassaadiga majandushoovi poole. Säilinud on algsed paekivis seinad. Algsed võlvid on asendatud raudtaladele toetuva betoonist laega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 1562. aastast. Riigile kuulunud mõis läks 1798. aastal korraldusel Saaremaa rüütelkonna valdusesse. Mõisa peahoone pärineb põhiosas 19. sajandi esimesest poolest, juurdeehitused sajandi kolmandast veerandist. Ansamblisse kuuluv kelder on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel.  Hilisema ümberehituse käigus on välja vahetatud hoone katus. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Holmhof. Võõrandamise järgselt paiknes mõisa peahoones lastekodu, hiljem internaatkool.</span>


source: A
code: 20890
name: Saare mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne rõhtpalkseinte ja poolkelpkatusega moonakatemaja, mis koosneb kolmest tööliskorterist ja laudaosast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb tõenäoliselt 19. saj II poolest.</span>


source: A
code: 20891
name: Saare mõisa kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1- ja 2-korruseline, algselt viilkatuse ja krohvitud fassaadidega pae- ning maakividest kuivatina kasutatud mõisa abihoone. Kuivati paikneb kõrvalhoonete rühmas esifassaadiga majandushoovi poole. Avad paiknevad vastavalt funktsioonile. Avatäited on puidust. Ristkülikukujulise põhiplaaniga hoone muudab eriliseks lõunafassaadiga liituv tornilaadne otsalahendus. Interjöörid on hävinud.    Kuivati paikneb endise mõisapargi lääneküljele jäävas kõrvalhoonete ansamblis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 1562. aastast. Riigile kuulunud mõis läks 1798. aastal Saaremaa rüütelkonna valdusesse. Mõisa peahoone pärineb põhiosas 19. sajandi esimesest poolest, juurdeehitused sajandi kolmandast veerandist. Ansamblisse kuuluv kuivati on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel.  20. sajandi jooksul on hoonet rekonstrueeritud. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Holmhof. Kuivati on olnud kasutuses ka ait-kuivatina. Kasutuseta hoone katus on sisse varisenud ning hoone seisab varemeis.</span>


source: A
code: 20892
name: Saare mõisa karjakastell
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, viilkatusega kaetud, krohvitud fassaadidega kastellilaadne pae- ja maakividest laudakompleks, mis paikneb mõisa kõrvalhoonete rühmas. Korrapäraselt paigutatud avade täited on puidust. Nelinurkse sisehoovi ümber koonduv laudakompleks koosneb kolmest ristkülikukujulise põhiplaaniga tiibhoonetest. Sisehoov neljas peahoone poolne külg oli piiratud kõrge paekivist müüriga. Lautade väliskülgedel olid väiksemad aknaavad, sisehoovi pool suuremad ukseavad. Fassaade on oluliselt ümberehitatud. Interjöörid on hävinud. Varemetes tiibhoonete müüre on konserveeritud ning katustatud. Karjakastell paikneb endisest mõisapargis läände jäävas kõrvalhoonete ansamblis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 1562. aastast. Riigile kuulunud mõis läks 1798. aastal Saaremaa rüütelkonna valdusesse. Mõisa peahoone pärineb põhiosas 19. sajandi esimesest poolest, juurdeehitused sajandi kolmandast veerandist. Ansamblisse kuuluv laudakompleks on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi jooksul. Hiljem on hoonet rekonstrueeritud ning oluliselt ümberehitatud. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Holmhof. Kompleks seisab kasutuseta ning on osaliselt varemeis. 2011. aastal konserveeriti ja katustati varemetes hooneosade müüre.</span>


source: A
code: 20893
name: Viltina pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline pae- ja raudkivijalaga Saaremaa pukktuulik, millel on säilinud tuulikukere koos sisseseadega. Tuulik on vanuselt teine säilinud Saaremaa pukktuulik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub vanast Kuivastu-Kuressaare maanteest ja Viltina külast mõnisada meetrit eemal külatee ääres. Hetkel on tuulik lehtpuude ja ja põõsastega varjatud. Algselt oli tuulik küla serval talu kõrval keset lagedaid põllumaid. Nõukogude ajal taluhooned demonteeriti ja viidi üle teise kohta. Talust säilis oma algsel kohal ainukesena pukktuulik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viltina Villemi talu pukktuulik on ehitatud 18. sajandi viimasel veerandil, arvatavasti 1770-1780. aastate paiku.  Algselt asus tuulik Kurdlas Miku-Mihklil, seejärel Asva küla Rääba talus, sealt osteti tuulik 1880. aastatel Vilitna Villemi talu peremehe poolt 35 kuldrubla eest Viltinasse, kus asub praegugi. Tuulik oli siis Viltina küla esimene tuulik. Tuulikut on korduvalt remonditud, viimane remont oli 1970. a. Tuulik töötas viimati 1973. a.</span>


source: A
code: 20894
name: Angla Laose talu pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuuliku väliskuju on säilinud ja seda on uuendatud. Pukktuuliku jalg on raudkivist täisladu. Puidust seinad ja katus pärinevad 1980aastatest. Vanemad karkass ja ematala on männist, saba tammest. Tuulikus on kaks graniidist veskikivi. Osa sisseseadest puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Lause on üks viiest tuulikust Angla küla tuulikuterühmas (Leisi poolt esimene tuulik). Terve tuulikuterühm asub otse maantee ääres ja on igast küljest hästi vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ematalal pukktuuliku ehitusdaatumit ei leidu, tuuliku esiseina keskmisse kandepaari on pliiatsiga kirjutatud: Ado Kuldtsep 1880, mis ei pruugi aga olla tuuliku ehitusaeg. Tuulik on ilmselt ehitatud 19. sajandi keskel või 19. sajandi lõpus. Tuulikut on remonditud aastatel 1970, 1984-1985 ja 1995. Kapitaalremont tehti 2010. Tuulik oli viimati töös 1944. aastal.</span>


source: A
code: 20895
name: Angla Reinu talu pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Reinu tuulik on Saaremaale omane keskmiste gabariitide ja sideaineta kivijalaga pukktuulik. Põhiplaanilt on tuulik ristkülikukujuline - küljemõõdud 280x300cm , seina kõrguseks küljel on 420 cm ning tagaseinas laudise servast viilu alla 560 cm. Kivijala kõrgus maapinnast on ligi 1,6 meetrit. Tuulik toetub liugraamile ning kere raskuse võtab sarnaselt teistele Angla pukktuulikutele enda kanda söömrit kandev emapuu. Põlvpakkude otsa on puittapi abil kinnitatud vihmer (saba). Reinu pukktuulik omab konstruktiivseid lahendusi ja detaile, mis viitavad 19. sajandi pukktuulikutel esinenud lahendustele. Rohkem kui 200 aasta jooksul on tuulik teinud läbi kõik tehnilised uuendused nii tuuliku mehhanismides kui konstruktsioonis, mis lubab tuulikut pidada võrdväärselt uuenduslikuks teiste Angla pukktuulikute seas, millel on lisaks uuendatud sisseseadele ja 1930. aastate mõistes kaasaegsusele ka tehnikaajalooliselt soliidne taust. Tuuliku konstruktsiooni teeb eriliseks nurgapostide- ja paaridevaheline diagonaalide kinnitamise viis. Kui harilikul pukktuulikul on diagonaalid löödud oma pesadesse väljaspoolt, jättes diagonaalid hiljem kere laudisega tasa, on Reinu tuuliku diagonaalid löödud paika kere seestpoolt. Antud konstruktsiooniviis on unikaalne, mida ei esine teadaolevalt ühelgi teisel Saaremaa pukktuulikul. Tuuliku teise korruse ukse kohalt ärajäänud diagonaal lubab arvata, et algselt (s.o. enne 1924. aasta remonti) on uksed asetsenud kere tagaküljel kohakuti. Tuulikul on algselt olnud julgestuspiirdeta põlvedepealne. Ümbriskartsase ja juhtmed on tuuliku platvorm saanud alles 1960. aastate jooksul. Tuuliku parema seina ülemises osas asub nelinurkne vaatluspilu jahvatustuule suuna määramiseks. Tiivad on alates 1970. aastate Karja näidissovhoosi remondist olnud kõikidel tuulikutel sama vormiga, kuigi neid on korduvalt välja vahetatud. Pärast 2010. aasta remonti on tuulikule paigaldatud sellised tiivad, nagu need olid tuulikul originaalina 20. sajandi alguses. Sisseseade on Reinu tuulikul rahuldavalt säilinud. Enamus põhimehhanismidest, nagu kivid, suur ratas, värkel, kivikrants, pärss, pilljalg, king, jahutoru, raputi süsteem, jahukirst, ventilaator ja tangukast on säilinud. Puudu on kolu, kotivinna võll, ventilaatori ülekandemehhanism, kivitõrs jms. Reinu tuuliku teeb haruldaseks veel see, et 19. sajandil on tuuliku tiivavõll olnud veel vana tüüpi suure rattaga, kus ratta aardamid läbivad tiivavõlli. Seda võllitüüpi iseloomustab veel liuglemine kahel tahukivil, üks neist esiseina võlli kaela paaril, teine tagaseina võlli änna paaril. Vanast võlli konstruktsioonist annavad märku võrdlemisi kõrge võlli kaelakivi ja võlli änna paaril säilinud teise tahukivi kinnituspesa. Tõenäoliselt 20. sajandi algupoolel on tuulik saanud uue tiivavõlli ja suure ratta, mis tehti juba moodsam, kus ratta aardamid hoiavad pihtidena võlli ümber võlli sisse aardamiauke uuristamata. Siis asendati ka tagumine tahukivi raudpusiga. Vana võlli änna paari tahukivi on laotud tuuliku jala sisse nähtavale kohale. Samuti esineb tuuliku jala välisvoodris nähtaval kohal vanade purunenud veskikivide tükke, mis tunnistavad Reinu tuuliku enam kui 200-aastast ajalugu. Suur ratas on sama tegumoega kui 1910. aastal ehitatud Angla Viite tuuliku suurratas, kus ratta pöida tugevdavad lisaks hammastele puitpunnid, läbimõõdult on see aga väiksem. Arhailiste 19. sajandi elementidena on jahutoru valmistatud ühest puust rennina, millele on puitnagadega kaas peale löödud. Samuti on kinga põhi kumerapõhjaline. Jahukirst, ventilaator ja tangukast on juba 20. sajandi 1. poole tuulikumehhanismid. Reinu tuulikul on söela raputiks nähtavasti rehe-peksumasinalt pärinev keps, mis saab ülekande rihma abil pillil asuvalt trumlilt. Lisaks Reinu tuuliku sisseseadele läidub tuulikus veel üks varuharkpill, puidust plokk, pilli tellimispakk ja sepiseid, mis võivad pärineda ka mujalt, võimalik et hävinenud Angla tuulikutest. Tuulik on 2010. aasta remondi järel väliselt komplektne, kuid mehhanismid ei ole töökorda seatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Reinu on üks viiest tuulikust Angla küla tuulikuterühmas (Leisi poolt teine tuulik). Terve tuulikuterühm asub otse maantee ääres ja on igast küljest hästi vaadeldav.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reinu tuulik on ehitatud 19. sajandi I poolel. Vanasse söömrisse lõigatud varaseim aastaarv on 1849. Aastaarvu 1924 esineb tuuliku vanal söömril 2-3 korda. Nurgapostil esineb aga varasem aastaarv 180…(?), mille viimane number on hööveldamisega kaduma läinud. Tuulik on vanuselt kolmas säilinud Saaremaa pukktuulik. Angla tuulikutemäel asuvatest tuulikutest on Reinu tuulik dateeringute põhjal vanim. Ülejäänud tuulikutest on Laose pukktuulik ehitatud 1880. aastal või varem, Viite pukktuulik 1910. aastal, Vilidu pukktuulik 1913. aastal ja Tedre tuulik 1927. aastal. Tuulikut on korduvalt remonditud alates ehitusajast 180…(?) aastal, 1849. aastal, 1924. aastal, 1934. aastal, 1970. aastal Karja Näidissovhoosi poolt, lisaks aastatel 1984-85 ja 1995. Alates 1970. aastatest oli tuulik remontide käigus saanud osaliselt uue katusekonstruktsiooni, laudised ja platvormi. Samuti oli esimese korruse põrandale risti peale löödud uus laudis, säilitades vana põranda selle all. Nimetatud remondid olid hoolitsenud peaasjalikult tuuliku eksterjööri väljanägemise ja välise atribuutika eest. 2010. aastal teostati MTÜ Angla Tuulikumäe tellimusel EAS finantseerimisel tuuliku kapitaalremont, kus asendati praktiliselt kogu kereraamistik, välised laudised ja valmistati uus katus. Vana kereraamistik oli mädanikust niivõrd võetud, et sellest õnnestus säilitada alla 10% detailidest. Remonttöid teostas Tõnu Sepa juhendamisel tuulikumeister Arne Maripuu meeskond. (Anne Trei, 2000)</span>


source: A
code: 20896
name: Angla Tedre talu tuuleveski
type: ehitismälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tedre talu tuuleveski on Saaremaal ainukesena säilinud maani ulatuva puitkerega hollandi-tüüpi tuulik. Teised hollandi-tüüpi tuulikud on valdavalt kivist soklikorrusega kaheksatahulise kerega või üleni kivist ümara kehandiga. Tedre tuulikul on neli korrust, tuulik on töötanud kahe paari kividega, selles on tehtud treimistöid, käiatud ja saetud puid. Tedre talu tuulikusse pääseb idaküljes olevate kahepoolsete uste kaudu. Esimesel korrusel mehhanisme ei asetse. Ukse kohal laes asuvad kotivinnamise luugid. Eesti aja lõpul on tuuliku läänepoolses küljes asetsenud tiibehitisena väike kuur, mis on lammutatud arvatavasti 1970. aa remondi ajal. Tuuliku teiselt korruselt pääseb uste kaudu galeriile. Selliseid uksi on tuulikul ohutuse mõttes kaks - kui tuul juhtub sellelt küljelt olema, kus parasjagu üks uks asetseb, saab teise ukse kaudu siiski tuulikusse sisse-välja liikuda ilma, et mölder tiivaga pihta saaks. Korrustele annavad valgust neljaruudulised aknad, milliseid on igal korrusel vähemalt kaks, ka pea tagakülg on varustatud pisikese neljaruudulise aknaga. Tiivad on purjedega kaetavad ja tiivad käivad ringi hollandi tuulikutele tüüpiliselt eest vaadatuna suunaga vastupäeva. Tuulik keeratakse tuulde galerii pealt vihmri abil, mille külge on kinnitatud vastav pööriratas. Tuuliku pea keerab määritavatel puidust klotsidel libisedes. Pea on viimistletud tagurpidi paadi kujuliselt kasutades kumeraks koolutatud ülekattega lihtlaudist. Sisseseade  on Tedre tuulikul suuremalt jaolt säilinud, põhilised ülekanded, võllid, rattad ja värklid on rahuldavas seisukorras. Väiksemad mehhanismid nagu jahukristud, söelad ja sortimisülekanded aga osaliselt puudu või säilinud fragmentaarselt. Puudu on ka üks paar kive ja püstvõlli kõige alumine hammasratas. Esimesel korrusel mehhanisme ei asu, teisel korrusel on rattad, värklid ja sõelumismehhanism, kolmas on kivikorrus, neljandal jahukolud ja kotivinna ülekandemehhanism ning selle kohal tuuliku pea suure ratta ja tiivavõlliga. Mehhanismidel ei esine peaaegu üldse mardik- ja mädanikkahjustusi, mistõttu on tuuliku remondijärgne katsetamine selle töölepaneku läbi üsna reaalne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tedre on üks viiest tuulikust Angla küla tuulikuterühmas (ainuke hollandi tüüpi tuulik). Terve tuulikuterühm asub otse maantee ääres ja on igast küljest hästi vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tedre talu tuulik on ehitatud 1927. aastal. Ehitusaega markeeriv aastaarv on lõigatud tuuliku teise korruse pilljalga. Ehitusmeistriteks olid Lõhmuse Artur ja Juhan Kärlalt. Tedre talu peremees Joosep Aru lasi ehitada tuuliku varasema pukktuuliku kohale, pukktuulik ise viidi Väljakülasse. Lisaks tuulikule ehitas peremees veel veskiliste maja, kuivati ja saekaatri. Tuulik töötas viimati 1943. aastal. Tuulikut on remonditud 1970. aastate algul Karja sovhoosi poolt, lisaks aastatel 1984-1985 ja 1995. Põhjalik remont-restaureerimine viidi läbi aastatel 2009-2010 Muinassepp OÜ poolt. Tuulik on väliselt kompaktne. Tuuliku mehhanismid ei ole töökorras. Tuulik kuulub kohalikule omavalitsusele ja on MTÜ Angla Tuulikumäele rendile antud. Turismihooajal kasutatakse tuuleveskit näitusepinnana. (Anne Trei, 2000)</span>


source: A
code: 20897
name: Angla Viite talu pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viite tuulik on Saaremaale omane keskmiste gabariitide ja sideaineta kivijalaga pukktuulik. Põhiplaanilt on tuulik ristkülikukujuline, küljemõõdud 317x330cm , seina kõrguseks küljel on 450 cm ning tagaseinas laudise servast viilu alla 590 cm. Kivijala kõrgus maapinnast on ligi 1,5 meetrit. Tuulik ei toetu liugraamile ning kogu kere raskus toetub sarnaselt teistele Angla tuulikutele (v.a. Reinu tuulik, mis toetub liugraamile) söömeri kaudu emapuule. Põlvpakkude otsa on puittapi abil kinnitatud vihmer (saba), mida toetavad külgmised juhtmed ja keskne ripptugi. Tuuliku välimust oli nõukogudeaegsete remontide käigus mõnevõrra muudetud, kuid vanade fotode abil oli võimalik restaureerimistööde käigus taastada tuuliku algne välimus sh. algne tibade kuju. Tuuliku uksed asuvad teineteise suhtes nihkes. Platvormil on kottide vinnamiseks auk. Tuuliku parema seina ülemises osas asub nelinurkne vaatluspilu, mis on klapiga suletav. Sarnased vaatluspilud on veel Angla Vilidu, Reinu ja Laose tuulikutel - vaatluspilu on tuulikus töötavale möldrile märguandeks, et kui tuule suund peaks muutuma, hakkab tuul pilust sisse puhuma ning mölder saab tuuliku uuesti tuulde keerata. Tuuliku vasakus seinas on Viite tuulikul sarnaselt teistele Angla tuulikutele asunud laudise katkestus, kust tuulikukivid algselt mööda joenpuid (tugipuid) üles tõmmati, seda katkestust Viite tuulikul restaureerimisjärgselt ei taastatud, kuid Vilidu tuulikul on laudise katkestus vaadeldav. Tuuliku tiivad on aardami (tiiva roo) suhtes 1/3 - 2/3 jaotusega. Alates 1970. aastate Karja näidissovhoosi poolt läbiviidud remondist olid tiivad saanud uue kitsa rekvisiitja vormi, kuigi neid oli korduvalt hiljem välja vahetatud. 2010. aasta restaureerimistööde käigus taastati vanade fotode abil uuesti tuuliku algne tiibade lahendus. 1984. aastal oli tiivavõll murdunud ning tiivavõlli asemele oli 1980.aastate lõpus paigaldatud asemele jödur männitüvi, mis oli seestpoolt tuulikukere tavaline ümarpalk, väljaspool tuuliku kere vormistatud tiivavõlli pea kujuliseks, kuhu kinnitusid tiivad. Restaureerimistööde järgselt sai tuulik 2010. aastal uue tammest traditsioonilise tõrvatud tiivavõlli. Sisseseade on Viite tuulikul rahuldavalt säilinud. Enamus põhimehhanismidest, nagu kivid, suur ratas, kivikrants, pilljalg, kotivinn, jahukirst, tangukast ja küna (king) on alles. Puudu on kolu, kivitõrs, ventilaator jms. 1910. aastal ehitatud Viite tuulikus esinevad juba kõik moodsama sisseseadega pukktuuliku mehhanismid - jahukirst sõeladega, tangukast, ventilaator (hävinud), ülekanded pillilt väikese värkli abil rihmaratastele ja rossvärk-tüüpi kotirattaga kotivinn. Nii nagu kõikidel Angla tuulikutel, erineb ka Viite tuuliku ülekandemehhanism ja raputisüsteem oluliselt teiste tuulikute omast. Vaid Angla Vilidu tuuliku (ehit. 1913) pilli ülekande hammasrattad jaotusvõlllile on Viite tuulikuga samalaadsed, võimalik et tegemist on sama meistri tööga. (Mihkel Koppel, Tõnu Sepp, 2008)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Viita on üks viiest tuulikust Angla küla tuulikuterühmas (Leisi poolt kolmas pukktuulik). Terve tuulikuterühm asub otse maantee ääres ja on igast küljest hästi vaadeldav.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pukktuulik on ehitatud 1910. aastal, teda on remonditud aastatel 1970, 1984-1985 ja 1995 ning restaureeritud 2010. aastal tuulikumeister Arne Maripuu meeskonna poolt. Viita tuuliku ehitas Mihhail Petrov. Tuuliku ehitusmeister oli Järiselt või Kärlalt. Mihhail Petrov suri 1942. aastal ja töö tuulikus võttis üle tema poeg Konstantin. Konstantini surma järel töötas tuulikus kuni kolhoosiajani tema tütar Liidia Petrov. Angla tuulikutemäel asuvatest tuulikutest on Viite tuulik vanuselt kolmas. Ülejäänud tuulikutest on Reinu pukktuulik ehitatud 19. sajandil, Laose pukktuulik 1880. aastal või varem, Vilidu pukktuulik 1913. aastal ja Tedre tuulik 1927. aastal. (Anne Trei, 2000)</span>


source: A
code: 20898
name: Angla Vilidu talu pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vilidu tuulik on Saaremaale omane keskmiste gabariitide ja sideaineta kivijalaga pukktuulik. Põhiplaanilt on tuulik peaaegu sümmeetriline 320x330 cm, seina kõrguseks küljel on 460 cm ning tagaseinas laudise servast viilu alla 640 cm. Kivijala kõrgus maapinnast on ligi 1,7 meetrit. Tuulik ei toetu liugraamile ning kogu kere raskus toetub sarnaselt teistele Angla tuulikutele (v.a. Reinu tuulik) söömeri kaudu emapuule. Põlvpakkude otsa on puittapi abil kinnitatud vihmer (saba), mida toetavad külgmised aisad ja keskne ripptugi. Tuuliku uksed asuvad teineteise suhtes nihkes. Platvormil on kottide vinnamiseks luugid. Kivide tuulikusse tõstmiseks ja vahetamiseks on tuulikul olnud paremas seinas teise korruse kohal laudise katkestus. See ratsionaalne mugandus tagas selle, et kivide vahetamise puhul ei peaks terve seina laudist eemaldama ning saaks piirduda vaid seina ruutmeetrise ava tekitamisega. Laudise katkestus on restaureerimisjärgselt tuulikul taastatud. Tuuliku vasaku seina ülemises osas on asunud veel nelinurkne vaatluspilu, mis on olnud klapiga suletav. Sarnased vaatluspilud on vanade fotode pealt välja loetavad veel Angla Laose, Reinu ja Viite tuulikutel. Tiivad on 2008. aasta restaureerimisel taastatud nende 1930. aastate kujul. Tiiva sõlgede paigutus aardami (tiiva roo) suhtes on umbes 1/4 - 3/4 jaotusega. Sisseseade on Vilidu tuulikul võrdlemisi hästi säilinud. Kõik põhimehhanismid, nagu kivid, suur ratas, värkel, kivitõrs, kolu, king, jahutoru, pärss, kotivinn, jahukirst sõelte ja raputiga on alles ja restaureerimisjärgselt ka tööle seadistatud. Puudu on vaid ventilaator ja tangukast. Ventilaator on asunud jahukirstu all. Ventilaatori ülekande rihmaratas on hõõrderatta võllil säilinud. Tangukast oli sarnaselt teistele Saaremaa tuulikutele liigutatav ning põrandaga statsionaarselt sidumata väiksemõõduline kahesalveline kirst. See asetses selliselt, et jahukirstust sõelale jäänud tangud said sõela otsast otse tangukasti kukkuda. Ventilaatorit ja tangukasti restaureerimise järgselt taastatud ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vilidu on üks viiest tuulikust Angla küla tuulikuterühmas (Leisi poolt viimane). Terve tuulikuterühm asub otse maantee ääres ja on igast küljest hästi vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pukktuulik on ehitatud 1913. aastal. Ehitamise aastaarv on märgitud söömeril. Tuulik kuulus Vilidu talu vanaperemehele Mihail Vagasele, kes ise tuulikus ka jahvatas. Angla tuulikutemäel asuvatest pukktuulikutest on Vilidu tuulik kõige noorem. Ülejäänud tuulikutest on Viite pukktuulik ehitatud 1910. aastal, Laose pukktuulik 1880. aastal või varem, Reinu pukktuulik 19. sajandil ja Tedre tuulik 1927. aastal. Vilidu tuulikut on korduvalt remonditud. Esiteks 1933. aastal. See aastaarv on märgitud ka söömaril. Järgnevalt Karja Näidissovhoosi poolt 1970. aastal. Hiljem aastatel 1984-1985 ja 1995. 2008. aastal restaureerisid pukktuuliku tuulikumeistrid A.Maripuu, R.Kolk ja K.Kolk. (Anne Trei, 2000)</span>


source: A
code: 20899
name: Karja kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne kavatis (välispikkus 22,6 m, -laius 12,9 m) koosneb ühelöövilisest kähe võlvikuga pikihoonest ja kitsamast kvadraatse põhiplaaniga  koorivõlvikust,   mille  N- küljel on 2-võlvikuline käärkamber. Koori ja käärkambri võlvipealset, kus on erandlikult kamin, kasutati nähtavasti palverändurite ööbimiskohana ja välisohu korral pelgupaigana (sama Kaarma ja Püha kirikus). Kõik uksed olid kaitseehitisele omaselt riivpalkidega suletavad. Käärkambrist algaval ja koori N-seinas paikneval müüritrepil on lame silindervõlv-lagi (anal. Muhu kiriku müüri-trepp). Väliskujundust iseloomustavad kantkividest nurgaketid, kaldliistuga sokkel, suhteliselt väike ja kitsas 2-astmeline tugipiilar pikihoone mõlemal küljel, teravkaarsed ehisraamistikuga aknad (S-portaali kohal ümaraken) ja kaks raidportaali. Pikihoone kitsastel akendel on suruga ehisraamistik harvaesinevalt ilma keskpostita; laiad kooriaknad on 2- ja 3-jaolised ning rikkaliku mitmesiirulise liigendusega. Teravkaarne W-portaal on 2-astmeline; mõlemad kaareastmed toetuvad sambale, millel on kõrggooti naturalistlik lehtkapiteel- ja miniatuur-konsoolidega baas; sisemise sambapaari tüveseid kaunistavad kannelüürid või baasile ulatuvad lindid. Tugevasti purustatud S-portaal suure ümarakna all on üheastmeline ja kõrge ehisviiluga, mida kroonis Kolgata kurbmängu kujutav 4-nurkne reljeeftahvel (üle viidud S-eeskoja fassaadile). Portaali laial välisastmel on servasambad,   millel   lehtdekooriga kapiteel ja miniatuurkonsoolidega baas; astme nurgas nõgusate   tahkudega   polügonaalne sammas. Arhivoldi lainjate otstega sügavasse rihva on lükitud pungjad kolmiklehed. 
 Interjööris     määravad     ruumikuju kõrged ristvõlvid (ületavad seinatsooni kõrguse kaks korda), mille kandades on võlvipealse kuivatamiseks   raidkivist  veesülitid.   Kilpkaared  ja  lehtdekooris päiskividega seotud diagonaalroided toetuvad konsoolidele ja eendtugedele, milleks kooriruumis   on  tüvesevõruga sambad ja  pikihoones  vöönd-kaarte juures astmeliselt allapoole ahenevad ja keskel rippkolonetiga  kaunistatud  pilastrid (sama Muhu kirikus ja Tln. toomkirikus).   Kõik   kapiteelid on rikkaliku lehtdekooriga (sama   Pöide   kirikus,    Kullamaa kirikus,  Tln.  toomkiriku  kooris). Ainuesinev on skulptuur-dekoor,    mis    on    koondatud kapiteelidele   ja   konsoolidele (maagilise tähendusega pead ja moraliseeriv grupp kuraditega vööndkaare     N-otsa     juures), kuid  ka  veesülititele  ning   S-portaali   vimpergile   (Kolgata-grupp).   Eriti   tähelepandavad on  kaks   suurt   tornbaldahhiinlga gruppi võidukaare mõlema otsa all. Neist S-poolne kujutab Püha Nikolausega seotud ime-tegusid ja N-poolne Püha Katariina    legendaarseid    elusündmusi.   Kiriku  ehituskunstiline  osa  on  seotud  Vestfaali, Saksi ja Lõuna-Saksamaa arhitektuuripiirkondadega,    skulptuurid     nähtavasti     Vestfaali kunstikeskustega   Paderbornis ja   Münsteris,    kust    meistrid jõudsid Saaremaale tõen. Varnhemi kloostri ja Gotlandi     kaudu. Koori seintel ja lael on osaliselt   säilinud   dekoratiivseid  ja  maagilisi  sekomaalinguid kiriku ehitamisajast, mille kontseptsioon on samuti pärit Vestfaalist (Soesti ja Brechteri kirikud). 
Sisustuses ristimiskivi  (14.   s.),   väike  hilisgooti krutsifiks   (puu,   15.   s.   lõpp), renessansskantsel (1638, B. Raschky),    laelühter    (17.—18.    s.); kirikuaias kaks hauaplaati (13. ja 14. s.).(Villem Raam , Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis tõen. 13. s. IV v. või 14. s. algul. Kirjalikud teated ehitamisaja kohta puuduvad. Varjatud kaitseehitisena kanna-tas Jüriöö ülestõusus 1343, mil purustati N- ja S-portaal (N-portaal kinni müüritud). Eeskoda S-portaali ette ehit. arvat. 18. s. Katuste algse kalde madaldamisaeg teadmata. Restaureeriti H. Kjellini juhtimisel 1923—25.</span>


source: A
code: 20900
name: Karja kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviaed on ehitatud kuivlaona maakivist, ca 90 cm kõrgusega ja ca 1,2 laiuse läbimõõduga maapinnal. 21.07.2017 paigaldati peaväravale uued metallist väravatiivad (valmistatud Valjala sepikojas).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 20901
name: Karja pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, keldrita, krohvitud paekivihoone. Kaetud s- kivi viilkatusega. Nurki ja aknaid rõhutavad krohvipiirded, keskel eendatud  viilkatusega tuulekoda. Peauks hilisklassitsistlik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt 18.s. valminud barokne hoone rekonstrueeriti ulatuslikult 19.s. II p.</span>


source: A
code: 20902
name: Karja pastoraadi laut
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone paikneb Karja pastoraadikompleksi keskmes kirikuhoonest u. 50 meetrit S-suunas pastoraadihoonega lähestikku. Hoone esikülg on suunatud pastoraadihoone esisele kitsale platsile – siia suubub ka maanteelt tulev juurdepääsutee – , pastoraadihoone ise paikneb kümnekonna meetri kaugusel laudast asudes laudaga peaaegu risti ääristades tekkivat sisehoovi SO-küljelt. Laudaesist majandusõue piirab selle NO-küljel madal kiviaed, lauda taga paikneb puuviljaaed. Hoonest u. 30 meetrit NW-suunas asub saun.
Ristkülikukujulise põhiplaaniga hoone paikneb NW-SO-suunaliselt ning koosneb kolmest ahelas üksteise külge rajatud osast. Hoone järgulisus on tingitud tõenäoliselt erinevast ehitusajast ning otstarbest – sellele viitab ka asjaolu, et mahud on üksteisest konstruktiivselt eraldiseisvad. Hoone rõhtpalkidest seinad on rajatud kõrgele paekivisoklile, kahte NW-poolsemat mahtu katab viilkatus, SO-poolsel mahul on hetkel madal ajutise iseloomuga pultkatus. Antud hooneosa on säilinud vaid osaliselt – hävinud on selle kunagine viilkatus ning taga- ja otsaseina palkkonstruktsioonid. Olemasolev pultkatus toetub paekivisoklile rajatud kivisammastele. Sammastevaheline seinaosa on suures osas täitmata. Esifassaad – rõhtpalkidest sein – on siiski säilinud. Lisaks on selle hooneosa konstruktsioonides kasutatud ka antud kontekstis sobimatuid materjale – nn. fibo-plokki seintes ja profiilplekki katusel. Viimane tagab siiski säilinud konstruktsioonide esmase püsivuse, seda enam, et siinkohal on tegu ajutise meetmega. Viilkatuseid katab eterniit, selle all on osaliselt säilinud laastukiht.
Kokku on hooneosades 4 suuremat ruumi, lisaks paiknevad kõige NW-poolsema mahu esiküljel sissepääsust mõlemal pool kaks nn. liigtoa-sarnast kitsast ruumi, mille välisseinad koosnevad plankudest ja poolpalkidest. Nende kambrikeste vahelisest avast, põhiruumi välisukse ees olevast laeavast pääseb ka lakapealsele. Sama hooneosa otsaseinas asub ka lakaluuk. Hooneosa põhiruumis on säilinud salvede-sulgude konstruktsioonid – rõhtsed prussid seotuna püstsete talade vahele. Keskmine hooneosa moodustab ühe ruumi, SO-poolsem osa jaguneb kaheks ruumiks. 
Hoone välisseintes asub mitu (akna)ava, osa neist on raamitud. SO-poolsemal mahu mõlemasse ruumi pääseb kahepoolsete väravuste kaudu, teistel mahtude uksed on ühepoolsed. Kõik uksed paiknevad hoone esiküljel. (allikas: Madis Tuuder, Muinsuskaitse eritingimused, 2009)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on rajatud tõenäoliselt 19. sajandi II poolel, ositi 20. sajandi I poolel. Visuaalse vaatluse põhjal on võib vanimaks osaks lugeda keskmist mahtu. Hiljem on hoonet pidevalt korrastatud ja ümber ehitatud, kõige SO-poolsema mahu konstruktsioonide demonteerimine ja hädaabitööd (pultkatus) on teostatud hiljuti.</span>


source: A
code: 20903
name: Karja pastoraadi saun
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkhoone, mis kaetud laastudest viilkatusega. Aknad 6- ruudulise jaotusega lihtsad, vanad. Eesruumist vasakule jäävad pesu- ja leiliruum.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20904
name: Karja pastoraadi kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kaheosaline dolomiitplokkisest kelder. Sissepääsu osa maapealne viilkatusega. Sellele liitub risti maaalune kelpkatusega keldriosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20905
name: Pilguse mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 318
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne  ühekordne paekivist krohvitud seintega barokse mahuga mõisa peahoone on kaetud poolkelpkatusega (katusekate on praegu eterniit). Peasissepääs asub pikikülje keskel. Madal soklikorrus on osalt võlvitud. 1920. aastate keskel kohandati hoone vaimuhaiglaks - ehitati välja mansardkorrus, aknad ehitati uued, need on tiheda  juugendliku ruudustikuga, rajati veevärk ja kanalisatsioon. Majal on punasest tellisest korstanapiibud. Hoone kaotas palju oma baroksest võlust. Lai betoonist peatrepp on hilisem, algset kivitreppi kaunistanud kaks dolomiidist lõvikuju asuvad praegu pargis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Peahoone paikneb mõisakompleksi planeeringu peateljel, selle idapoolsel küljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Härrastemaja on ehitatud 18. sajandi II poolel (omanikud J. W. L. von Luce. 1805. aastast on mõisa omanik Woldemar von Aderkas. Tänaseni on säilinud 19. sajandi algul B. W. v. Aderkase ehitatud mõisahoonete struktuur unikaalse kiviaedade süsteemiga. 1837. aastast on mõisa omanik Pontus von Nolcken, kes lisas Pilgusele merelist kuulsust, pannes aluse kohalikule laevaehitustraditsioonile. Mõisal oli oma telliselööv ja lubjaahi. Pontuse pojalt Ludvig von Nolckenilt läks mõis 19. sajandi teisel poolel Edmund von Ruckteschelli valdusesse, kes jättis mõisa laokile ja see läks üle Põllupangale. 1913. aastal müüdi mõisamaad koos hoonetega Saaremaa valdadele vaimuhaigete varjupaiga asutamiseks. Sel ajal toimusid ka peahoones suuremad ümberehitustööd. Varjupaiga juhatajaks oli kuni 1924. aastani velsker Hendrik Kõrge. 1919. aastal läks ravila maavalitsuse alluvusse. 1925. aastal see riigistati nimetati vaimuhaiglaks. 1943. aastal evakueeriti haigla Tallinnasse, see taasavati 1945. aastal. Sõjajärgse psühhiaatriahaigla ajalugu on põhjalikumalt käsitlenud selle 1970.-80. aastate peaarstid Anti Liiv ja Ellu Eik (Kommunismiehitaja nr 136/1978, nr 106/1980). 1994. aastal oli mõisakompleks Lümanda valla omandis. Praegu eravalduses ja turismiobjekt. (Ajaloolised andmed: Olavi Pesti. Pilguse - läänemere pärl. Oma Saar 2. aprill 1996.)</span>


source: A
code: 20906
name: Pilguse mõisa piirdemüürid väravatega
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tavatult laiad paekivist piirdeaiad on rajatud tulenevalt mõisahoonete vahelise ala funktsioonist. Seega moodustuvad erineva kasutusega piiratud õued (karja.aed, puuvilja-aed, peahoone esine õu jms) ja nende vahelised paekiviaedadega ääristatud teed. Mõisa keskuse territooriumil on kolm värava ava. I asub peatee alguses, seda tähistavad kaks massiivset krohviga kaetud paekivist nelinurkset posti, mis on kaetud lauast telkkatusega. II on peahoone ette viiva tee alguses, see on krohvitud paekivist astmetena koonduv ehitis, milles on teravkaarne ava ja mis on kaetud osaliselt s-kiviga. III värava ehitis on eelnevalt kirjeldatuga sarnane. Väravaavades olnud väravaid ei ole säilinud. Küll ahaga võib III värava ava müüritises näha pagi jäänust. Mujal kiviaedades ilmselt kunagi puidust ehitatud vanu väravaid säilinud ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirdeaiad asuvad mõisakompleksi territooriumil ning ümbritsevad neid kõigist külgedest. Väravaehitised paiknevad pea-aegu ühel teljel peahooneni viival ja sellest mööduval teel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.sajandi algul Berend Woldemar von Aderkase poolt.</span>


source: A
code: 20907
name: Pilguse mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne paekivist krohvitud eterniidiga kaetud viilkatusega kivihoone, mille seinte viiluosa on vertikaalsest puitlaudisest. Sissepääsud on suurte puitväravatega, seintel ümarkaarsed krohvitud piiretega akna kohad, mis on kinni laotud. Kõik avatäited on uued.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub mõisakompleksi põhjapoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ilmselt 19. sajandi algul.</span>


source: A
code: 20908
name: Pilguse mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne, paekivist krohvitud hoone, mille viilkatus on kaetud eterniidiga. Uksed ja väravad avanevad õue poole. Kõik avatäited on uuendatud ilmselt samal ajal kui toimusid peahoone ümberehitustööd.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb mõisakompleksi põhjapoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ilmselt 19. sajandi I poolel.</span>


source: A
code: 20909
name: Pilguse mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa kelder on lai paekivist müüridega, astmestikviiluga, muldkatusega ehitis, mille seinu on betooniga väljast tugevdatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kelder asub mõisa peahoonest kirde pool, väljaspool piirdeaedu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 20910
name: Pilguse mõisa karjakastell
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne krohvitud kiviseintega ja plekiga kaetud viilkatustega tüüpiline karjakastell, mille siseõue ümbritsev hoonete kompleks on valdavalt uuendatud. Seda kasutatakse hotellina, uuendatud osa arhitektuur on hästi sobitatud ajalooliste hoonetega. Kastellist on säilinud üks algupärane hooneosa, mis oli varem ühendatud teiste hoonetega. Sellel ühekordsel eterniidiga kaetud viilkatusega paekivist ehitisel on näha algseid tarindeid, kuid avatäited on uuendatud v. a. maja otsas olev vana müüritises paiknevate silluse ja piidaga uks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Karjakastell paikneb mõisakompleksi edelapoolses osas, peahoonest lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 20911
name: Pilguse mõisa saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike krohvitud paekivist  seintega ja s-kividega kaetud viilkatusega hoone, mille enamus aknaid on suurendatud ja avatäited uuendatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub mõisakompleksi põhjapooses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi lõpul ümber töölistemajaks ja karjaköögiks. Kohalike elanike andmeil paiknes suitsusaun koos sepipajaga kunagi mõisakompleksi edelapoolses osas, millest annavad tunnistust seal säilinud vundamendid.</span>


source: A
code: 20912
name: Pilguse mõisa tuuleveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivist, neljakorruseline hollandi tüüpi tuulik. Tänaseks säilinud ainult müürid, mis laotud väga heas müüritehnikas. Alumine korrus kuusnurkse põhiplaaniga, ülaosas tüvikoonusega. Kuusnurksel alusel asus teenindusrõdu e. kallerei.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuuleveski asub suure maantee ääres Pilguse mõisa poole sõites paremat kätt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pilgus mõisa tuuleveski on ehitatud 18-19. sajandi vahetusel.</span>


source: A
code: 20913
name: Kotlandi mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 317
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne puithoone on kõrge kelpkatusega, mis on varem olnud kaetud rooga, momendil eterniidiga.  Seinad on vooderdatud laiade värvimata ja profileeringuta püstlaudadega. Ebasümmeetriliselt rühmitatud suhteliselt väiksed aknad on kuueruudulised. Hoone otsaküljel paikneb valgmikuga originaalne klassitsistlik uks, mille kohal on profileeringuga ja hammaslõikega ehisfrontoon. Küljel olev uks on uus. Hoonel on paekivist vundament ja kiviplokkidest välistrepid. Maja keskel on mantelkorsten. Ruumides on kohati säilinud laiadest laudadest põrandad. Siseseinadel ja lagedes on säilinud originaalne krohv ja peegelvõlvid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisahoone paikneb külavahetee äärsel suurel haljastatud krundil. Maja kõrval on säilinud piki krundi piiri põlispuude allee, taga puuvilja ja marjaaed. Krundi tagaküles on avariiohtlikus olukorras abihoone. Krunt on piiratud lünklikult säilinud maakivist aiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisahoone on ehitatud 1818. aastal, mis raiutud vundamendi kivisse. Praegu kasutuses elamuna (elanike sõnul elavad nad hoones 1940ndatest aastatest).</span>


source: A
code: 20914
name: Kuusnõmme pukktuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Seitsmekümnendatel aastatel toimunud remonttööde käigus vahetati välja tuuliku katusekate ja seinalaudis, mis ongi taganud tuuliku suhteliselt hea säilumise tänapäevani. Tänaseks on tiivad, saba ja trepiplatvorm küll hävinud, kuid tuuliku põhikonstruktsioonid on rahuldavas korras ja säilinud on ka tuuliku sisseseade. Tähelepanu väärib tuuliku põlvepakkude otste viimistlus. Taolised profileeritud põlvepakkude otsad on silma hakanud ainult Vilsandi ja Kiirassaare tuulikutel.

Tuulik on sisseseadelt küllaltki ainulaadne, olles ainus teadaolev püülimasinaga varustatud pukktuulik Saaremaal. Kuna suur tõenäoliselt hollandi tüüpi tuulikust või tööstuslikust jahuveskist pärinev suur püülisilinder ei oleks muidu tuulikusse sisse mahtunud, on tuuliku avaramaks muutmiseks laiendatud tuuliku 1. korruse külgseinu, mis muudab tuuliku ka väliselt teistest pukktuulikutest erinevaks. Tuulikus leidub  ka veel vana tangukast, mis püülimasina kasutuselevõtul on jäänud ilma funktsioonita. Lisaks 1. sordi jahu tegemise võimalusele on tuulikus veel teisi erilisi konstruktsioonilahendusi - nimelt käib pillpaku reguleerimine tuuliku põhja all oleva kiige kaudu tuulikus sees pööratava raudrattaga nagu see esineb uuemates hollandi tüüpi tuulikutes ja jahuveskites. Samuti käib kottide vinnamine tuuliku II korrusele tiivavõlli pusi otsa kinnitatud välisseinas asuva juhtratta abil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub küla serval lagedal põllumaal otse maantee kõrval ja hästi vaadeldav. Tuulik on selgelt domineeriv aktsent maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuliku ematalal on ilmselt selle ehitamise aasta 1891. Sisekonstruktsioonidel on tõenäoliselt remondi aastad 1941, 1971. Tuulik on teadaolevalt üks viimaseid, mis umbes 30 aastat tagasi veel regulaarselt töötas.</span>


source: A
code: 20915
name: Koguva küla planeering kiviaedade, haljastuse ja teedega
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sumbkülas on taluhooned ehitatud ebareeglipäraselt tihedasse sagarasse põldude, karja- ja heinamaade keskele. Sellise talude sagara liigendab tihe teedevõrk, mille ristumiskohtadel on väikesed külavainud. Kõik taluõued ja külatänavad on piiratud ~1m kõrguste maakiviaedadega. Puittaradega olid jaotatud ka siseõued. 
Talude planeering on suurte erijoontega. Kümne õuehoonega on kolm talu, väikseim Kopli vabadikukoht on kahe hoonega.
Põhiosa hoonestusest on ehitatud männi- ja kuusepalkidest. Pae- ja maakividest hakati eelkõige ehitama suvekööke, sepikodsid ja maapealseid keldreid. 19/20 s. vahetusel tului lõhutud maakivi kasutusele ka rehealuste ja lautade materjalina. Katusekatteks oli kuni viimase ajani roog, suveköökide ja sepikodade katus tehti laudadest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed kirjalikud teated pärinevad 1532.a., mil ordumeister W.v. Plettenberg andis Koguva talupoeg Hansule vabakirjaga päritavaks valduseks 2,5 adramaad, lisaks karja- ja heinamaad. 
Vabatalupoegade kõrval elasid külas ka Muhu-Suuremõisa päristalupojad. 18.s. algul moodustasid 4 vaba- ja 4 pärustalupoegade majapidamist avara sumbküla. Küla kasvas perede hargnemise teel ja 1921 oli seal 21 majapidamist. 
Koguva küla hoonestus pärineb põhiliselt ajavahemikust 1880-1930, üksikud aidad pärinevad 18.s. viimasest verandist.</span>


source: A
code: 20916
name: Koguva küla Välja talu vana elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Seinad on kaetud rõhtlaud-, sokli osas püstlaudvooderdisega. Roost täiskelpkatus on uus. Sissepääs on nihutatud vasakule tiivale, selle ees eeskoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mitmete teiste Koguva küla põlistaludega võrreldes on Välja talu suhteliselt noor. Talu kaugemaks eelkäijaks võib lugeda 18. sajandi algul registreeritud Wabanicko Hansu talu, mis õige pea lahknes kaheks. Nendest üks – Hanso Thoma andis 19. sajandi keskpaiku jällegi eluruumi kahele talule – Vanatoale ja Väljale. Välja talu rajamine on omamoodi iseloomulik näitaja kogu küla arenguloos – nii suurenes suguvõsa hargnemise teel talundite arv külas. Kuna suguvõsa esivanemaks oli 16. sajandi keskel vabakirja saanud Hansken, siis asutati ka uus talu küla nö. vabatalupoegade poolele, ehkki õiguslikud vahed küla elanikkonnas olid tol perioodil juba kadumas. Noor talu oli aga väga elujõuline.
Ehitatud 1880-ndate algul. Esimene elumaja, mis ehitati rehest lahku.</span>


source: A
code: 20917
name: Koguva küla Välja talu uus elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne käsitsi valatud tsementkiviplokkidest seintega. Väljaehitatud katusekorrusega. Peasissepääs on nihutatud vasakule, selle ees ilus klaasveranda. Hoonet katab savikivi viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1940- aastate alguses, rekonstrueeritud 1980 algul muuseumi admistratiiv ja ekspositsioonihooneks.</span>


source: A
code: 20918
name: Koguva küla Välja talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dekoratiivselt erivärvilistest maakividest laotud seinte ja eterniidiga kaetud rookatuse all olev, suhteliselt suur majandushoone. Aknad pealt ümarkaarsed.  Avad ja nurgad markeeritud hammaslõikeliste tahutud dekoratiivsete paekivitahukatega. Kohati on fassaadiavad kinni laotud silikaattellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1905 rehetuba- mõrrakuuriks. Kolhoosiajal kasutati laudana.  Merepoolne otsafassaad ehitati ümber 1966.</span>


source: A
code: 20919
name: Koguva küla Välja talu sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega hoone, kaetud laudkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul või 20.s. algul.</span>


source: A
code: 20920
name: Koguva küla Välja talu saun
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt kuivatiks rajatud,  krohvitud püstpalk ja 2/3 osas paekivist seintega, plekiga kaetud viilkatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20921
name: Koguva küla Välja talu laut-kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Olnud ilus dekoratiivsetest maakividest laotud hoone, avad on analoogselt teiste samaaegsete hoonetega, markeeritud paekivist tahutud plokkidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910.</span>


source: A
code: 20922
name: Koguva küla Välja talu kalaait-mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alumine korrus maakividest plokkidest, ülemine käsitsi valatud tsementplokkidest, tsinkplekiga kaetud viilkatusega. Alumise korruse nurgad ja avad markeeritud hammaslõiekliste paekivitahukatega. Avad pealt dekoratiivselt ümarkaarsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1903.a aidaks. 1930-ndate lõpus ehitati tsementplokkidest teine korrus mõrrakudumise töökojaks.</span>


source: A
code: 20923
name: Koguva küla Saadu talu elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamu on ehitatud rehest lahku. Puidust hoone on vooderdatud ja  värvitud. Kaetud eterniit viilkatusega. Aknad säilitanud kuueruudulise ruudujaotuse, sissepääsu ees väike tuulekoda, esiküljel klaasveranda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saadu talu lahknes Tõnise talust 1890. a-l, peremees Jaan Schmuul oli külas kooliõpetaja. Elamu valmis 1929.</span>


source: A
code: 20924
name: Koguva küla Saadu talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud  osaliselt tsementplokkidest, osaliselt paekiviseintega kaetud eterniiga kaetud roost viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1930-ndatel aastatel</span>


source: A
code: 20925
name: Koguva küla Saadu talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Seinad tsementplokkidest, kaetud tsementkivi viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud peale 1930. a.</span>


source: A
code: 20926
name: Koguva küla Saadu talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Osaliselt paekivist, osaliselt rõhtpalkseintega hoone. Kaetud eterniit viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. I v.</span>


source: A
code: 20927
name: Koguva küla Andruse talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Traditsiooniline pikk rehielamu, mille rehetoa ette ja taha jääb sügav ulualune. Rehetoa ja kambrite osa on palkidest ja kaetud püstlaudisega ning rehealune paekividest. Rehealuse esikülg ja kambrite tagakülg krohvitud. Rookatuse peal eterniit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>16. sajandi keskel vabakirja saanud Hanskeni järeltulijad on 17. sajandiks jagunenud kolme haruliini, mis omakorda lahknedes on andnud järgnevatel sajanditel uusi talukohti. Juba 17. sajandil on ühest põhiliinist tekkinud kaks talu – Tooma ja Tõnise. 1782. aastaks on Tõnisest omakorda eraldunud Andruse talu. Andruse taluõu paigutus Tõnise lääneküljele, piiriks ühine kiviaed. Vastavalt 16. sajandi vabakirjast lähtuvatele õigustele olid Andruse talu peremeesteks vabatalupojad, kellele 17. sajandil kinnitati postiveokohustus ja 19. sajandi esimesel veerandil anti perekonnanimeks Schmuul. Varasemates arhiiviallikates kannab Andruse Matsi talu nime.
Ehitatud 19.s. II p. 1860.a. ehitati Andruse talu elamule küla esimene korsten (poeg Mihkli sünni puhul). Vooderdatud ja ümberehitatud peale 1920 a-t.</span>


source: A
code: 20928
name: Koguva küla Andruse talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, rookatusega  5 ruumiline aidahoone. Põhja osa paekividest ülejäänu palkidest.  Säilinud ka rikkalikult vanu uksi ja sepisdetaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aida põhjapoolne osa on ehitatud 18.s. IV v.</span>


source: A
code: 20929
name: Koguva küla Andruse talu kalaait-mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tahutud paekivist seintega rookatusega keskmise suurusega taluhoone. Avad väikeste eenduvate krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20930
name: Koguva küla Andruse talu vankrikuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tahutud paekivist seintega ja eterniit viilkatusega keskmise suurusega hoone. Esifassaadis 2 ühe- ja 1 kahepoolega ust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. I v.</span>


source: A
code: 20931
name: Koguva küla Andruse talu saun-sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tahutud paekivist seinte ja uue plekk viilkatusega keskmise suurusega hoone. Avad pealt püstpidiselt laotud dekoratiivsete kergelt ümarkaarsete sillustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20932
name: Koguva küla Tõnise talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline rehielamu. Elamu osa laudisega, rehealuse osa paekivist, paekivivundamendil. Eterniidiga kaetud rookatuse all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>16. sajandi keskel vabakirja saanud Hanskeni järeltulijad on 17. sajandil jagunenud kolme haruliini. 1674. aastal on Hanskenile kingitud maadel peremeesteks Käsper, Andrus ja Jürgen. Wabanicko Andrusest lähtuv suguvõsa liin on juba 17. sajandi lõpul jagunenud kaheks. 1702. aastal on ühes talus peremeheks Wabanicko Andrus – hilisem Tooma talu ning teises Wabanicko Jurri – hilisem Tõnise talu. Vastavalt 16. sajandi vabakirjast lähtuvatele õigustele olid Tõnise talu peremeesteks vabatalupojad, kellele 17. sajandil kinnistati postiveokohustus ja 19. sajandi esimesel veerandil anti perekonnanimeks Schmuul. 19. sajandi lõpuks oli Tõnise pere nii suureks kasvanud, et Jaan Schmuul pidi Tõniselt lahkuma ja rajas Saadu majapidamise. Pere oli väga elujõuline ka veel 20. sajandi algupoolel.
Rehielamu on ehitatud 19.s. lõpukümnenditel, uuem osa on ehitatud 1926.a. 1934 ehitati rehetuba ümber köögiks.</span>


source: A
code: 20933
name: Koguva küla Tõnise talu ait 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Poole hoone osas rõhtpalkidest, poole osas paekivist seintega rookatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanim osa on ehitatud 1778.a., järgmine 19.s. keskpaiku ning paekivist krohvitud idapoolne ots 1908.</span>


source: A
code: 20934
name: Koguva küla Tõnise talu ait 2
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Enamuses paekivist, ühe ruumi ulatusest rõhtpalkseintega, 6-ruumiline, rookatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1878.</span>


source: A
code: 20935
name: Koguva küla Tõnise talu paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega, laudkatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1856.</span>


source: A
code: 20936
name: Koguva küla Tõnise talu saun-sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sauna osas rõhtpalkseintega rookatusega, sepikoja osas paekiviseintega ja laudkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1856.</span>


source: A
code: 20937
name: Koguva küla Tõnise talu küün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pae- ja maakiviseintega eterniitkatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 20938
name: Koguva küla Tõnise talu kalaait-mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Osaliselt rõhtpalkseintega, poole hoone osas paekiviseintega rookatuse all. Hoone ühes osas ka pesurullimise ruum.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 20939
name: Koguva küla Tõnise talu kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil tsementplokkidest ehitis, kaetud plekk-katusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul.</span>


source: A
code: 20940
name: Koguva küla Tõnise talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivooderdisega, pooles ulatuses maapealne, lameda eterniit viilkatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 20941
name: Koguva küla Sumari talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esialgse ilme on säilitanud  lõhutud graniidist  rehealuse osa.  Palkidest rehetoa ja graniitkivist rehealusega, eterniidiga kaetud rookatusega rehielamu. Hoone eluosa on vooderdatud ja värvitud, rehealuse osa krohvitud. Sissepääsu ees klaasveranda. Akna klaasijaotust on muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koguva küla arengulugu on praegu allikaliselt tagasiviidav 16. sajandisse, varasem periood jääb mitmeti oletuslikuks. Ordumeister W. V. Plettenbergi poolt 1532. aastal antud vabakiri Koguvast pärit Hanskenile ja tema järeltulijatele jagas küla elanikkonna kahte erinevasse sotsiaalsesse rühma – vabadeks ja pärisoristeks talupoegadeks. Viimaste käekäiku on võimalik jälgida 16. sajandi lõpust alates. Otseselt Sumarile viitav andmestik algab 17. sajandi algupoolelt, mil pärisorist talu peavad Jan ja Sommer Tönnis (1627). 1645. aastal antakse revisjonis nimekujuna Jahn ja Sohme (Sommer) Tönnis. Tönnise lisanimi näitab rahvuslikku kuuluvust ja jääb ka aluseks talunimele. Nii nimetatakse talu peremeest 1702. aastal Sommare Jahne Thomas. Põhjasõda (tõenäoliselt sellega kaasnenud katk) katkestas pikaks ajaks talu arenguloo ning hävitas siin asunud suguvõsa. Nii pole Summare Tönnise talule 1731. aastal loetletud ei inimesi ega loomi, samasugust saatust jagab Koguvas veel teine, Nickri Peterile kuulunud talu. Need kaks talu on tühjad ka 18. sajandi keskel ning asustatakse uuesti alles 18. sajandi teisel poolel. 1782. aasta hingerevisjonis märgitakse peremehena Somare Jaani, kes 1809. aastal sureb ja jätab koha poeg Pawelile. Kui 1825. aastal antakse Koguva küla elanikele priinimed, saab 57-aastane Summari Pawel endale perekonnanimeks Tüür.
Rehielamu ehitatud 1899. Uuem osa elumajast 1926.a. 1934 ehitati rehetuba ümber köögiks. Remonditud 1960-ndatel.</span>


source: A
code: 20942
name: Koguva küla Sumari talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega, rookatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul</span>


source: A
code: 20943
name: Koguva küla Sumari talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pooles osas rõhtpalkseintega, pooles paekiviseintega, eterniidiga kaetud rookatuse all olev hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 20944
name: Koguva küla Sumari talu vankrikuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviaia peale ehitatud rookatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20945
name: Koguva küla Sumari talu saun-suveköök
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2/3 paekiviseintega, 1/3 rõhtpalkseintega, eterniidiga kaetud laudkatuse all olev hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s.</span>


source: A
code: 20946
name: Koguva küla Sumari talu kelder 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, pooleldi maapealne ehitis, kaetud lameda eterniitviilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s</span>


source: A
code: 20947
name: Koguva küla Sumari talu kelder 2
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uuem kelder, paekiviplokkidest maapealne, eterniit-viilkatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s.</span>


source: A
code: 20948
name: Koguva küla Kopli talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paevundamendiga, rehealuse osas paekivist seintega ja elamu osas rõhtpalkseintega hoone. Kaetud rookatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kopli vabadikukoha rajamine iseloomustab küla sotsiaal-majanduslikku diferentseerumist ning selgitab planeeringulisi printsiipe. Vabadikukohtade tekkimine hoogustus 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul, mil väikesed, kahe-kolme ehitisega majapidamised paigutusid vana külatuumiku ümber hajaasustusena või siis ridamisi külast väljuvate teede äärde. Koguva idapiirile jäid Kopli ja kaks Mäe vabadikukohta – Mäe I ja Mäe II. Mäe vabadikukohtade hoonestus on tänaseks praktiliselt hävinud.
Majanduslike raskuste tõttu lahkus 1880. aastatel Jaagu talust peremees Madis (Matvei) Noor ning rajas Kopli vabadikukohale hooned. Kalurist vabadiku hoonete arv oli minimaalne – elumaja, kelder ja mõrrakuur. Kopli vabadikukoha hooned ostis peale peremehe surma rahvakirjanik J. Smuul.

Rehielamu ehitatud 19.s. lõpul. </span>


source: A
code: 20949
name: Koguva küla Kopli talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lahtisest pae- ja põllukivist vundamendil, rõhtpalkseintega püstlaudisega hoone, rookatuse all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1931.</span>


source: A
code: 20950
name: Koguva küla Kopli talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pealt mätastatud paekivikelder.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20951
name: Koguva küla Mäe talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline, poolmaapealne paekividest kartulikelder. Pealt mätastatud, otsaviil klombitud paekidest. Seest kaheosaline, ümarvõlviga. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul.
</span>


source: A
code: 20952
name: Koguva küla Laasu talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkseintega paekivivundamendil  ulualusega rehielamu, rookatus kaetud eterniidiga. Elumaja on mõnevõrra ebatraditsiooniline, kuhu kuulusid peale rehielamu tavaliste alajaotuste  veel mõrrakuur jt. abiruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koguva küla keskel, külavainu ääres, mis moodustub Tooma, Tõnise ja Laasu kivist õueaedadest, asub Laasu talu. 1702. aastal asus Koguvasse elama Vempe Michel, kelle poeg Laass andis talule nime. Laasu talu peremehed kuulusid pärisorjadena Muhu-Suuremõisa alla. Pärisorjuse kaotamisega ühtlustus nende sotsiaalne seisund Koguva vabatalupoegadega. Priinimeks said Laasu elanikud endale Tüür. Maa poolest on Laasu talu üks suuremaid Koguva külas, jäädes oma 50 ha alla vaid Tooma talule. Muidugi moodustas põhiosa maast nii ühel kui teisel kadakane karjamaa ja heinamaa.
Läänepoolsem osa ehitatud 19.s. lõpul (1894?), hävinud idapoolsem pidi olema varasem.</span>


source: A
code: 20953
name: Koguva küla Laasu talu saun-paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil paekiviseintega hoone kaetud viilkatusega, katendiks eterniit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud enne 1880 a.</span>


source: A
code: 20954
name: Koguva küla Laasu talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil, rõhtpalkseintega, 4 ruumiline aidahoone, mida katab uus rookatus. Vanale 2 ruumilisele osale on hiljem liidetud üks otsaehitis ja pikiehitisega risti olev väljaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanem osa pärineb aastast 1776.</span>


source: A
code: 20955
name: Koguva küla Laasu talu kelder 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega, pooleldi maapealne viilkatusega kelder.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 20956
name: Koguva küla Vanatoa talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, poolmaapealne, pealt mätastatud ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 20957
name: Koguva küla Laasu talu sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, paekivivundamendil, paekiviseintega hoone, kõrge laudadest viilkatue all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 20958
name: Koguva küla Laasu talu heinaküün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivivundamendil, ristpalkseintega ning rookatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 1880-1930.</span>


source: A
code: 20959
name: Koguva küla Jaagu talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud ainult paekivist seinad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üks vanemaid talukomplekse, millejuured ulatuvad juba 17.sajandisse. 1750 a. oli talus peremeheks Keinaste Laasi Jaak, kes andis talule ka tänini tuntud nime.
Ehitatud 19.s. lõpukümnetel. 20.s 40.a. jäi elaniketa. Praegu vare.
</span>


source: A
code: 20960
name: Koguva küla Jaagu talu ait 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, tahutud paekividest hoone. Kaetud laud viilkatusega, millel laiad räästaääred ja suurelt üleulatuv katusealune hoone otsas.
( omanike omalooming)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jaagu talu paigutub Koguva küla idaküljele nn. “teomeeste poolele”. Talu juured ulatuvad tagasi juba 17. sajandisse, kus Koguva pärisorise peremehena märgitakse Keinaste Laasi. Põhjasõja järgselt on talu tühjaks jäänud. 1750. aastal on talus peremeheks Keinaste Laasi Jaak, kes andis talule ka tänini tuntud nime. Järgmist peremeest kutsutakse juba Keinaste Jaagu Mart ja edasi 19. sajandi alguse peremeest Keinaste Jaagu Tõnnis. Viimatinimetatu on Jaagu talu peremeheks ka siis kui pärisorjuse kaotamisega Koguva küla elanikkonna juriidiline seisund ühtlustus ja Tõnisele anti priinimeks Aer. 19. sajandi lõpukümnetel tuli seoses koduväi staatusega Jaagu talu Aerude peresse perekonnanimi Noor. Majanduslike raskuste tõttu pidi aga peremees koos perega Jaagult lahkuma ja Kopli vabadikukohale asuma. Peremehe vend Viirakülast sai Jaagu peremeheks. 20. sajandi 40. aastatel jäi Jaagu talu elaniketa.
Ait ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul. Rekonstrueeritud 20.s. lõpul.
</span>


source: A
code: 20961
name: Koguva küla Jaagu talu ait 2
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega, õhukese lubikrohv paekiviseintega, tsementkivist poolviilkatusega hoone. Keskosas eenduv katusealune ( omanike omalooming). Avadel ja nurkadel kitsas valgeks krohvitud krohviraamistus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Ehitatud 1930. – ndatel. magamisaidaks. Ümberehitatud 20.s. lõpul.</span>


source: A
code: 20962
name: Koguva küla Jaagu talu saun-paargu-kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saun-paargu laotud tahumata paekividest. Kelder suurtest paekivi plokkidest, kaetud pealt lameda mätastatud, osaliselt eterniitkatusega. Praegu osaliselt vare.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul. 
</span>


source: A
code: 20963
name: Koguva küla Jaagu talu sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud ainult paekivist seinaosad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koguva külla kuuluv Jaagu talu ulatub tagasi 17. sajandisse. Enamik talu hooneid on ehitatud alates 1880. kuni 1930. aastateni. Samast perioodist pärineb ka talu sepikoda, mis on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi lõpus. 1940. aastatel jäi talu elaniketa ning seisis üle 30 aasta tühjana, mistõttu jäid hooned varemeisse. Taluhoonete taastamisega alustati 1980. aastatel. Talu sepikoda on senini varemeis, ent katustatud.</span>


source: A
code: 20964
name: Koguva küla Jaagu talu laut-töötuba
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, paekiviseintega ehitis, rooviilkatuse all. Pikk klombitud paekivist esifassaad on liigendatud vaheseintega ja tagasiastetega. Väljas on tõõkojapool eraldatud laudapoolest, loomade kaitseks, madala kivimüüriga. Otsafasaadi suured aknad on pealt dekoratiivsillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud  20.s. algul.
</span>


source: A
code: 20965
name: Koguva küla Pärdi talu elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud ajastule iseloomulikult, ilma rehetoa ja rehealuseta. Kelder on ehitatud maja alla, osaliselt on välja ehitatud ka katusekorrus. Ristpalkhoone on kaetud rõhtlaudisega ja värvitud. Sissepääsu ees klaasakendega veranda. Viilkatus kaetud rooga. Katusealuse otsaseina püstlaudade otsad dekoratiivse lõikega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärdi majapidamine tekkis alles 20. sajandi teisel veerandil, mil Hansu talu läks vendade vahel jagamisele. Maa jaotati võrdselt – mõlemale 35,6 ha. Hoonestuse rajamiseks jäi Hansu talu lähistele maad napiks ja nii kujunes uuele talule suhteliselt väike, külatänavate ja Vanatoa talu hoonetega piiratud õu. 
 Küla keskel paikneva asendi tõttu, on talu määrav planeeringu kujundajana. Eluhoone ehitati 1921.</span>


source: A
code: 20966
name: Koguva küla Pärdi talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Püstlaudisega palkhoone. Kaetud roost viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. II v.</span>


source: A
code: 20967
name: Koguva küla Pärdi talu saun
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ¾ osas paekivist, 20.s. IV v. juurdeehitatud ruum krohvitud silikaattellistest, kaetud roost viilkatusega.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. II v.</span>


source: A
code: 20968
name: Koguva küla Tooma talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamu osas rõhtpalkseintega ja laudisega, rehealuse osas maakiviseintega pikk rehielamu, kaetud tüüpilise roost kelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tooma talu  ajalugu on kirjalike dokumentide põhjal võimalik jälgida 1648/49 vakuraamatute järgi. Tooma talu on Käspri ja Hansu kõrval üks kolmest vanemast vabatalupoegade talust, mis perekonnanimede panekul sai Schmuuli nime. Nende kauget esivanemat Hansket nimetatakse aga juba aastal 1532, mil ordumeister Wolter von Plettenberg läänistas talle 2½ adramaa suuruse talu Koggi. Nimetatud ürgtalust hargneski 17. sajandi keskpaiku Tooma talu, mille nimi kinnistub enne 1750. aastat. Talu suurus oli 19. sajandi algusest kuni tänaseni 70,28 ha. Põhielatusallikaks viimase saja aasta jooksul on Tooma talus olnud talupidamine, sest merele ei jätkunud meestööjõudu: talus oli kestnud tütarde õnn läbi mitme põlve. Viimane asjaolu põhjustaski – pereema Ruudu Schmuuli venna mälestuste järgi – talu elamu osa ringitõstmise rehealuse asemele. Vana uskumuse kohaselt loodeti sellega tallu tuua pojaõnne. Ümberehitus toimus 19. sajandi teisel poolel. Kuna talus peeti kinni vanadest tavadest ja elulaadist, säilitas ajalooline talu oma etnograafilise ilme. Tooma rehetare oli viimane Koguvas, kus elati veel paepõrandaga, reheahju ja partega rehetares. Viimane rehielamu ümberehitus toimus 1950. aastate lõpus – ehitati laudpõrand, vineerlagi, suured aknad, glasuurtellistest pliit ja leivaahi, ühtlasi eraldati ruum rehealusest vahekoridoriga. Tooma talu on kirjanik Juhan Smuuli (1922 – 1971) sünnitalu, kuhu rajati 1973. aastal Juhan Smuuli Muuseum (1973), mis laiendati kogu saare kultuuri hõlmavaks Muhu Muuseumiks 1990. aastal. Rehielamu varasematest juurdeehitustest võiks märkida otsakambrit (Juhan Smuuli suvetuba), mille ehitas 20. sajandi algul kirjaniku poolvend Mihkel Muul (1887 – 1953) oma pere tarbeks. Muhu Muuseumi eksponaathooneid on restaureeritud viimase 30 aasta jooksul vastavalt vajadusele. 2003. aastal alustati uut renoveerimisringi.

Rehielamu ehitatud 19.s. II p.. juurdeehitus 1926. Ümber ehitatud 1960-ndatel (suured aknad jms.)</span>


source: A
code: 20969
name: Koguva küla Tooma talu vana ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1/2 osas rõhtpalkseintega, 1/2 osas paekiviseintega ehitis, kaetud tüüpilise roost kelpkatusega.

</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1912.</span>


source: A
code: 20970
name: Koguva küla Tooma talu uus ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3/4 osas rõhtpalkseintega, 1/4 osas paekiviseintega ehitis, kaetud tüüpilise roost kelpkatusega.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880.</span>


source: A
code: 20971
name: Koguva küla Tooma talu paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega ehitis, viilkatus laudadest kattega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I poolel, restaureeritud 1970. algul.</span>


source: A
code: 20972
name: Koguva küla Tooma talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkseintega hoone kõrgel paekivivundamendil, kaetud rookatusega. Hoone toetub ühte otsa pidi lahtiste kividega kiviaiale, mis moodustab otsaseina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 20973
name: Koguva küla Tooma talu küün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkseintega hoone, kaetud rookatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20974
name: Koguva küla Tooma talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, pooleldi maapealne ehitis, kaetud mätastega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20975
name: Koguva küla Tooma talu sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist hoone, laudviilkatuse all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20976
name: Koguva küla Hansu talu elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palkseinad on kaetud osaliselt laudvooderdisega, kaetud rookatusega. Sissepääsu ees veranda.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Taluõu asub küla tuumikus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsu talu (ka Hanso, Hansu) rajajateks on üks vabatalupoeg Hanskeni suguvõsa kolmest põhiliinist. Taluna on Antsu jälgitav 1702. aastast alates. Hilisema lahknemise teel on Antsu talust eraldunud Vanatoa, Välja ja Pärdi talud. Vastavalt 16. sajandi keskel antud vabakirjast lähtuvatele õigustele olid Antsu talu peremeesteks vabatalupojad, kellele 17. sajandil kinnitati postiveokohustus ja 19. sajandi esimesel veerandil anti perekonnanimeks Schmuul.
Taluna jälgitav 1702 a., talu rajajaks oli vabatalupoeg Hanskeni suguvõsa ühest kolmest põhiliinist.
Elumaja ehitatud 1867.a, selle rehealune on hävinud., eluosa 1910.a. paiku põhjalikult ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 20977
name: Koguva küla Pärdi talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist hoone, kaetud rookatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hansu talu läks vendade vahel jagamisele. Laut kuuluski algselt jagamisele läinud talule.
Ehitatud 20s. algul.</span>


source: A
code: 20978
name: Koguva küla Hansu talu saun
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paevundamendil, laudisega kaetud rõhtpalkseintega hoone. Laudkatuse all.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 20979
name: Koguva küla Hansu talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paevundamendil, 2/3 osas  rõhtpalkseintega, 1/3 osas (keskosas)  paekiviseintega hoone, rookatuse all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 20980
name: Koguva küla Hansu talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rookatuse all, 2/3 osas rõhtpalkseintega, 1/3 osas paekiviseintega hoone paevundamendil (palkseintega osas lahtistest paekividest vundamendil).
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul - 20.s. I poolel</span>


source: A
code: 20981
name: Koguva küla Hansu talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mätaskatuse all, paekivist ehitis. Kogu ulatuses maa peal. Esikülg dekoratiivne, laotud tahutud dolomiitplokkidest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1861.a.</span>


source: A
code: 20982
name: Koguva küla Vanatoa talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikliku õue põhjakülje sulgeb väga pikk rehielamu. Eriti dekoratiivselt mõjub lõhutud maakivist rehealuse osa, mille nurgad ja avad on raamistatud lihvitud dolomiitplokkidega. Hoone palkidest eluosa on vooderdatud ja värvitud, sissepääsu ees klaasakendega veranda. Kaetud eterniitkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanatoa talu kaugemaks eelkäijaks võib lugeda 18. sajandi algul registreeritud Wabanicko Hanso talu, mis õige pea lahknes kaheks Hanso Andruse ja Hanso Thomase vahel. Hanso Thomasele jäänud talu hargnes 1858. aastal jällegi kaheks ning nii tekkisid Vanatoa ja Välja talud. Talude maad olid enam-vähem võrdsed – Vanatoal 44,0 ja Väljal 46,5 ha. Tekkinud talude nimed aga viitavad taluõue asukohale. Kui Välja paigutus kaugemale küla lääneserva, siis Vanatoa piirneb vahetult Antsu taluga, talu asukoht jäi nö. algseks. Vanatoa ja Välja hoonete ehituslikus laadis on paljugi võrreldavat. Ühisjooni võib leida just 20. sajandi algul mõlemas talus rajatud hoonestuse juures. Välja talu juures leidsid ära märkimist sel perioodil lõhutud graniidist ehitused ja ka Vanatoal püüavad koheselt pilku samas laadis 1930. aastal rajatud viljakuivati ja elumaja 1910. aastast pärinev rehealuse lõhutud graniidist ehitatud osa. Tumedal taustal mõjuvad dolomiidist uste ja akende raamistused ning nurgakvaadrid eriti dekoratiivselt. Vanatoa hoonete paigutus õuel on mõnevõrra sümmeetrilisem kui teistes taludes.
Rehielamu ehitatud 1910.a.</span>


source: A
code: 20983
name: Koguva küla Vanatoa talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neljaosaline paekivist ait, mille kahe keskmise ruumi ette jääb sügavam ulualune. Kaetud plekk-katusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel v. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 20984
name: Koguva küla Vanatoa talu kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lõhutud graniitkivist, dolomiidist dekoratiivraamistustega, tsementkivi katusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1930.</span>


source: A
code: 20985
name: Koguva küla Vanatoa talu küün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline väike, rõhtpalkseintega, lahtistest paekividest vundamendil, eterniidiga kaetud rookatuse all olev majandushoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel, rekonstrueeritud 20.s. lõpul.</span>


source: A
code: 20986
name: Koguva küla Vanatoa talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Osaliselt paekiviseintega, osaliselt rõhtpalkseintega hoone, mis toetub lahtistest kividest laotud vundamendile ja kiviaiale. Kaetud eterniitkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul</span>


source: A
code: 20987
name: Koguva küla Käspri talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väga pikk, suure rehealuse osaga. Toa- ja kambritepoolne osa on palkseintega, vooderdatud. Rehealuse seinad paekivist. 1970 algul paigaldati rookatusele eterniit ja muudeti akende ruudujaotust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käspri on üks kolmest Koguva küla põlistalust, mille arengut võib jälgida 17. sajandist alates, mil vabatalupoeg Hanskenile antud maadel elas kolm peremeest – Käsper, Andrus ja Jürgen. 18. sajandi esimesel poolel lahknes siit Jürna talu. 19. sajandi esimesel veerandil, mil Koguva elanikele kinnitati perekonnanimed, sai tollane peremees Käsper sarnaselt teistele vabatalupoegadele perekonnanimeks Schmuul. Huvitav on siinkohal märkida ka pere meesliikmete eesnimede traditsionaalsust: peremees Käspri isa oli Ado, vanaisa Käspri üks poegadest oli Ado (kellel omakorda poeg Käsper), teine poeg Käsper (kes võeti 1823. aastal nekrutiks), kolmanda poja nimi oli Hans. Viimane nähtavasti polnud kohustatud tavapärast nimedeliini jätkama – 1844. aastal sündinud pojale pandi nimeks koguni Friedrich Jakob. Peremeeste liini pidi jõuab aga nimekuju Ado 20. sajandisse. 
Rehielamu ehitatud 19.s. lõpul. Põhjalikult ümberehitatud 1918.a., lisaks hilisemad ümberehitused.</span>


source: A
code: 20988
name: Koguva küla Käspri talu ait 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suur, paekivivundamendil rõhtpalkseintega hoone, rookatuse all. Vanal, ümberehitamata hoonel on säilinud algupäraseid uksi ja sepisdetaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1870 a. Saaremaal ehitatud, mõni aasta hiljem Käsprile üles pandud.</span>


source: A
code: 20989
name: Koguva küla Käspri talu ait 2
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suur, paekivivundamendil rõhtpalkseintega hoone, rookatuse all. Vanal, ümberehitamata hoonel on säilinud algupäraseid püstlaudadest uksi ja sepiskäepidemed ja lukuplaadid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1800 a.</span>


source: A
code: 20990
name: Koguva küla Käspri talu saun-paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eterniitkatuse all, 1/3 osas paekiviseintega, 2/3 osas laudisega kaetud rõhtpalkseintega hoone paevundamendil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul.</span>


source: A
code: 20991
name: Koguva küla Käspri talu küün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eterniitkatuse all, rõhtpalkseintega hoone, mille vundamendiks on kiviaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20992
name: Koguva küla Käspri talu kelder 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pooleldi maapealne, pealt eterniit viilkatusega paekivist ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20994
name: Koguva küla Käspri talu sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõrvapapiga kaetud laudkatuse all, paekiviseintega suhteliselt hiljuti rekonstrueeritud hoone.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul. Rekonstrueeritud 20.s 90-ndatel a-tel.</span>


source: A
code: 20995
name: Koguva küla Jürna talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, hästi proportsioneeritud ristnurkadega palkhoone, paekivist rehealusega. Näide rehielamu arengutüübist, kus rehetoa esi- ja tagaküljele jääb sügav ulualune. Paks rookatus on kaetud eterniidiga</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17.s. keskpaigaks olid 1532 vabakirja saanud Hanskeni järeltulijad jagununud kolme harru, mis talude kaupa on jälgitavad 18.s. alusest. Nendest üks on 1731. a, paiku lahknenud  hilisemateks Käspri ja Jürna taludeks. 
Rehielamu ehitatud 1886 a.
Elanikud.
17. sajandi keskpaigaks olid 1532. aastal vabakirja saanud Hanskeni järeltulijad jagunenud kolme harru, mis talude kaupa on jälgitavad 18. sajandi algusest alates. Nendest üks – Wabanicko Kesperi talu on 1725. ja 1731. aasta vahel lahknenud hilisemateks Käspri ja Jürna taludeks. 18. sajandi esimesel poolel tekkinud talu kuulus seega Hanskeni otsestele järeltulijatele ning nendele laienesid Koguva vabatalupoegadele antud õigused ja kohustused. 1825. aastal sai Jürna peremees Jurri perekonnanimeks Schmuul (allikates on tuntud veel mitmesugused nimevormid nagu Smuhl, Muul, Shmuul jt.). 20. sajandi algupoole oli peremeheks veel Schmuul, hiljem (tütre abiellumise kaudu) tuli Jürnale perekonnanimi Noor.</span>


source: A
code: 20996
name: Koguva küla Jürna talu kalaait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil, klombitud paeseintega hoone, kaetud eterniit viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1870. aastal, dateeringuga paekivi hoone seinas.</span>


source: A
code: 20997
name: Koguva küla Jürna talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-osalise paekivivundamendil palkseintega ( osaliselt vertikaallaudisega) hoone. Rookatus kaetud eterniidiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 20998
name: Koguva küla Jürna talu saun-paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil, tahutud paekiviseintega, viilkatusega uuem hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul</span>


source: A
code: 20999
name: Koguva küla Jürna talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheruumiline paekivihoone. Praegu varemeis (2004)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1870.</span>


source: A
code: 21000
name: Koguva küla Jürna talu mõrrakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivivundamendil, ruudukujulise põhiplaaniga ristpalkehitis, millele on hiljem juurde ehitatud tuulekoda. Kaetud uue rookatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne ehituskehand rajatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 21001
name: Koguva küla Jürna talu küün
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivivundamendil, ristpalkseintega,  eterniitviilkatusega hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul v. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 21002
name: Koguva küla Jürna talu kelder 1
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega, pooleldi maapealne, eterniit viilkatusega ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 21003
name: Koguva küla Jürna talu kelder 2
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkehandiga paekivist silindervõlviga maakelder, mis on jaotatud eeskojaks ja keldriruumiks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koguva külla kuuluvast Jürna talust on esimesi teateid 1731. aastast. Talu rehimaja on rajatud 1886. aastal pärast vana rehielamu hävimist tulekahjus. Tõenäoliselt pärineb ka kelder uue rehielamuga samast ajast. Hiljemalt 1983. aastaks oli keldri lagi osaliselt sisse varisenud. Hoone restaureeriti 2010. aastal.</span>


source: A
code: 21004
name: Koguva küla Tiigi talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtpalkseintega hoone, lahtistest paekividest vundamendil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tiigi vabadikukoha tekkimine iseloomustab Koguva küla planeeringulisi muutusi 20. sajandil. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul rajatud vabadikukohad paigutusid küla kaugematele äärealadele ja nii moodustus Koguvas tuumikküla, kus keskse sumbküla ümber paigutusid vastrajatud kohtade hooned hajaasustusena. Tiigi hooned rajati 1914. aastal Madis Schmuuli poolt Jürna talust ostetud maatükile. Kui tõmmata mõtteline joon läbi küla kirdest edelasse, jäävad otse Väikese väina äärde Tiigi hooned. Vastavalt vabadiku staatusele oli hoonete arv minimaalne.</span>


source: A
code: 21005
name: Koguva küla koolimaja
type: ehitismälestis
alt_id: 345
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Funktsioonist lähtuvalt puuduv õuel traditsiooniline kiviaed. Palkseintega ja rookatusega hoone, hiljem vooderdatud ja värvitud. Seinad on seestpoolt olnud  krohitud, ülaäärde on taastatud maaling.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Külakooli (koolielu) koht tekkis seoses koolihoone rajamisega Koguva külla 19. sajandi teisel poolel. Sel perioodil oli Muhus ehituspuitu juba vähe ja nii toodi koolimaja Koguvasse Saaremaalt, Oti mõisast. Väikene hoone, kus õppis keskmiselt kolmekümne lapse ringis, oli arvestatud ainult õppetööks. Kuna koolis käisid ainult Koguva küla lapsed (lähedaste naaberkülade – Igaküla ja Rootsivere elanikud läksid massiliselt õigeusku ja lapsed ei kasutanud ka Koguva küla luterlikku koolimaja), puudus Koguva sumbküla planeeringut arvestades vajadus laste magamisruumide järgi koolihoones. Ka ei elanud õpetaja kooli ruumides. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algupoole oli kooliõpetajaks Tõnise talust pärit ja 1890. aastal Saadule asunud Jaan Schmuul. Saadu hooned asuvad üle külatänava kohe koolimaja vastas. Kool lõpetas tegevuse enne II maaimasõda ja hiljem on koolihoonet kasutatud elamuna.
Maja palgid on Saaremaal 1876 a.  ülesraiutud ja sealt Koguvasse toodud. 20.s. 90-datel a. I poolel ümberehitatud.</span>


source: A
code: 21006
name: Kuivastu kõrts
type: ehitismälestis
alt_id: 346
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivihoone on L-kujulise põhiplaaniga. Pikk, kuid suhteliselt madal maja on kaetud S-kivist kõrge kelpkatusega, millel on väheeenduv katusekarniis. Hoonet kaunistavad tee pool 11 saledat dolomiidist toskaana sammast ja kuuese klaasijaotusega aknad. Suurde kõrtsituppa pääses läbi teepoolse talli kõrval oleva eeskoja. Kõrtsmiku eluruumid paiknesid tavakohaselt hoone tagaküljel, käimlad tallide kõrval. Väiksemasse, sakste talli pääses ulualt läbi viltu asetsevate väravate, talupoegade talli väravad olid fassaadipinnas. Väljasõiduväravad on hoone otstes.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuivastu kõrtsihoone paikneb vahetult enne sadamat otse maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud pärast 1840 aastat (arh N. Lorenzon). 1970. a-tel alustati restaureerimistöödega, et kohandada hoone hotelliks-pansionaadiks.</span>


source: A
code: 21007
name: Muhu kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 347
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone koosneb ühelöövilisest pikihoonest ja kitsamast 4-nurksest koorist, mida erandlikult täiendab väike ristkülikuline lõpmik (sama Pühalepa kirikus). Peauks on W-seinas ja külguks eeskojaga S-seinas. Käärkamber puudub. Puudub ka massiivne torn, mida asendas 1764 ehitatud väike 8-tahuline haritorn. Valmis kolmes etapis. Esmalt ehitati valdav osa pikihoone müüristikust, kus paksus W-seinas paikneb müüritrepp ja külgseintes on tugevalt raamistatud kitsad lantsettaknad. Akende teravkaarsed  sillused  algavad külgedel väikese laiendusastmega (sama Ambla, Koeru ja Karja kirikus). Pikihoone täielikku väljaehitamist O-s takistas nähtavasti esikirik. II ehitusetapil esikirik lammutati. Uued meistrid, kes korrapäraselt käsutasid meistrimärke ja töötasid ka Karja kiriku ehitusel, püstitasid lõpmikuga koori, viisid lõpuni pikihoone ehituse ja ühendasid mõlemad ruumid võidukaarega. Esimesena valminud kooris on laiad (O-seinas 3-jaoline, S-seinas 2-jaoline) ehisraamistikuga aknad; raamistiku kujunduses teravkaarsetel jagudel kas kolmiksiir (O-aknal) või neliksiir.  Sammastega raamistatud koorilõpmik on käetud teravkaarse silindervõlviga, kuid koor rist-roidvõlviga. Erandlikult on võlvipealne varustatud läbi välisseinte ulatuvate veesülititega (sama Pöide kirikus). Roided on mõikakujulised ja toetuvad koos kilpkaartega 4-nurksetele nurgapostidele. Harvaesinevad on postide kapiteelitaolised talumid, sarnanedes kõrge poolümara vaagnaga (sama Karja kirikus). Nn. vaagentalumeid kaunistavad miniatuursed rippkonsoolid, mis on koorimeistrite iseloomulikumaid motiive. Koori O-nurkades lisanduvad neile kähe kilpkaare ja roide iseseisvate kandjatena kolm suurt konsooli, mis on kinnitatud ümber vaagentalumi, tollal unikaalne tsistertslaslik lahendus. Erandlik on ka W-portaal. Lamedalt teravkaarne portaal on 2-astmelise profiiliga. Sisemise astme moodustab ukseava raamistus, keskmise astme 4-nurkne palendipost koos talumiliistu ning arhivoldiga ja välimise astme tüse servamõigas, mis katkematu ümarvöödina raamistab kogu portaali, kuid mille alumised otsad on kärbitud; neile on antud sambabaasi kuju, mida kaunistavad miniatuursed rippkonsoolid (anal. Pöide kiriku S-portaaliga). Tõen. 13. s. IV v. valminud kooriruumi seina kaunistas Gotlandist tulnud meister figuurimaalidega.  Pärast kooriruumi valmimist võlviti pikihoone kahe kuplitaolise ristvõlviga, millel on kilpkaared ja dekoratiivsed mõigasroided. Eelnevalt kõrgendati seinu u. 2,5 m ja paigaldati pikihoone nurkadesse nagu koo-riski võlvikaarte jaoks vaagentalumiga nurgapostid. Vöönd-kaare toeks oli varutud kaks astmeliselt allapoole ahenevat liseeni, mille kõrval on mõlemal pool teravaks tahutud otsaga polügonaalne rippkolonett (sama Karja kirikus ja Tallinna toomkirikus). Valminud pikihoone kaunistati figuurimaalingutega (14. s. I v., Gotlandi meister. Sisustuses kantsel (1629, B. Raschky, vanimaid Saaremaal), altarisein (1827, N. Lorenzen; maaling 1788, M. Kjerulf), hauaplaat mehe kujutisega (13. s., kasut. müüri trepi uksesillusena), hauaplaat ringtekstiga (14. s.), pingistik (18. s. keskelt). 
(V. Raam, Eesti Arhitektuur)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Skolaaride kaitsepühakule Aleksandria Katariinale pühitsetud Muhu kirik puust esikirik ehit. tõen. pärast 1233, mil Muhu saar langes Mõõgavendade Ordu valdusse. 
1941 kirik põles; aastail 1957 -1958 restaureeriti kimmlaudadega kaetud kõrge sadulkatus.
Restaureeriti 20.s. lõpul  (proj. 1993, arh. T. Parmakson).</span>


source: A
code: 21008
name: Muhu kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: 347
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed on ümbritsetud kuivlaos ehitatud paekivist ~70cm piirdemüüriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud tõenäoliselt 18. saj. lõpul - 19. sajandil.</span>


source: A
code: 21009
name: Muhu pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, ühekorruseline L kujulisepõhiplaaniga,  eri aegadel üksteisega liidetud  puithoone. Kaetud kelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pastoraat on märgitud juba rootsiaja (17.s.) lõpust pärinevail kaartidel (EAA.308.2.50 ja EAA.308.2.54). Rootsi ajal rajatud pastoraat purustati 1703. aastal. Peale Põhjasõda (1700-1721)  ehitatud pastoraadihoone hävines süütamisest tekkinud tulekahjus. 
100 aastat hilisemal nn. reguleerimisaegsel kaardil (EAA.2072.3-2.357) on aga peale kiriku ja kirikuaia jälgitavad kõik selleaegsed pastoraadi hooned.  Kui tänane üsna suuremahuline puitehitis paikneb põhja-lõuna suunas, siis 1800.a kaardil on pigem ida-lääne-suunalist peahoonet kujutatud rea väiksemate kõrvalhoonetega. 
Pastor Gottlob Schmidti ajal ehitati 1832.a uuesti tänaseni säilinud pastoraadihoone.
Kuni 20.s. I poole lõpuni elasid pastoraadis pastorid ja jagati kooliharidust .
1930-ndate pastorid Schultz ja Eicchorn ei ole enam pidevalt Muhus elanud. Selle asemel on sel ajal pastoraadis elanud Muhu arstid – doktor Luig ja 1932. kuini 1940. aastani doktor Dmitri Golubjatnikov (1896–1942), kes siinsamas ka haigeid vastu võtsid.
(Allikas: http://ylo.rehepapp.com/Muhu/K%fclad/Liiva/LIIVA.DOC) 

Peale sõda tegutsesid majas vallavalitsus, postkontor, telefonikeskjaam, näidati kino. Kui 1948. aastal hävis tules Liiva Algkool, anti maja kooli käsutusse. Pikka aega on hoone olnud Muhu Põhikooli kasutuses, kuid nüüd on see tagastatud kogudusele.</span>


source: A
code: 21010
name: Muhu pastoraadi park
type: ehitismälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>19.s. pärinev pargistruktuur  on paeguseks aimatavalt säilinud.  Jalgteid ääristavad vanad põlispuud ja  kännuvõsudest kasvanud uued puud. Parki ümbritseb kiviaed.  Lichingeri kaardil kujutatud pargi põhjapoolne osa ei ole säilinud. Kooli jaoks on parki rajatud palliplats ja laste mänguväljak. Park on suhteliselt hõre. 
Pastoraadi kõrvale on mõne aasta eest paigutatud mälestuskivi dr. Dmitri Golubjatnikovile. 
Liigiliselt domineerivad pargis  kodumaine saar ja vaher. Pargi koosseisu valem: 5Va4Sa1Pp+Ho+Ja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muhu pastoraadi ümbrust kujutaval kaardil aastast 1799 on pastoraadihoone ümber näha ümbritsevast teist värvi ala, arvatavalt on tegu tarbeaiaga.  W. Lichingeri kaardil aastast 1907 a on näha pastoraadi W-küljel  lage plats ning majast N ja W pool ümbritseb seda kaarjate jalgteedega liigendatud park.</span>


source: A
code: 21011
name: Muhu pastoraadi piirdemüürid
type: ehitismälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargiala piirav ~0,7m kõrgune paekivimüüritis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. piiramaks pastoraadi aiaala.</span>


source: A
code: 21012
name: Muhu pastoraadi ait
type: ehitismälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike krohvimata paekivihoone. Kaetud viilkatusega, mille otsaviilud puitlaudisega. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s.</span>


source: A
code: 21013
name: Muhu pastoraadi tall
type: ehitismälestis
alt_id: 348
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne, õhukuse krohvikihiga paekiviehitis. Kaetud olnud viilkatusega, viiluväli püstlaudisega. Väikesed aknad räästa all. Sissepääsuuks kahepoolne. Põlenud 2008.a. septembris.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1846. Võib olla veelgi varem , 1800 a.reguleerimisaegsel kaardil (EAA.2072.3-2.357) on peale kiriku ja kirikuaia jälgitavad kõik selleaegsed pastoraadi hooned.
((Allikas: http://ylo.rehepapp.com/Muhu/K%fclad/Liiva/LIIVA.DOC)</span>


source: A
code: 21014
name: Uuetalu talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palkidest rehetoa ja paekivist rehealusega, eterniidiga kaetud rookatusega rehielamu. Reheosa põlengus hävinud.  Hiljem 20.sajandi algul, lisatud juurdeehitus on muutnud hoone põhiplaanilt L- kujuliseks. Juurdeehituse sissepääsu ees klaasveranda.  Hoone eluosa on vooderdatud ja värvitud, rehealuse osa oli krohvimata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on Nõmmküla ühe vanima talukohaga, talu rehealuse kiviosal on aastaarv 1890, korstnatel 1898 ja 1901. Nii rehielamu kui ka aidad, nende praeguseni säilinud plaanilahendusega, on märgitud juba 1853. a. mõisaplaanile. Eesti Rahva Muuseumi andmetel töötas Uuetalus 20. sajandi algul kool. 1969. aastaks oli talu pererahva poolt maha jäetud. 1971. aastal müüvad omanikud Uuetalu kunstikombinaadi “Ars” suvilaks, seda kuni 1990ndateni. Viimane omanik on Eesti Kunstnike Liit. 2000ndate alguses on rehemaja tulekahjus kannatada saanud, säilinud hooneosad on konserveeritud.</span>


source: A
code: 21015
name: Uuetalu talu kolmeruumiline ait
type: ehitismälestis
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus, kolmeruumiline magasiait, mille 2 vasakpoolset ruumi on ristpalkidest, parempoolne paekivist ja  kahe poolega väravatega. Kaetud roost viilkatusega. Aidaruumide uksed asetsevad esiseinas kõrvuti, tagaseinas mõlemal ruumil aken. Uksed kalasabalaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19/20 s vahetuse paiku</span>


source: A
code: 21016
name: Uuetalu talu neljaruumiline ait
type: ehitismälestis
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus, neljaruumiline ristpalkidest kalaait, roost kelpkatusega ja laia ulualusega. Vasakpoolsel ruumil umbes 1,5m kõrgune kivimüür, mille peal 12 palgikorda. Uks kivimüüri kõrgune. Aidal ees 3 sammast, mis alt ja ülevalt neljakandilise ristlõikega, keskelt tahutud servadega. Aidaruumi ees trepp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19/20 s vahetuse paiku</span>


source: A
code: 21017
name: Uuetalu talu paargu-sepikoda-kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Köök ja sepikoda asuvad ühe katuse all, kelder külgneb vahetult. Hoonete seinad paekivist, õuepoolne ots laotud dekoratiivselt erivärvilistest maakividest. Kaetud viilkatusega . Sepikoja viilu otsalauad on asetatud rõhtsalt üksteise peale ülespoole ahenevate kordadena. Aknad pealt ümarkaarsed. Avad, keldri otsaviil  ja nurgad markeeritud hammaslõikeliste tahutud dekoratiivsete paekivitahukatega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1907.</span>


source: A
code: 21018
name: Uuetalu talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk vasakpoolsest hooneosast ristpalkidest, parempoolne paekivist hoone. Kaetud roost viilkatusega. Kiviosa uksed  püstlaudisega ja pealt kergelt ümarkaarsed.  Vasakul kahepoolega puitväravad. Sellest paremale jääb kaks tavalist puitust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algul.</span>


source: A
code: 21019
name: Uuetalu talu tuuleveski
type: ehitismälestis
alt_id: 351
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uuetalu tuulik on ringikujulise plaaniga neljakorruseline hollandi tüüpi tuulik, mille müüritise esimene korrus on lõhatud graniitrahnudest ja 2-4 korrus paekivist. Müüritisel on säilinud krohvi fragmendid. Tuuliku pea on kaetud laudisega, tiivad ja rõdu lagunenud. Avatäited on uuendatud 1990. aa algul. Sisseseade on praktiliselt täies ulatuses säilinud. 

Tuuliku 1. korrusel paiknevad vastamisi asuvad suured väravad veskikotta pääsuks. Tuulik on võrdlemisi väikese läbimõõduga hollandi tüüpi tuulik. Esimesele korrusele ulatub püstvõlli alumine ots, mis lõppeb väikse suurrattaga ning horisontaalselt sellelt jõudu võtva värkliga, kust on tuulejõu saanud jahvatamisprotsessiga otseselt mitteseotud mehhanismid nagu näit. gotlandi käi, tuulimasin, kreissaag vms. Tuuliku 1. korrusele on ladustatud ka metallist kodarate ja raudrummuga tuuldepööriratas, mis on asunud varasemalt tuuliku vihmri (saba) küljes. Tuuliku 1. korruse laes asuvate rihmaseibide abil on olnud võimalik käitada tuule jõul ka mehhanisme masinarihmade abil väljaspoole tuulikut, nagu näit. rehepeksumasinat vms. 

Tuuliku 2. korrusel asub kammratas koos pillpakkude ja värklitega veskikivide ringiajamiseks. Kammratta ja tuuliku suureratta ning värklite analüüsil võib öelda, et need ei ole väga suure läbimõõduga ning tuuliku töötamisel saavutatav ülekande võimsus (ja veskikivide pöörlemiskiirus) on kolmandiku võrra väiksemad täissuuruses hollandi tuulikust (Võhma veski, Kuressaare veski jt.) Teisel korrusel asub lisaks kokkuehitatud silinderpüülimasin, mille all on jahusõeltega jahukirst ja otsas tangukast. Korruselt saab alguse ülespoole ka kopp-elevaator. 

Kolmas korrus on kivikorrus, omal kohal on vaid valatud veskikividega kivipaar, graniidist kivipaar on Uuetalu talu õuel. Korrusele on lisatud 1940-1950. aastatel tüüpne ilmselt Venemaal toodetud kruubimasin (analoogid Seidla tuulikus Järvamaal, Partsi mõisa tuuleveskis Hiiumaal, Parila mootorveskis Läänemaal, Attemanni veskis Pärnu linnas jm.) Kruubimasin on lisatud teise veskikivipaari asukohale, kust on kivitõrre osad selleks tarbeks eemaldatud. Kivitõrre peal on tüüpiline hollandi tuulikute kinga ja koluga raamistikul raputisüsteem. 

Neljandal korrusel lõppeb altpoolt alguse saanud kopp-elevaator, korrus on kotilagi, kuhu vinnatakse viljakotid. Põranda asuvad viljakolud, lae all asub höördsidur kotivinna käitamiseks. Kotilae lagi on tuuliku pea alla avatud, laes asub lisaraamistik ning lõppeb müürikroon. Tuuliku peaalune liuglaager on puitklotsidel pööratava pea pealt uuendusena ringit tehtud raudrullidel pööratava pea peale. Tuuliku pea raamistik on valmistatud tammepuust, mis on tinginud pea säilimise tänapäevani. Suurratas ja teised peaalused mehhanismid on säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub maanteelt mõnisada meetrit eemal Nõmmküla küla serval talukompleksi kõrval. Tuulik on hästi vaadeldav ja on selgelt domineeriv aktsent maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuleveski on ehitatud aastatel1908-1911. Viimane kasutus oli 1950. aastatel.
Kaitse alla võetud aastal 1973, ENSV Ministrite Nõukogu määrus 1.08. 1973. nr. 346, lisa nr. 4</span>


source: A
code: 21020
name: Pädaste mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 349
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Härrastemaja iseloomustab järelklassitsistlik sümmeetriataotlus, detaile duudorstiil. Hoone on keskosast kahe-, tiibadelt ühekorruseline, kaetud tiibadelt kelp-, keskosast viilkatusega. Esi-ja tagakülje keskrisaliidid ning hoone otsad on astmikfrontoonidega, katuseräästa tõstab esile mašikuliifriis. Esikülje frontoonil on v. Stackelbergide dolomiidist omanikuvapp, paarisakendel pikad karniisiliistud. Varikatus ja rõduvõred olid valurauast. Vestibüülis on ažuurne aaderdatud puidust vahesein, anfilaadses järjestuses tubades historitsistlikud kahhelahjud ja -kaminad. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1566. a läänistati Johannes Knorrile mõned Pädaste küla talud ning Pater noster ja Hanpus-nimelised laiud Suures väinas. Siit sai alguse Pädaste mõis, mille omanikeks on olnud pea kõigi tuntumate Saaremaa aadlisuguvõsade esindajad (Knorring, Rosen, Vietinghof, Aderkas, Buxhövden, Stackelberg, Bock). 
17. saj lõpus oli Pädastes lisaks puidust härrastemajale ja kõrvalhoonetele veel suur viljapuuaed.	
Mõisa praegune peahoone on ehitatud 1875. a. 
1934. a kasutas mõisa härrastemaja eriotstarbetalu pidaja. 
1946-47.a kasutati möisahoonet hobulaenutuspunktina, hiljem asus siin kalakombinaat. Alates 1951. a-st oli mõisahoones Pädaste Invaliidide Kodu. </span>


source: A
code: 21021
name: Pädaste mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 349
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4,2  ha  parki suubuvad eri suundadest pärnaalleedega ääristatud  teed. Selgelt piiritletud ristkülikukujuline park on piiratud kiviaiaga, mis aia pool küllaltki kõrge. 
Härrastemaja idapoolselt küljelt avanev vaade sarnaneb sellega, mida võib näha  Lichingeri kaardil: majatagune korrapärase ringi kujuline lagendik on hoomatav; kummalgi pool seda eristuvad u 140 a vanused ringikujuliselt istutatud pärnade grupid. Parki piirava kõrge kiviaia idapoolses ääres on alles mõni üksik vana hobukastan, maha võetud puude kännuvõsudest on kasvanud uued. Kiviaia põhjaservas on säilinud mõned vanemad vahtrad ning paplid. Väljaspool pargi piire, mõisast ida poole viiva tee ääres, on osaliselt säilinud vana pärnaallee. 
Õues paiknevad ka kaks nelinurkse põhikujuga tiiki, üks aida ja sepikoja vahel, teine juustukoja ees. Neid kasutati mõisaajal kuldkokrede kasvatamiseks. Häärberist põhjas on pargis olnud kaheksakandilise põhiplaaniga ahjuga aiamajake, millest praeguseks on säilinud vundamendiase ja mõned kiltkivikatuse tükid
Peahoone esine moodustab eelnevast erineva ja iseseisva pargiruumi. Peahoone  kõrgelt paraadtrepilt avaneb pikivaade mereni. Majaesine park on regulaarse ülesehitusega kus kõrvalhooned paiknevad kummalgi pool sümmeetriliselt maja ja teedega. Sümmeetrilisust on rõhutatud ka hilisemate istutustega.
Härrastemaja ees asetseva ringikujulise klumbi sees on kaks  hariliku elupuu kultivari “Semperaurea”. Maja ees kasvavad ridades isekülvsed saared, vahtrad, kiviaia ääres on ka mõned jalakad. 
Aiaga piiratud lähipargile liitub   ca 2,3 ha suurune parkmets.
Dendroloogiliselt ei ole park liigirikas ( 35 erinevat taksonit) , domineerivad liigid kodumaine pärn, vaher, saar.
Tähelepanuväärsed üksikpuud: hariliku elupuu kultivar “Semperaurea” vanimad ja suuremad isendid (7,5 m), ameerika pärn suuremad ja vanimad isendid (14 m),  suurte dimensioonidega h?bepappel (h 26 m; ü 411 cm), kaheksaharuline pärn, harilik pärn (h 26,5 m; ü 510 cm), harilik pöök (h 26 m; ü 267 cm). </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17. saj lõpus oli Pädastes lisaks puidust härrastemajale ja kõrvalhoonetele veel suur viljapuuaed.
Mõisa praegune peahoone on ehitatud 1875. aastal. Samast ajast pärineb ka pargi praegune ümberkujundus.  
1890/91. a. Lichingeri kaardil on näha peahoonet põhjast kagusse ümbritsev suur regulaarstiilis, boskettideks jagatud park, ka maja ees ning taga olevad ringikujulised muruplatsid. Pargi peahoone taguses (idapoolses) osas on looklevad pargiteed. Härrastemajast lõunas on näha suur marja- ja puuviljaaed, mis on omakorda jagatud kolmeks osaks. Hoonest kirdes on väike ümar, pärnadega ümbritsetud küngas, kus on asunud pargipaviljon. Põhja pool küljes on sellel olnud raidkivist tahutud trepp. Praegu on künkale toodud kahe ilmselt samuti pargis paiknenud dolomiidist dekoratiivvaagna purunenud detailid.</span>


source: A
code: 21022
name: Pädaste mõisa piirdemüürid väravapostidega
type: ehitismälestis
alt_id: 349
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kogu ansamblit ja parki piiravad maakivimüürid, milles dolomiitpostidega väravad (3 väravat). Pargis säilinud metallist piirde osad ja kivialused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.saj lõpus.</span>


source: A
code: 21023
name: Pädaste mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne, pikk dekoratiivselt laotud  maakivist krohvimata hoone, mis on kaetud kõrge kelpkatusega. Esifassaad lahendatud viie kõrge, neljakandilistele sambale toetuva kaaristuna.  Nurgad ja kaaravade markeeritud valgete tahutud dolomiitkividega. Hoone keskel asus tõllakuur. Viimase ümberehituse käigus lisatud katuse väljaehitised, hoone kohandatud turistide vastuvõtuks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tall-tõllakuur paikneb mõisaansambli põhjapoolses osas, peasisskäigu värava kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19.saj lõpus.</span>


source: A
code: 21024
name: Pädaste mõisa meierei
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne, dekoratiivselt laotud  maakivist krohvimata hoone, mis on kaetud lamekatusega, katuse karniis profiiliga. Nurgad ja akna-ukseavad markeeritud valgete tahutud dolomiitkividega. Viimase ümberehituse käigus on hoone merepoolsesse otsa ehitatud terrass.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Meierei on ehitatud 19. saj IV veerandil.</span>


source: A
code: 21025
name: Pädaste mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline dekoratiivselt laotud maakividest hoone. Räästa all lai karniis. Keskosa eendub dolomiitkvaadritega ääristatud risaliidina. Lamekaarne ja madal dolomiitkividest sissepääsu vormistav avasillus toetub kahele lühikesele raskete abakusplaatidega sambale. Klassitsistlikuna kujundatud risaliidi lõpetab talastikku imiteeriv horisontaalsimss, tipul kolmnurkfrotoon, mille viiluväljas ehitusdaatumiga kivi. Pealt ümarkaarsed aknad on markeeritud  dolomiitkividega. Teisel korrusel olid viljasalved.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1879.</span>


source: A
code: 21026
name: Pädaste mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne väike maakivihoone. Nurgad dekoreeritud dolomiidist nurgakvaadritega.  Hoones säilinud korstna jäänused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1886.</span>


source: A
code: 21027
name: Pädaste mõisa puutöökoda
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne väike maakivihoone, mis on kaetud lamekatusega, karniis profileeritud puidust. Nurgad ja akna-ukseavad dekoreeritud dolomiidist nurgakvaadritega.  Esifassaadil embleem höövli, sae, peitli ja puuri kujutisega. Suvel kasutatava välikohviku maapind on kaetud liiga tihedalt paigutatud paeplaatisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1886.</span>


source: A
code: 21028
name: Pädaste mõisa keldrid
type: ehitismälestis
alt_id: 350
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maapealne, kahe sissepääsu ja kahe omavahel ühendamata, võlvitud keldriruumiga ehitis. Vasakpoolne kelder eesruumi ja kahe hoiuruumiga. Parempoolsem üheruumiline. Pealt mätastatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Keldrid paiknevad peahoonest kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.saj IV veerandil.</span>


source: A
code: 21029
name: Mustjala kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühelööviline pikihoone W-torniga ja kirtsam polügonaalne koor käärkambriga. Kujunduses esinevad kõrvuti romaani ja gooti stiili motiivid. Rahapuudusel jäi torn kavandatust madalamaks ja võlvid ehitamata.
(V. Raam, Eesti Arhitektuur) </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Projekt Peterburi arh.  ja arhitektuuriajaloolase D.I. Grim poolt. Valmis 1893.</span>


source: A
code: 21030
name: Mustjala pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suur, ühekorruseline viilkatusega hoone. Lõunapoolsel küljel hilisem klaasitud historitsistliku kahepoolse uksega veranda. Aknad enam-jaolt 6-jaotusega, osad hilisemad, 1930ndadest pärinevad (aknaava laiendatud). Siseruumides on samuti jälgi 1920-30ndatel tehtud muudatustest. Katus kaetud hetkel eterniidiga. Uste kohal olevad varikatused plekiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb 19.sajandi lõpust. Kasutusel olnud sidekontorina (nõukogude perioodil), raamatukoguna ja vallamajana.</span>


source: A
code: 21031
name: Mustjala pastoraadi kaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur korrapärase kaheksanurga kujuliste rakmetega salvkaev. Paekivivooderdisega salve läbimõõt ca 1,8 m, kaevu rakmed valmistatud suurtest tahutud dolomiitplokkidest, pealt kaetud kahe suure paekiviplaadiga, mis on omavahel sepisklambritega kokku tõmmatud. Pealisplaadi keskel ümar kaevuava. Pealisplaadi pinnale on uuristatud pealisehituse või vinnavõlli tugede pesad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb tõenäoliselt 19.sajandist.</span>


source: A
code: 21032
name: Maasi ordulinnuse varemed bastioni ja vallikraaviga
type: Linnus
alt_id: 358
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline ringmüüriga ümbritsetud piklik majalinnus. 46,9x12,2 m suurune Saaremaa dolomiidist ja paekivist peahoone on ehitatud kahes järgus. Neist vanim W-poolne kahe piilariga osa. Vanema isa väravad asusid  O-küljel. Peahoone oli 3-korruseline. Säilinud I korrus koosneb kolmest ruumist, neist kaks on ühe, üks kahe piilariga. Tüsedad 4-tahulised piilarid kannavad lihtsaid paekivist servjoonvõlve. Vanema osa trepid on S-seinas, nendega külgnevad ka mantelkorsten ja kerishüpokaust.  Vanema osa seinte paksus on 2,1-2,3m, uuemal 2,7-3m.
Peahoonet ümbritsev ringmüür moodustab ebakorrapärase nelinurga, küljepikkustega 70-90m.
Linnusel oli oma sadam. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnuse rajas  ordumeister Burchard v. Dreileben 1345, asendamaks Jüriöö ülestõusus saarlaste poolt hävitatud Pöide ordulinnust. Laiendused Goswin v. Herikese aegu. Ehitust täiendati 16.s. I p. 1576 Maasilinnus õhiti ja relvad viidi Kuressaare linnuse tugevdamiseks.

</span>


source: A
code: 21033
name: Rannaküla mõisa lindla
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on tüüpiline rookatusega ristpalkehitis (seinapalkide paksus 11-17 cm). Kui keskmisel osal on tüüpiline viilkatus, siis otsapealsetel kõrgematel hoonemahtudel on katused ebatraditsioonilise püramiidja vormiga. Majal puudub vundament, seinad toetuvad suurtele kividele. Hoone koosneb kolmest konstruktiivselt iseseisvast mahust. Otstes on ruudukujulised ruumid, nende vahel kuus madalamat ruumi. Igasse ruumi avanevad väga madalad ukseavad, aknad puuduvad. Säilinud on originaalseid sepishingi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Saaremaa kirderannikul Rannaküla külas, Nurme talu krundil, külavahetee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eesti Arhitektuuri (1996) andmetel on hoone ehitatud 19. saj. keskel, täpne ehitusaeg on teadmata. Tegemist on endise Rannaküla mõisa ainsa säilinud hoonega. Vastavalt suulisel traditsioonile on hoone ehitatud algselt hanemajaks.</span>


source: A
code: 21034
name: Ilpla mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa peahoone on keskmise suurusega, massiivsete proportsioonidega ühekordne krohvitud kivihoone. Kaetud väga kõrge kelpkatusega, mille otstel unkavad. Algselt rookatusega katus on kaetud eterniidiga. Osa aknaid säilitanud algse ruudujaotuse, enamus akanaavasid on ehitatud suuremaks, kõik aknad ja uksed on uuendatud. Ruumid on erineva suurusega, mis kajastub ka ebakorrapäraste vahemikega akende paigutuses. Kõrgetes ruumides on laudadega kaetud laed ja laia laudisega põrandad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ilpla mõis asub Pihtla ja Kuivastu maanteed ühendava tee ääres. Peahoone paikneb otsaga tee poole krundi keskel. Mõisaansamblist tee poolt vaadates paremal asub kivikalme (reg nr 12601)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. II p. Hoonet kasutati koolimajana.</span>


source: A
code: 21035
name: Ilpla mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, kuid vabakujundusliku lahendusega park. Nii ees kui tagaküljel väikesed väljakud, peahoone kõrval väike puuviljaaed. Pargis on hilisemad kujundatud hekid. Park on piiratud madala kiviaiaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Park ümbritseb põlispuudena kogu mõisa territooriumi, selle täpsemat asukohta v.a. puuvijaaed, mis asub peahoonest paremal, on raske määratleda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park rajatud 19 sajandil.</span>


source: A
code: 21036
name: Ilpla mõisa abihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Abihoone oli arvatavalt kasutuses laudana. Krohvitud paekivihoone on kaetud viilkatusega, mida katavad väikesed rombikujulised eterniittahvlid. Sissepääs suurtest väravatest, mis on uued, aknad muudetud, näha uuemast kivist seinaparandused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Abihoone asub mõisasse viiva tee ääres, otsaga maantee poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa abihoone on ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 21037
name: Ilpla mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisaansambel ja park on piiratud maakivist piirdemüüridega, teepoolsel küljel on ligi meetri kõrgune paekiviaed. Värava ava külgedel on kaks ümmargust paekivist posti, milledest ühele on süvendatud tekst "Ilpla Mõis ... ?".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 21038
name: Ilpla mõisa kaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kooguga puidust kaev, millel on säilinud on nii kook, vinn, hark kui rakmed. Kaev paikneb peahoone taguse hoovi nurgas abihoone vahetus läheduses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kaev asub peahoone taga hoovi nurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis rajati 18. sajandi keskpaigast, kui see rajati riigimõisana Põhjasõjast tühjaks jäänud külade maadele. Samast ajast pärineb ka mõisa arhailises võtmes ühekorruseline peahoone. Viimase ümber paikneb väike park, mille puistu asub põhiosas peahoonest läänes. Kaev asub peahoone taga hoovi nurgas ning kuulub tõenäoliselt kõrval paikneva 20. sajandil valminud abihoonega samasse ehitusjärku. Mõisa ajalooline saksakeelne nimi on Ilpel. Mõisaga on seotud maalikunstnik Oswald von Sass (1856-1913) ja tema poeg filmikunstnik Joachim von Sass (1902-1990). Pärast võõrandamist tegutses mõisasüdames kool, praegu on mõisa peahoones korterid.</span>


source: A
code: 21039
name: Kõljala mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 352
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokse üldkujuga ühekorruseline krohvitud kivihoone, mis on kaetud poolkelpkatusega. Vintskapid on ehitatud viimase ümberehituse käigus 20. saj lõpus. Fassaadi keskel ehisvaaside  ja joonia kapiteelidega sammasportikus, mille vahel on II korrusel rõdu. Otsafassaadide puitrõdu  on hävinud.  Sisearhitektuuri kujundavad anfilaadsed ruumid, hoone keskosas asuv saal ja vestibüül. Suhteliselt lihtsate klassitsistlike siseuste kõrval leidub neorenessanslikke ja – barokseid detaile. Hoone on kellerdatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Härrastemaja asub mõisaansambli pargis, Kaali - Kõljala ühendustee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasema teated mõisast pärinevad 1509. aastast.  Peahoone valminud põhiliselt  4 etapis. Keldrites on jälgi 17. saj ehitatust. Säilinud barokse üldkuju sai hoone 18. saj  IV veerandil. 19. saj keskpaigal lisati joonia kapiteelidega sammasportikus, mis tõenäoliselt  19. saj lõpus kaunistati ehisvaasidega dolomiitfrontooniga.  Tõenäoliselt sel ajal toestati ka hoone tagakülg raskete tugipiilaritega. Otsafassaadidele ehitati puidust rõdu. Eesti ajal oli mõisas põllutöökool. Hoone põhjalikud remont-restaureerimistööd tehti 20. saj lõpuaastatel, kui majas oli Kõljala sovhoosi kontor.
</span>


source: A
code: 21040
name: Kõljala mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 352
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega üldsuunitluselt regulaarne pargiala on piiritletud  20.s. lõpul ehitatud dolomiitplokkidest ja puitlippidest piirdeaiaga. Üldiselt on 1895/1886. a. kaardil nähtav regulaarne pargistruktuur aimatav ka täna. Peamist sissesõiduteed on ääristanud vahtraallee. Parki pääs on  läbi kolmeosalise väravaehituse kulgedes läbi väikese pargiosa ja lõpeb poolkaarse muruplatsiga härrastemaja ees. Park olnud piiratud kiviaiaga., mille lõunaküljele rajati 19. saj lõpul kolm kõrget massiivset väravat. Tähelepanu väärib suhteliselt heas korras olev piire. Maja tagused suured laiad majandusväravad ja selle postid on kujundatud kuulidega. Peahoone esine avatud. Vana teedevõrk on jälgitav  ja markeeritud põlispuudega.  Põllutöökooli ajal  rajati mõisa territooriumi lõunapoolsesse ossa  suur viljapuuaed, mis tänaseks veel täis kandeeas. Pargi kaguosas viljapuuaias  nelinurkne kividega vooderdatud tiik on risustatud ja kuivanud. 
Mõisapark on ajalooliselt ulatunud alale, kuhu nõukogude perioodil on ehitatud täiesti sobimatu silikaadist lasteaiahoone koos kõrvalhoonetega. Pargi idaosas on säilinud kaks 5-8  puust koosnevat põlispärnade ringi. Pargis domineerivad vaher, jalakas ja pärn. Üksik puudest hakkab silma ebatsuuga teisend glauca ja võimas hariliku pöögi punaseleheline vorm.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väikest rohtaeda härrastemajast idas võime näha juba 1784. a. kaardil. Ka 1896 a.a plaanil on sama teedevõrk üldjoontes säilinud  juurde on tulnud pargiosa härrastemaja ees ja oma üldkujunduselt on samuti regulaarne. 
Pärast mõisate võõrandamist tegutses mõisas Saaremaa alampõllutöökool, mille eksisteerimise ajal viidi ka pargis läbi teatavaid muudatusi.</span>


source: A
code: 21041
name: Kõljala mõisa pargi piirdemüür väravaga
type: ehitismälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kogu ulatuses on park piiratud aiaga. Idaküljes on ca 1,5m kõrgune piire on laotud maapinnalt suurtest paekiviplokkidest, millel madal peenikestest lippidest hõreda asetusega puitlippaed. Plokkide kõrgus varieerub pargi perifeersemas osas ühest kolme plokini peahoone kõrval.  Lõuna küljes murtud dolomiitkivist aed.  Ainulaadne on klassitsistlik  kolme avaga väravaehitis(keskel suur sõiduväravaava, kahel pool väiksed jalgväravaavad  puidust väravatega). Kõigi avade peal laia krohviraamistusega ümarkaared. Kogu uhke ehituse peal on kahepoolse kaldega katus. Maantee ääres peahoonest kahel pool kaks suurt kahepoolega majandusväravat, millede postid tahutud dolomiitplokkidest ja kaunistatud otsast kuulidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dolomiitplokkidest ja puitlippidest piirdeaed on rajatud 19.s. lõpul / 20.s. algul. Säilinud üldjoontes tänini.</span>


source: A
code: 21042
name: Kõljala mõisa karjalaut
type: ehitismälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk ja massivne paekivist krohvitud hoone, mis on kaetud poolkelpkatusega (eterniitkate). Pikiküle hoovipoolse osa keskel ja teepoolse osa mõlemas otsas on kõrge poolkelpkatusega väljaehitised. Läänepoolses otsas viib paekiviga vooderdatud kaldtee pööningu ukseni. Akna ja ukseavad pealt kaarjate sillustega, osaliselt suuremaks ehitatud. Avatäited on kõik uuendatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb mõisaansambli lääne-põhjapoolses osas, Kaali viiva tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanad karjalaudad, mis moodustasid suletud nelinurga kahe siseõuega on hävinenud. Praegune on ehitatud 1928. aastal.</span>


source: A
code: 21043
name: Kõljala mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud paekiviseintega mõisa abihoone, mis on kaetud viilkatusega (eterniidist kate). Kuna hoones olid algselt koos ait ja tõllakuur, kajastub see ka fassaadis. Osaliselt on hoone põhjaküljes säilinud vanad puidust ukse lengid ja kalasabamustris laudisega uksed ning originaalsed aknaavad (aknad uuemad). Maja lõnaseintes olevad avad on ringi ehitatud. Säilinud massiivsed laetalad, mis nähtavad räästa all.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb mõisaansambli lääne-lõnapoolses osas, paistab teelt silma.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. saj algul. Tõllakuur ja ait ühe katuse all. 20.saj II veerandil on hoone töökodadeks ümberehitatud.</span>


source: A
code: 21044
name: Kõljala mõisa kuivati-sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist seintega, plekiga kaetud viilkatusega ühekordne ehitis, mille katusel on üks vintskapp. Hoone on jaotatud kolmeks osaks, üks neist varemeis. Väljas säilinud kaks originaalset kalasaba laudisega ust, sees üks sarnane uks. Nähtav lagunenud tulekolle ja punasest tellisest korstnajalg. Üks aknaava tagaküljel ja suur ukseava esiküljel on suuremaks ehitatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuivati-sepikoda paikneb mõisaansambli sissesõiduteest paremal pargi ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandil. Mõisa ajaloolisel plaanil nimetatud hoonet magasiaidaks.</span>


source: A
code: 21045
name: Püha kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 354
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Püha Jakobi kirik on katkendliku kujunemislooga ja sellest johtuvalt erandliku iseloomuga kaitsekirik. Algkavatisest, mis mõneti on seotud Valjala ja Kaarma eeskujuga, jõuti algul valmis ehitada üksnes võlvitud käärkamber N-küljel, 4-nurkne koor ja mõnevõrra hiljem pikihoone O-sein võidukaarega. Võlvidele osutav müüritrepp algab käärkambri W-seinas ja suundub üles läbi koori N-seina (sama Kaarma ja Karja kirikus). Müüritrepilt pääseb ka käärkambri võlvipealsele, mis II etapil muudeti iseseisvaks korruseks, varustati piluakende ja kaminaga; käsutati tõen. palverändurite ööbimisruumina, häda korral redupaigana. Erandlikult on koori välisküljel puhta välispinnaga murddolomiidist seinad. Sokliaste on käärkambril faasitud, kuid kooril kergelt rihvatud. Kõrged aknaavad lõikuvad järsult seinamüüri ja on terava kvaaderkaarega ühtlaselt raamistatud (sama Valjala ja Karja kirikus). Ruumipildi määras esialgu puulagi. O-seinas oli omapärane vaheriiuliga sakramendiorv. Kavandatud pikihoonest valmis üksnes O-sein (/esp. koori W-sein) piilariga. 
Suhteliselt hilisele ehitusajale (tõen. 14.s. II p) osutab maakivide käsutamine paekivimüüris ja raidkivide vähesus. Plaanilahendus näib põhijoontes lähtuvat algkavatisest. Välisilme määrasid ahtad lühikesed tugipiilarid ja kvaadritega ääristatud pikad kitsad aknaavad. Müürivöönd räästajoone ja tugipiilarite ning akende vahel on iseloomulikult lai. Vanadele eeskujudele osutab ka portaalide arvukus. Neid oli kolm (N-portaal W-võlvikus ja S-portaal kooris kinni müüritud), mis nähtavasti oli seotud palverändurite tavanditega. W-fassaadi kujunduse määrasid peaportaal (praegu torni välisseinas) ja sale 4-nurkne viilutorn. Torni esiserv W-s toetus kolmele konsoolile, kuid tagasein moodustas viilu siseküljel eenduva kandemüüri (vrd. Harjumaa viilutornidega). 
Ruumipilt on Lääne-Eestile omaselt ühelööviline. Arhitektuurilise ruumikujunduse määravad traditsiooniliselt 4-nurkse ristlõikega kilpkaared ja päiskividega seotud roided (tules rikutud), mis kannavad kuplitaolisi ristvõlve. Roiete profiil sarnaneb pirnvöödiga, mille esiküljel kitsas reljeeflint. 
Torn  eendub pikihoonest tugevasti. Esiküljel raamistavad raidportaali kindluslikud tugipiilarid. Kolmnurkselt sulatud orv veeliistuga ja dekoratiivne ümarnišš kõrgemal osutavad otseselt Tallinna eeskujudele. Külgkorstnaga kamin V korrusel ja üksnes IV korruseni ulatuv müüritrepp muutsid torni ülaosa linnusetaoliseks redupaigaks.
 Sisustuses hauaplaat (17. s.), hilisbarokne altarisein (1753, G. Böhme; maaling uus), kantsel (1793), kaks laelühtrit (17. ja 18. s.). 
(V. Raam, Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajati tõen. 13. s. II p. Ajutine puust pikihoone asendati kiviehitisega tõen. 14. s. II p. kui sai iseseisva kihelkonna keskuseks. Liivi sõjas 1576 põletasid Ivan IV väesalgad torni ja võlvidele põgenenud talupoegi rünnates kiriku kuni müürideni. Taastati 1603 paiku. Tollest ajast pärineb massiivne W-torn. Käärkambri välisuks on a-st 1896, arvat. samal ajal müüriti kinni külgportaalid. Praegune kiiver ehit. 1924 (J. L. Gahlnbäck).</span>


source: A
code: 21046
name: Püha kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: 354
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pae- ja raudkividest kuivlaos ehitatud kivipiire kirikuaia ümber, lihtsate väravatega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 18.sajandi lõpul - 19.sajandil.</span>


source: A
code: 21047
name: Tõlluste mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 355
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk ühekorruseline peaaegu liigendamata osal paekivist, osal. puidust  hoone. Kaetud poolkelpkatusega, mis algselt oli roost. Hoone koosneb mitmest erijärkudel ehitatud osast. Vanem barokne osa on ristkülikukujulise põhiplaaniga, juurdeehitatud osa on ehitatud kõrgele soklile ja kaetud viilkatusega Tagafassaadis suur kõrgel soklil viilkatusega  juurdeehitis, mis lisab massiivsele hoonele klassitsistlikke jooni. Vanemal põhikorpusel on profileeritud karniis, uuemal osal see puudub. Sissepääsu ees algsest hiljem ehitatud lahtine veranda. Hiljem on ka ehitatud algse hoone otsa külge lisatud ehitist, mis kaetud kelpkatusega. (Ajalooline õiend, 1973, M.Hermat)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa ehitas Kuressare stiftfoogt Dietrich Behr.
1747 valminud kahe kõrge korstna ja rookatusega  barokne härrastemaja ehitati  ümber 1820 mil juurde ehitati kõrge soklikorrusega varaklassitsistliku ilmega tiib. Tagafassaadiga liituv suur juurdeehitis ja verandad pärinevad 19.s. lõpust.
Mõis vahetas mitmeid omanikke, Eesti Vabariigi ajal kasutas mõisa peahoonet Tõlluste algkool.</span>


source: A
code: 21048
name: Tõlluste mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 355
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike (1,6ha ) park on väljakasvanud vanast 18.s. viljapuu ja rohtaiast. Juba 1785.a. plaanilt võime näha härrastemaja ja aiamaja vahelejäävat müüridega piiratud korrapärasteks ruutudeks, puudega ääristatud põllu (aia) lapikesi. Pea sama pilti võib näha ka 19.s. lõpul, kuigi teedejaotus on veidi muudetud. 
Kahjuks on viimase 70 aasta jooksul park 2 korda tõsiselt kinni kasvanud (1940-60; 1980-90) ja see on avaldanud m?ju pargi tervislikule seisundile ja struktuurile. Maja edelapoolses küljes on tõenäoliselt varem olnud sissesõidutee; praegu teelt maja suunas viiv jalgrada on olnud ääristatud ebajasmiinihekiga, mis on säilinud tänini.  Parki ei ole regulaarselt hooldatud. Seda näitab kreegi võsa, noorte vahtrate grupid , üksikud saared ja vahtrad metsistunud põõsastikes-hekkides. 
2001. a. dendroloogilise inventeerimise (V. Maripuu) käigus registreeriti 14 puu- ja 14 põõsaliiki-kultivari. Kokku 27 taksonit ning koos 6 viljapuu- ja 5 marjapõõsa kultivariga 39. 
Põhipuuliigiks on harilik vaher.  Võõrliikidest valitsevad harilik ebajasmiin ja harilik sirel metsistunud põõsastikes-hekkides, mägivaher ja hobukastan. Dendroloogiliselt on huvipakkuvad 2 mõisaaegset ilusa laiuva võraga halli pähklipuud (Juglans cinerea L.), mägivahtrad (Acer pseudoplatanus L.) ja mägivahtra punaselehised vormid (Acer pseudoplatanus L. “Atropurpurea”).  
Dimensioonide poolest huvipakkuvad on 2 põlistamme välja ümbermõõtudega 489 ja 395 cm, vanus vähemalt 250 aastat).Tähelepanuväärivad on 5 mõisaaegset pirnipuud, sordid vajavad täpsemat uurimist.  Pargile on iseloomulikud suured ebajasmiinipõõsad ja murus kasvavad nartsissid ja liiliad.(pargiankeet, 2002).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 18.s II p. 
Sellest annavad tunnistust ka  mõisasüdamikuplaanid ( esimene 1785.a.)</span>


source: A
code: 21049
name: Tõlluste mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
alt_id: 356
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist kivimüürid piiravad endist tarbe-, hilisemat iluaeda. Sissepääsu juures väravad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 18.s. piiramaks roht- ja puuviljaaeda.</span>


source: A
code: 21050
name: Tõlluste mõisa kivisild
type: ehitismälestis
alt_id: 356
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühe suure kaarvõlviga rinnatiseta sild. Ehitatud kohalikust paest, sideaineks lubimört. Kivide välispind  veidi siledaks töödeldud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 21052
name: Tõlluste mõisa aednikumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 356
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on säilinud ümberehitamata kujul 18.s.  Kõrge soklikorrusega, arhailine hästi  proportsiooneeritud paekivihoone, mille räästas toetub ühel nurgal neliknurksetele sammastele. Romantilist üldilmet aitavad esile tuua kõrge roost täiskelpkatus, paekivist korstanapiibuga katuseharjal. Kõrge välistrepp viib eenduvasse, kinnise rõdu tüüpi puust eeskotta. Hoonel on väiksed ruudukujulised aknad. (Arh. mälestise pass)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aednikumaja põllupoolsel küljel on müüritud graniitkivi tähtedega MTE ja daatumiga 1764 .(Arh. mälestise pass) Arvatavalt on hoone ehitatud 1747-1749.</span>


source: A
code: 21051
name: Tõlluste mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 356
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne 2-korruseline barokse üldilmega paekivihoone.  Kaetud kõrge roost kelpkatusega. Esifassaadil viie ümarkaaravaga kaaristu ja selle peal  puitrinnatisega ääristatud galerii, esisein on taandatud. Aida kummaski otsas on kõrged risttahukakujulised tiibehitised, mille külguksed avanevad ulualuse alla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. keskel, 1747 .a. paiku.
( Ajalooline õiend, KRPI,1989, M. Ernesaks)</span>


source: A
code: 21053
name: Tõlluste mõisa karjakastelli müürid
type: ehitismälestis
alt_id: 356
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>L-kujulise põhiplaaniga ühekorruselise hoone seinad on laotud valdavalt paekivist, vähemal määral on seintes kasutatud ka maakivi, silikaattellist ning puitu. Hoone nurkade vormistamisel on kohati kasutatud tahutud paekivi. Hoonet katab kõrge viilkatus, mis on kaetud rooga, rookihti katavad suures osas omakorda eterniittahvlid. Katuseviilu välistahkude liitekoha (roodunurga) ülaosas on väike ungas, kuna hoone O-poolse osa katus on liituvast katusemahust kõrgem. O-poolse katuse ülaosa on kaetud harjamalkadega. Räästaalused on lahtised, sarikaotsad on profileerimata.
Hoonel on hulgaliselt erineva suuruse ning kujuga aknaavasid, osa avadest on markeeritud segmentkaarega. Sarnaselt on vormistatud ka NW- ning NO-poolne ukseava. Ukselehed on valdavalt juhuslikust materjalist ning arhitektuurilist väärtust ei oma. Aknaavad on osaliselt kinni müüritud, osaliselt raamitud või kinni kaetud juhuslike materjalidega. Lakaalusesse pääseb otsaviiludes paiknevatest avadest, mis on kaetud lihtsate plankustega. 
Hoone siseruumid on kaetud puitlaega – laelauad toetuvad hoone pikiteljega paralleelselt kulgevatele emataladele toetatud ristitaladele. Pikema hooneosa ruumi keskosas kulgeb vahekäik, sellest mõlemale poole jäävad laudseintega talliboksid. Lühema hooneosa ruumid on väiksemad, viimastes kapitaalsemaid sisseehitusi ei ole. 
(Madis Tuuder. Ekspertiis, 2009).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõlluste mõisast on teateid 1528. aastast. Mõisakompleksi südameks on 1747. aastal valminud ning 1820. aastal oma tänase üldilme saanud härrastemaja. Mõisasüdame hoonestus on valdavalt välja kujunenud 19. sajandi II pooleks. Lisaks peahoonele on mõisakompleksis täna arhitektuurimälestisena kaitse all 6 kõrvalhoonet ning rajatist (s. h. park ning pargi piirdemüürid) . 
Kõnealuse hoone – Tõlluste mõisa talli – varasemad kihistused pärinevad 1989. a. koostatud ajaloolise õiendi  andmetel 18. sajandist, kus mainitakse, et täna säilinud hoone näol on tegemist kunagise kastellilaadse karjalautade kompleksi ühe osaga. Nelinurkse karjakastelli olemasolule antud asupaigas viitab ka ülal mainitud ajaloolises õiendis ära toodud 1785. aastast pärinev plaan (Lisa 3). Sarnase põhiplaaniga hoonet näeme ka 1894. aasta plaani väljavõttel (Lisa 4), mida kinnitab ka 1907. a. pärinev arhiiviaines  Tõlluste mõisa hoonestuse kohta. Seal on ära märgitud kivist rookatusega karjahoovi (lisamärkusega „hoonetekompleks nelinurkse sisehooviga”) olemasolu. 
Hoone on oma tänase üldilme ja mahu saanud 1939. aastal, mida kinnitab ka hoone visuaalne vaatlus. Hoone algsest kavatisest, 18. sajandil (või osaliselt ka 19. sajandil) rajatud karjakastellist, võivad pärineda vaid tulekahjust säilinud (välis)seinad. 
(Madis Tuuder. Ekspertiis. 2009).
Tekst parandatud 12.10.2009.a. ja osaliselt kustutatud 12.10.2009.a.</span>


source: A
code: 21054
name: Oti mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa peahoone paikneb praeguse krundi kagupoolses osas. Ühekorruselisele, kahekordse keskosaga, kivihoonele lisandub tiibhoone ja otstes juurdeehitised. Esifassaadi keskel asuv kahekordne keskrisaliit moodustab II korruse väljaehitise ka hoone tagaküljel. Hoonet katab poolkelpkatus, keskteljel oleval pealisehitisel on madalakaldeline viilkatus. Kogu hoone alune on kellerdatud, mis võimaldab kallakul asuvale ehitisele tagaküljele moodustada kõrge soklikorruse. Esifassaad on lahendatud paraadselt: akendel on nurkades rosettidega profileeritud laiad ehisraamid; aknalauad on profileeritud dolomiitplaatidest; akende ülaosa kaunistab karniisiga ehisfrontoon. Hoone otstes on kaks esiväljakule avatud avarat lahtist rõdu, kuhu tõusevad kõrged suurtest dolomiitplokkidest laotud trepid; rõdude katuseid kannavad kõrged saledad klassitsistlikud ümarsambad. Põhikorpuse nurgad on suurte dolomiitplokkidega liseenidena rusteeritud. Parempoolse rõdu lõpetab väike kinnine rõdu. Vasakpoolsele rõdule liidetud madalam tiibhoone on põhikorpusega risti. Mainitud väljaehitus on kujundatud rikkalikult raidkividega. Krepitud karniisiga kolmnurkviilus on v. Aderkas´ide peenelt töödeldud vapikivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Orduajal kuulus mõis Üxküllide perekonnale. Et kõik need dokumendid, mis kinnitasid Üxküll´ide valdamisõigust mõisa suhtes, olid hävinud Maasilinna põlemisel, siis hankis Otto von Üxküll 1604. a. Taani kuninga Kristian IV kinnituse oma valdusõigustele. Reduktsioonikomisjon arvestas mõisa erakätesse minemist nimetatud konfirmatsioonist alates ja tagastas mõisa kui esimeste valdajate pärijate kätes oleva mõisa. Kuid juba 1707. a. tagastati mõis viimase omaniku väimehe Fromhold Vietinghof´ile. Selle surres abiellus ta naine Ursula Fabian Gust. v Aderkas´iga ja viis Otimõisa abielu kaasavaraks. Aderkas´ide perekonna kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni Eesti ajal. Mõis jagati võõrandamisel 32 asunikutaluks. Oti mõisa juurde kuulus ka Undu karjamõis. 1934. aastal kasutas mõisa härrastemaja ringkonna riigimaade valitseja, kolhoosiajal oli seal põllumajandustehnika tootmiskoondise osakond. Praegu eravalduses.
Härrastemaja ühekorruseline keldriga põhiosa on ehitatud ilmselt 18.sajandil. Hiljem lisati mõlemasse otsa saledaile ümarsambaile toetuvad rõdud. 1850. aastal ehitati paraadne järelklassitsistlikus stiilis 2-korruseline keskrisaliit.</span>


source: A
code: 21055
name: Oti mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park suhteliselt suur, traditsioonilisele mururingiga esiväljakule liitub nurga all maja taga metsapark. Algne planeering, rajatud ilmselt juba 18.s. lõpul, ajal mil ehitati esimesed kivist mõisamajad, olnud regulaarne. Maja taga teljel ilus ringikujuline tiik, mis säilinud tänini. Aastatest 1888/1889 pärinevalt kaardilt võib välja lugeda, et mõisasüdames on asunud ulatuslik pargiala, mis ulatub lõunast põhja sik-sakilise ribana nig hõlmab endas ka ebakorrapärast teede ja veekraavide võrku. Pargi põhjaosas asetses selle kaardi järgi igast suunast ühte keskpunkti kokku jooksev teedevõrgustik. Pargi põhjaosas paikneb ka härrastemaja, mille ees on näha ringteega ümbritsetud muruplats. Peahoonestloodesse jääv pargiosa on kujundatud eriti omapäraselt, kus tasase pinnamoega reljeefi on  muudetud künkaid kuhjates. Tänaseks jätab see põlispuudega pargiosa   eriti huvitava mulje.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa on esimest korda mainitud juba 1309. aastal, mistõttu on tegemist ühe vanima mõisaga Saaremaal. Mõisa varasem ajalugu on seotud Uexküllide suguvõsaga. Alates 18. sajandi algusest kuni võõrandamiseni kuulus mõis Aderkasidele. Peahoone pärineb 18. sajandist. Hoonet täiendati juurdeehitustega 19. sajandi keskel. Mõisatuumikust põhjapoole jäänud regulaarne pargiala rajati tõenäoliselt 18. sajandi lõpus ja peahoonest edelasse jääv suurem vabakujuline pargiala 19. sajandi keskel. Viimasest lõunasse jäi ka veel kolmas pargiosa. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Peudehof. Mõisa maad jagati võõrandamise järgselt 32 asunikutaluks. 1930. aastatel kasutas mõisa peahoonet ringkonna riigimaade valitseja. Nõukogude perioodil paiknes samas põllumajandustehnika tootmiskoondise osakond. Praegu on mõisasüda eravalduses. Alates 2000. aastate keskpaigast on peahoonet ümbritsevat pargiosa täiendatud kompositsiooni rikkuvate kujunduselementide ja istutustega.</span>


source: A
code: 21056
name: Oti mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait paikneb peahoonest loode poole, praeguse krundi piiril. Paekivist ait on varemetes, viilkatus on hävinenud. Säilinud on hoone seinad ja otsaviilud, akna ja ukseavad, puhtalt tahutud raiddetailid: nurgakvaadri kivid, räästakarniisid ja voluudid räästakarniisi otstes. Ukse kohal olnud raidkiviplokk kahe vapiga, millest üks kuulus v. Aderkas`ile on puudu. Loetav on algne põhiplaan ja fassaadilahendus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 18. sajandi keskel. Tegemist on ilmselt mõiskompleksi vanima hoonega.</span>


source: A
code: 21057
name: G.W. von Aderkasi kabel
type: ehitismälestis
alt_id: 357
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiplaanilt kitsas piklik ristkülik ühe suure maapealse ruumi ja kolme hauakambriga. Peafassaadi liigendab nelja raidpilastriga vähe-eenduv keskrisaliit, mille ülaosas kulgeb sümboolsete motiividega (päevalilleõied, pealuud) triglüüfifriis. Ümarkaarse raidportaali kohal on ovaalne tekstitahvel nime ja aastaarvuga. risaliiti kroonib kõrge kolmnurkfrontoon Aderkasi vapiga rikkalikus akantuse ja trofeede raamistuses. Kahel pool portaali niššid, milles paiknesid allegoorilised figuurid (ingel liivakellaga ja Peetrus). Kahel pool risaliiti lukukivi ja raidraamistusega segmentakende vahel on Bergi (vasakul) ja Buhrmeisteri (paremal) vapikivid. Rikkalikku kujundust täiendavad karniisid, nurgaketid ja fassaadi päädiv atiksein. Interjööris on säilinud kaks raidepigraafi, muu sisustus hävinud. Kabeli ülesmõõdistus on tehtud 1957-58. Kabel restaureeriti 1989.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1791 kolme aadliohvitseri - G.W. v. Aderkasi, G. v. Bergi ja C. v. Buhrmeisteri perekondade matusekabeliks.</span>


source: A
code: 21058
name: Pöide kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 359
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, ühelööviline sakraalhoone (välis-laius 13,4 m, -pikkus 53,2 m). Paikneb samanimelise ordulinnuse S-küljel vana kivikiriku kohal.  Algkirik oli 4-nurkse põhiplaaniga, ühelööviline, vastas suuruselt praeguse kiriku kahele keskmisele võlvikule ja on selle külgmüürides osal. säilinud (välislaius 13,4 m, -pikkus 26,75 m). Arvatavasti silindervõlviga algkirikul oli mõlemas külgseinas kolm kõrgel paiknevat akent ja ümarkaarne massiivportaal. Portaalid paiknesid 4-nurkses eenduvas ehisseinas (S-seinas kinnimüürituna säilinud), mis osutab meistrite päritolule Vestfaalist. N-seinas on 4,5 m kõrgusel ukseava (kinni müüritud), mis tõenäoliselt kuulus kirikuruumi kaitse- ning redukorrusega ühendavale müüritrepile.  13/14. s. vahetusel suurendatud kirik koosneb neljast ühelaiusest võlvikust, mis on põhiplaanilt ruudukujulised. O-poolne võlvik moodustab koori, kaks keskmist täidavad rahvale määratud pikihoone ülesannet ja W-võlvik on narteksitaoliseks eesruumiks (oli algselt laia kaare abil pikihoonega ühendatud), kus traditsioonikohaselt paiknes ristimiskivi. Eksterjööri iseloomustavad kantkividest nurgaketid, kaks silmapaistva kompositsiooniga teravkaarset portaali ja tellistega ääristatud pikad kitsad aknaavad; O-seinas ümaraken (ehisraamistik purunenud). Erandlikud on pikihoone ühejaoliste akende ehisraamistikud, kus esineb avatud siiru motiiv (sama Karja kiriku pikihoones); 3-jaolise O-akna kolmik- ja neliksiirudest ehisraamistik on Baltikumi rikkalikumaid. Peaportaal W-võlviku S-seinas on üheastmeline; tüse mõigas on allosas kärbitud ja lõpeb miniatuurkonsoolidele toetuva baasiga; lehtkapiteelidega sambad kannavad arhivoldi rihvatud vaheastet. Portaal tervikuna moodustab Muhu ja Karja kiriku W-portaali koondvariatsiooni. Üheastmeline on ka väiksem portaal N-seinas; unikaalses kujunduses valitsevad sammaste virtuooslikult vormitud lehtkapiteelid ja ümarvöödiga ääristatud ava, mis lõpeb ehisraamistikulise tümpanoniga. 
Interjööri üldpildi määravad ristvõlvid, mis moodustavad tervenisti 2/3 ruumi kõrgusest; koori võlvikandades paiknevad veesülitid (sama Muhu ja Karja kirikus). Võlvlae dekoratiivne kandesüsteem moodustab O suunas tiheneva pingerea. Eriti mõjukas kooris on võlvil päiskividega diagonaalroided, mis koos kilpkaartega toetuvad igas nurgas postile ja selles asetsevale sambale; ristroided on maalitud. Ka kahes keskmises võlvikus asendab roideid nende illusionistlik maaling, rikkalikult kujundatud nurgapostide köhal on kapiteelitaolised konsoolid, mis ainult vööndkaare juures on muudetud rippuvaiks eendtugedeks (toetub N-seinas kahele talupojafiguurile, mis stiililt on suguluses Karja kiriku skulptuuridega). W-võlvikus on konsoolid asendatud lihtsate talumiliistudega, lehtdekoor puudub ja puuduvad ka kilpkaared; kõrged aknad on muutunud madalamaks ja kaotanud palenditellised.  Koorivõlviku S-seinas on tellisseintega piscina ja O-seinas kolmikkaarne hostianišš, mille kohal paikneb ordu kordusrist (esineb ka tornifassaadil). Silindervõlviga müüritrepp on koori N-seinas. Sekundaarne käärkamber koori N-küljel on seotud linnuse müüristikuga. Sisustus hävinud. Seintel on säilinud fragmente maalingutest. 
(V. Raam, Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algkirik valminud tõenäoliselt 1230ndatel aastatel.  13. sajandi IV veerandil pikendati algkirikut Muhu ja Karja meistrite juhtimisel ühe travee võrra nii O kui ka W suunas. Seoses kiriku suurendamisega eemaldati osa 1260ndatel aastatel rajatud ordulinnuse müüristikust. Hiljemalt 15. sajandil kõrgendati W-võlvik massiivseks torniks (kiviosa kõrgus 25 m). 1940. aastal süttis kirik pikselöögist. Katused taastati aastatel 1958—1960.</span>


source: A
code: 21059
name: Pöide linnuse säilmed
type: Linnus
alt_id: 359
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks on näha üksnes kirikuga külgnevad vähesed väljakaevatud müürilõigud. Põhiliselt tuntakse linnust J. B. Holzmayeri 1888.a. kaevamiste põhjal. 
Juba enne linnuse ehitamist eksisteeris Pöides väike kahe võlvikuga romaani kirik. Linnus paikneb kirikust N pool u. 45X60-m maa-alal.
Territooriumi N-küljel asus massiivne 4-tahuline ehitis, nurgal väike flankeeriv torn. Tornlinnust täiendati hiljem (koos kiriku laiendusega). Kogu maaala piirati ringmüüriga, mille vastu NO-s rajati pikk tiibhoone ja viimasega täisnurga all N-piiril veel teinegi tiib. Nii jäi algne torn sisetorniks. Vähene looduslik kaitse lauskmaal nõudis reguaarset kavatist, seda soodustas ehitusmaterjal dolomiidi näol.
( K.Aluve, Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati tornlinnusena 1255—90 ja hävitati Jüriöö ülestõusu ajal 1343, jäeti taastamata. Ordu rajas endale uue keskuse Maasilinna, mis kontrollis Koguvalt üle Väikese väina kulgevat liiklusteed.</span>


source: A
code: 21060
name: Pöide pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud paekivihoone. Kaetud viilkatusega.  Katuseräästa all lihtne laudkarniis. Õuepoolse sissepääsu  treppide kohal  ilus väike viilkatus. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 21061
name: Pöide pastoraadi piirdemüürid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal siduseta pae- ja maakivimüür, mis ümbritseb pastoraadikrunti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 21062
name: Korsi talu pikkmaja
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikkmaja pikkuseks on 42m. Suure kuueruuduliste akendega elutoa kõrval asub vahekoda (traditsiooniliselt peaks see olema ehitise vanim osa), kus on säilinud suur, poolde ruumi ulatuv ahjukimm - puust sammastele toetuv kuuseokste ja saviga tehtud vari sädemete püüdmiseks. Teisele poole vahekoda jääb rehetuba, rehealune ja laut(küün).
Toapoolses osas on hoone vooderdatud laiade laudadega, ülejäänud osas rõhtpalkehitis. Algselt roost viilkatusega (praegu ajutine kilekate paigaldatud 2011).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17. saj (?) - 19.saj.
Ajalooliselt oli Korsi talu, küla üks seitsmest pooltalust (kokku oli talundeid 28). 
Pikkmaja ehitatud 19.s. mitmes järgus. Ruhnu saare ehituslik ilme on omanäoline - omaaegne hoonestus paiknes ümber ristkülikukujulise õue ja see planeering on ka veel tänapäevalgi jälgitav. (E. Kangilaski, pass, 1983.a.)
Kingitud Eesti Vabariigile 23.10.2008.
2011.a. tehti järgmised avariiremonttööd: 1. katus kaeti uue kattega (koormakate)
2. suuremate mädanik- ja mardikkahjustustega seinapalgid ja laetala proteesiti, asendati
3. probleemsed konstruktsioonid jäigastati poltidega
4. sarikatele paigaldati tõmbid, et sarikate koormust müürlattidele vähendada.</span>


source: A
code: 21063
name: Korsi talu uus elumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Püstlaudvooderdisega 1-kordne eterniidist viilkatusega puitmaja. Sissepääs hoone pikiküljelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. 20-30-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 21064
name: Korsi talu uus laut
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Traditsioonilise rõhtpalkhoone ehitusel on kasutatud betoonivalu. Betoonist on valatud nii vundament kui ka lauda põrand. Betoonivalus on ka joogiküna (täideti väljast) ning sõnnikurenn. Hetkel toimib Ruhnu Muuseumi fondihoidlana. Talu lautade esine hoov oli kaetud lõhestatud puiduga, mille kõrval jooksis kividest vankritee. Hoone olukord halb. Katus kaetud eterniidiga. (KKT, 2003)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone läänepoolsel otsaviilul on arvatav hoone rajamise daatum 1922 (1929?). Hoone on püstitatud varasema väikese puithoone (Stall) asemele.</span>


source: A
code: 21065
name: Korsi talu vana laut
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rookatusega laudpõrandaga üheruumiline rõhtpalkhoone. Hetkel toimib Ruhnu Muuseumi fondihoidlana.
Hoone seisukord hea. Laudal uus rookatus (KKT, 2003)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu on tõenäoliselt rajatud juba 17. sajandil. Varasemad hooned s.h. pikihoone pärinevad 19. sajandist. Vana laut on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi lõpust või 20. sajandi algusest. 1998. aastast kuni 2011. aastani tegutses talukompleksis Saaremaa Muuseumi koosseisus Ruhnu Muuseum. 2012. aastast kuulub talukompleks Rannarootsi Muuseumile.</span>


source: A
code: 21067
name: Korsi talu toiduait
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rookatusega laudpõrandaga kaheruumiline rõhtpalkehitis. Hetkel toimib Ruhnu Muuseumi fondihoidlana. Hoone seisukord rahuldav. Katusekatendiks eterniit. (KKT, 2003)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone pärineb aastast 1882.</span>


source: A
code: 21066
name: Korsi talu kaev
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kooguga kaev, millest säilinud laotud raketistega kaev. Praeguseks kinni kaetud. Ei ole kasutuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu on tõenäoliselt rajatud juba 17. sajandil. Varasemad hooned s.h. pikihoone pärinevad 19. sajandist. Taluõues paikneva kaevu asukoht pärineb tõenäoliselt 19. sajandi lõpust või 20. sajandi algusest. 1998. aastast kuni 2011. aastani tegutses talukompleksis Saaremaa Muuseumi koosseisus Ruhnu Muuseum. 2012. aastast kuulub talukompleks Rannarootsi Muuseumile. Algsest kooguga kaevust oli 2000. aastateks säilinud laotud raketis. Kaev rekonstrueeriti 2013. aastal.</span>


source: A
code: 21068
name: Korsi talu riideait
type: ehitismälestis
alt_id: 420
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheruumiline algselt rookatusega rõhtpalkehitis. Laudlagede ja arvatavalt ka laudpõrandatega ruume kasutati magamiskambritena. Hoonesse on ladustatud erinevaid esemeid. (KKT, 2003)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu on tõenäoliselt rajatud juba 17. sajandil. Varasemad hooned s.h. pikihoone pärinevad 19. sajandist. Riideait on tõenäoliselt ehitatud millalgi alates 1920. aastate keskpaigast kuni 1930. aastate lõpuni. 1998. aastast kuni 2011. aastani tegutses talukompleksis Saaremaa Muuseumi koosseisus Ruhnu Muuseum. Alates 2012. aastast kuulub kogu kompleks Rannarootsi Muuseumile.</span>


source: A
code: 21069
name: Ruhnu vana puukirik
type: ehitismälestis
alt_id: 421
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristpalklaudisega puhasnurkadega (kalasabatapp) sakraalehitis. Kaetud laudkatusega. Koosneb piklikust ühelöövilisest pikihoonest ning sellele idas liituvast kitsamast polügonaalse lõpmikuga kooriruumist. Lääne-eeskoja peal on madal torn. Koori põhjaküljele on püstitatud käärkamber. Hoone on seest ja väljast kaetud laudvoodriga. Pikihoone on kumera laudlaega, ruumi lääneosas on kahele postile toetuv kitsas väär(empoor).
Lääneküjel peaportaali kohal rikkaliku hilisbarokse dekooriga (akantus ja lilldekoor) puidust kaar, mis pärineb olet. mingi laeva ahtriosast. Kantsel, altar ja võib-olla ka sisseehitatud pingid nikerdatud otsaludadega, pärinevad kiriku ehitusajast.
(pass,E.Kangilaski, 1983.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik ehitatud algsel kujul 1643-44.
18.saj. keskel on lisatud lääne-eeskoda madala torniga.
19.saj. II p. või juba 1851.a.  on püstitatud käärkamber koori põhjaküljele ja hoone kaetud seest kui väljast laudvoodriga.
(E. Kangilaski, pass,1983.)</span>


source: A
code: 21070
name: Ruhnu uus kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist müüridega, plekk-katusega ja puittorniga kirik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1912. Gustav Ränk (Saaremaa taluehitised, Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 1939) leiab, et Ruhnu uus kirik on ehitatud Muhu meistrite poolt, kuna see on tehtud samas tehnikas, mis Muhu raudkiviehitised üldiselt.</span>


source: A
code: 21071
name: Ruhnu tuletorn
type: ehitismälestis
alt_id: 422
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>40 m kõrgune tuletorn koosneb silindrilisest katlaplekist torust, mida külgedelt toetavad kaldu asetatud silindrilised toed. Keskmise toru sees asub keerdtrepp, mis viib laiemasse terassilindrisse, kus asub teenindusruum. Terassilindri ülaosale toetub laternaruum. (Jaan Vali, 2011)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metalltorni detailid telliti Prantsusmaalt Le Havre’ist firmalt Forges et Chantiers de la Mediterranee. 1876. aastaks olid detailid kohal ning kokkumonteeritud halli kehandi ja punase kupliga tuletorn alustas tööd 1877. aastal. Esimeses maailmasõjas lasid sakslased tuletorni laternaruumi puruks. 1921. aastal valmis ajutine teenindusruum, mille katusele paigutati latern. Teenindus- ja laternaruum taastati muudetud kujul 1936.-1937. aastal insener Ants Niilre projekti järgi. (Jaan Vali, 2011)</span>


source: A
code: 21072
name: Ruhnu tuletorni ülevaataja elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala plekk kelpkatusega ristpalk puithoone. Sissekäigu ees  väike, madal eelnevaga risti ehit. eeskoda. (Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus, 2000)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1851. Remonditud 1997.</span>


source: A
code: 21073
name: Ruhnu tuletorni ülevaataja kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkatusega kivihoone, lagi võlvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 21074
name: Ruhnu tuletorni ülevaataja hobusetall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, maakivivundamendil värvitud ristpalkhoone, madala plekk viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit 19.s. lõpul?</span>


source: A
code: 21075
name: Ruhnu tuletorni ülevaataja kaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, ühekorruseline madala plekk kelpkatusega ristpalk puithoone, kahe uksega pikiküljelt. Heas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 21076
name: Sääre kabeli varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud on omaaegse kabeli varemed. Kabel on olnud ligi 20 meetrit pikk ja 11 meetrit lai. Pikihoone sisepindala on olnud umbes 80 m² ja kooriruumil ligi 35 m². 18. sajandi lõpus on kabeliaias alles olnud veel hauariste, millest ühel olid aastaarvud 1483–1510.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>On arvatud, et kabel ehitati juba 14. sajandil. Oletuse taga on legend, mille kohaselt püstitas kabeli tänuohvrina rikas hansakaupmees, kes pääses Sõrve sääre madalikul mereõnnetusest eluga. 
Arvatavasti juba 14. sajandil ehitatud kabel oli päevast meresõitu hõlbustavaks kaldamärgiks oma valgeks lubjatud lääneviilu ja ligikaudu 12 meetri kõrguse katuseharjaga. Ehitatud oli kabel üsna lagedale Sõrve poolsaare otsa alale. 18. sajandil hakkas meremärginagi kasutatud mahajäetud sakraalehitis lagunema.</span>


source: A
code: 21077
name: Lööne mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lööne mõisa härrastemaja, mis ehitati 18.sajandi lõpus, oli algselt ühekorruseline, kõrge sokliga poolkelpkatusega barokne paekivihoone. 1864. a lisati ehitisele neogooti stiilis keskrisaliit. Keskosas neogooti stiilis keskrisaliit. Fassaadidekooris rikkalikult dolomiiti. Profileeritud karniisid, akende ehisraamid, nurgarustika, risaliidi kolmnurkviilu kaunistab v. Güldenstubbede perekonna peenelt töödeldud vapikivi. Peakorruse ruumijaotus on anfilaadne, keldrikorrus võlvitud (osalt ristvõlvidega).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa olemasolust on teateid juba aastast 1489. Mõis on kunagi kuulunud Aderkasside suguvõsale, kuid vahetanud mitmeid omanikke. 18. sajandi lõpul omandas Lööne mõisa Güldenstubbede aadlisuguvõsa esindaja, kes ühendas sellega Mäemõisa ja Jõgise mõisa. 19. saj II poolel läks mõis Buxhövdenite perekonna omandisse. 
Peale võõrandamist kasutas Lööne mõisa härrastemaja Lööne algkool.</span>


source: A
code: 21078
name: Lööne mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 1,2 ha regulaarkujundusega park on olnud ümbritsetud kiviaiaga, mis on ka suuremalt jaolt säilinud. Peahoonest ida pool on näha ka aiamaad ümbritsenud kiviaia jalg. Pargi lääneosa on teega läbi lõigatud, endise pargi kohal on aiamaa ja majad. 
Häärberi ees on näha endise sissesõidutee koht, seda mõlemalt poolt ääristanud pärnadest on mõned säilinud. Uuemal ajal rajatud tee, mis teeb ringi ümber peahoone, on ääristatud hobukastanitega. Peahoone taga on tähelepanuväärne saarte grupp. Mõisahoonest ida poole viivat teed ääristab tihe lumimarjahekk. 
Sissesõidutee läänepoolses servas on ümar kõrgendik ning selle peal asunud neljakandilise põhiplaaniga paviljon. Kõrgendik on olnud kujundatud majaga paralleelsetes ridades istutatud vahtrate ning  ebajasmiinide abil. 
Pargis kasvab 23 taksonit, s.h. 11 võõrliiki puid- põõsaid.  Domineerivad : vaher, saar, pärn.
Tähelepanu väärivad puud: harilik hobukastan h 15,5 m; ü 287 cm, harilik saar h 29 m; ü 320 cm. Võsa all kasvab palju metsistunud kollaseid tulpe jt mõisaaia-lilli.
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud ilmselt peale härrastemaja valmimist 19.s. algul.</span>


source: A
code: 21079
name: Valjala kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 360
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algkavatis on 4-nurkse põhiplaaniga kabelitaoline ehitis (sisemõõtmed 7,65X7,8 m|. Kabeli S-küljel paiknev 4-nurkne käärkamber võis olla ühtlasi preestri eluruumiks. Käärkambri O-seinas on piscina, mis kujunes Saaremaa kirikutes traditsiooniks. Tõen. 1230. a-te keskel kaunistati kabel sekotehnikas figuraalmaalingutega (fragmentaarselt säilinud kompositsioon N-seinal; kuulub stiililt Saksi kunstiringi; avati ja konserveeriti 1972—75.)  Teisel, pikemal ehitusperioodil (u. 1241—65) kõrgendati praegust kooriruumi u. poole võrra, O-küljele tehti poolümar apsiid ja ehitati etapikaupa pikihoone; kogu kirik võlviti. Pikihoone on kolme võlvikuga ühelööviline ruum (keskm. välislaius 13,95 m, -pikkus 27,90 m; kiriku üldpikkus 42 m). Kõigepealt ehitati kuni 5,5 m kõrge müüri-osa, mida siseküljel tähistab rõhtne aste, rajati iseloomulikud paarisaknad ja paigaldati külgportaalid. Need on ümar-kaarsed, üheastmelise profiiliga ja paiknevad 4-nurkses eenduvas ehisseinas. Seejärel (tõen. uue meisterkonna ehitatuna) valmis W-sein, mida iseloomustab vimpergiga peaportaal ja selle köhal suur ümaraken kahe püstakna vahel. 2-astmeline sammasportaal on rikkalikult kujundatud (palendid hävinud); maskpeakapiteelidele toetatud ümarkaarse arhivoldi mõikad on kaunistatud viie tüvesevõruga, astmete servas on rihv ümarvöödi- või koerahambamotiiviga. Portaalikaart raamistab hammaslõikega ääristatud palmetiväänel. Müüritöid jätkates kohandati pikihoone aktiivsele sõjalisele kaitsele: akende ette ehitati ulgtaladele toetuv sisemine kaitsekaik, mis ulatus üle võidukaare ja suundus koori rekonstrueeritud SO-nurgas tre pikäiguna võlvidele. Algkiriku W-sein säilitati u. 4 m kõrgusena ja muudeti letnerirõduks, mis ühendati mainitud trepikäiguga. Kiriku võlvimist ette valmistades varustati pikihoone seinad täiendavalt eendtugedega, mille 2-astmeline profiil on tuletatud ristikujulise põhiplaaniga piilarist. 1260—61 ehitustööd ilmselt kätkesid saarlaste ülestõusu tõttu. Dekoorist ilmneb, et võlvimistöö tegi uus meisterkond. Seda alustati koorist ja lõpetati W-võlvikuga. Kõik võlvid on laotud kontsentrilistest murdkiviringidest ja on kujult kuplitaolised ristvõlvid; nende kujunduse määravad vahelduva vormiga dekoratiivsed tellistest (!) roided; päiskivid on iseloomulikult 4-nurksed ja rippuvas asendis. Koori võlvil on kaheksa sokli-astmeta mõigasroiet, millest neli läbivad päisrõnga ja ühinevad päiskiviga, neli ulatuvad vaid päisrõngani; päiskivi reljeefis on kaheksa lihtsustatud akantuslehte. Pikihoones toetuvad diagonaalroided pungkapiteelidega vikkelkolonettidele; päiskivide ja roiete kujundus võlvikutes on erinev. O-võlvikus kaunistavad päiskivi roos ja akantuselehed; roietel on astmeline profiil. Keskmises võlvikus asendab päiskivi väike päisring, roideprofiil on 4-nurkne. W-võlvikus on kuus teravselgset mõigasroiet, millest kaks on harvaesinevalt võlvi pikiteljel; päiskivi kaunistavad roos ja nurgalehed. Lamedalt teravkaarsete vöönd-kaarte profiil on 4-nurkne (O-poolsel kolm kaarealust mõikalõiku). 4-nurkse ristlõikega on ka kilpkaared, millele on asetatud täiendav ümarmõigas. Kõrge seinatsooni tõttu, mis 2-kordselt ületab kilpseina kõrguse, mõjub ruum kõrgelt avarana. Võlvimeistrid on ehitanud ka W-viilu (ülaosa varisenud), mida kaunistab kaks rida petiknišše. Stiililt kuulub valminud kirik Vestfaalist ja Saksist lähtunud hilisromaanikasse. 
 Jüriöö ülestõusu ajal 1343 rüüstati kirik kui kaitseehitis; eriti kannatasid portaalid. 1360 paiku taastati kirik Kuressaare piiskopilinnuse meisterkonna abiga, kuid külg-portaalid ja akende alumised lõigud müüriti passiivse kaitse W-portaali külgastmeid. Vormilt aegunud poolümar apsiid lammutati ja asendati hilisgooti polügonaalse lõpmikuga. Lõpmiku müürid laoti Vana-Liivi-maal harvaesinevalt täispuhastest kantkividest; seinad toetati astmeliste tugipiilaritega ja aknad kujundati sfäärilistesse kolmnurkadesse komponeeritud ehisraamistikega. Lõpmiku interjööris valitseb rippkolonettidele toetuvate pirnvöötroietega võlvlagi ja tihedalt profileeritud raamistuses seinaorvad. Lehter lammutati, võidukaar avati täielikult. W-fassaadi ette juba eelneval perioodil (vahetult enne Jüriööd?) ehitama hakatud ruumikas võlvkoda, millest tänini on säilinud lai kilpkaar W-akende kohal, jäi realiseerimata.
Sisustuses rikkaliku hilisromaani dekooriga ristimiskivi (13. s. keskp., Alam-Reini koolk.), altarisein ja kant-sel (1820, N. Lorentzon). Torni müüritises on arvukalt reljeef-dekooriga trapetsiliste hauaplaatide fragmente (u. 1300). 
(V. Raam, Eesti Arhitektuur)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajati arvat. võidutähisena peatselt pärast Valjala vallutamist 1227. algkavatis on 4-nurkse põhiplaaniga kabelitaoline ehitis. Tõen. 1230-te keskel kaunistati kabel sekotehnikas figuraalmaalingutega. 1241-65 kõrgendati praegust kooriruumi u. poole võrra , O-küljele tehti poolümar apsiid ja ehitati etapikaupa pikihoone, kogu kirik võlviti. Jüriöö ülestõusu ajal 1343 rüüstati kirik kui kaitseehitis, eriti kannatasid portaalid. 1360 paiku taastati  kirik Kuressaare piiskoplinnuse meisterkonna abiga, kuid külgportaalid ja akende  alumised lõigud müüriti passiivse kaitse huvides kinni, lihtsustati ka W-portaali külgastmeid. 
Tõen. 17.s. ehitati käärkambri peale 4-tahuline viie korrusega torn. Põhjasõjas 1710 kirik rüüstati. Kohmakad tugipiilarid  ehitati arvat. 1757.  1770-te algul sai torn barokk-kiivri, mis asendati praegusega 1926. 
Suuremad restaureerimistööd:
1935 värviti altar ja kantsel. 1937 - Kirikule ehitati seesmine eeskoda. Kirikupingid värviti hallvalgeks. 1955 - Käärkambris teostati krohvitöid, pandi uus laudpõrand ning ehitati ahi . 1971 - Uuringud ja restaureerimistööd: Tööde teostajad: V. Raam (ja V.Filatov). Eemaldati kiriku müüristiku ümber sajandite jooksul kogunenud ehituspraht ja kasvupinnas, mida oli kogunenud 25cm - 2m. Nii põhja- kui lõunaportaali eest leiti kunagiste eeskodade või kabelite alusmüürid. 
Kaevati 5 šurfi kirikuhoone välisküljel. Kolme šurfi käigus, mis kaevati kiriku idapoolses apsiidi piirkonnas, leitud vanem vundamendimüüritis on olnud enne praegust polügonaalset apsiid eksisteerinud poolümara apsiidi alusmüür, mis on praeguse kooriruumi idaseinaga vahetult seotud ja järelikult viimasega ühel ajal ehitatud. 
Neljanda šurfi käigus, mis kaevati koori idaseina ja käärkambri idaseina ühinemiskoha piirkonda vastu müüritise väliskülge, selgus, et praegune kooriruum, millega üheaegselt oli püstitatud ka poolümar apsiid, ehitati koos praeguse käärkambriga, mille kohal asub hilisema päritoluga torn. 
Viies šurf kaevati pikihoone lääneseina põhjapoolses lõigus, vahetult suure fassaadikaare põhjapoolse tugikonsooli vertikaaljoone piirkonnas. Eesmärgiks oli selgitada, kas läänefassaadi ees on kunagi eksisteerinud eeskoda. Mingit viidet sellele ei leitud. Küll aga leiti tõestus, et pikihoone alusmüür erineb täielikult käärkambri ja kooriruumi alusmüüridest ja on seega kindlasti ehitatud erineval ajal. 
Kaks sondeerivat šurfi kaevati kiriku kaguosas, kust leiti müüristik, milles oli puhtalt tahutud kvaadrites ukseava. Tegemist on ilmselt kaheksanurkse põhiplaaniga kabeliga. 
Avati ja sondeeriti katseliselt seinamaalinguid. Eesmärgiks oli leida keskaegseid maalinguid ning lähemalt tundma õppida päiskive ja kapiteele. Kooriruumi põhjaseinalt leiti figuraalse kompositsiooni fragment.
Pikihoones puhastati hilisematest lubjakihidest kaks päiskivi - üks ida- ja teine läänepoolses võlvikus ning kolm vikkelsamba kapiteeli võlvikute põhjapoolsetes nurkades. Üksikute katselappide ulatuses avati algset seinapinda ka lääneseinal roosakna piirkonnas. Pikihoones leitud seinamaalingute fragmendid erinesid kooriruumist leitutest täielikult.  
1972-76. Teostati sondaaže ning konserveeriti-restaureeriti seinamaalingud.
Tööde teostajad : Villem Raam, Moskva konservaator Vladimir Filatov ning keemik Anna Ivanova.
1990 - Šurfi avamine apsiidis. Tööde teostajad: T. Parmakson ja R. Metsaniin. Šurfi avamisega selgitati välja, et polügonaalsele apsiidile eelnes ümarapsiid (XIV saj-st). Järeldati, et poolümara apsiidi ajal asus koori põrand hetkelisest (1990. aasta) puupõrandast 55 cm allpool.
Samas selgitati, et poolümar apsiid oli sekundaarne. Algselt oli kooriruum ilma apsiidita sirge lõpmikuga idas. Seda tõendas kooriruumi idaseina säilinud alaosa.
1991 - Ülesmõõtmised kiriku otsaviiludel. Tööde teostaja: T. Parmakson. Eesmärgiks oli selgitada viilude dekoratiivsed ja konstruktiivsed lahendused nende taastamiseks.
1992 - Kiriku katuse tõstmine. Tööde teostaja: T. Parmakson.</span>


source: A
code: 21080
name: Valjala kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: 360
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda ümbritseb peamiselt raud- ja paekividest ehitatud Saaremaale tüüpiline kiviaed. Aed on kõrgem ja esinduslikum kiriku peasissekäigu juures, mille sepisväravate kõrval on dolomiidist väravapostid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ca 18.saj.</span>


source: A
code: 21515
name: Ranna kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirik on ehitatud paekivist, krohvitud ja värvitud ning tema arhitektuuris domineerib uusgooti ehitusstiil lõunaseina ehistornikestega nurkades, ümaraknaga viilus ja väikese kellatorniga viilu tipus. Lisaks veel teravkaarsed avad, konsoolid ja karniisid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba 1860ndatel aastatel tekkis tolleaegsel Muraste mõisnikul Rannamõisa pühakoja loomise idee. Ehitamist alustati siiski alles 1901. aastal ja kiriku pühitses 17. juulil 1905. aastal  Eestimaa kindralsuperintendent Daniel Burchard Lemm. Pseudogooti stiilis Rannamõisa kiriku arhitekt ja altarimaali “Taevaminek” autor on teadmata. Aastani 1937 allus Rannamõisa kirik Keila kogudusele ja kandis Ranna kabeli nime. Iseseisvaks koguduseks saadi konsistooriumi otsusega 1937. a septembris. Esimene Rannamõisa organist ja jutlustaja oli Ohtu kooli õpetaja Karl Dunkel, kes pidas köstriametit 1930. aastani. Seejärel astus ametisse endine Viimsi kooliõpetaja Mathias Volmer. Aastatel 1931-1936 oli köstriameti kohusetäitja R. Lipsthal ja 1936. aastal kooliõpetaja T. Oja. 1936. aasta maikuust sai kirikuõpetajaks Oskar Puhm, kes lahkus Eestist 1944. aastal ja toimetas paguluses pikki aastaid Kanada luterlikku ajakirja Elu.</span>


source: A
code: 21516
name: Peeter Suure Merekindluse Viti kaitsepositsiooni jaovarjendid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kokku 3 jaovarjendit, mis tänaseks on peaaegu üleni mulla ja taimestiku alla mattunud. Jaovarjendid olid betoonist ja puidust, ruudukujulised ehitised, akendeta, laes oli korstnaava. Mõeldud 10 mehele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1913-17 PSM maarinde osana (kaitsepositsioon nr 1).</span>


source: A
code: 21517
name: Keila kindlustatud elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestise varemed asuvad Keila mõisa pargi keskel künkal. Ehitisest on säilinud nelinurkse põhiplaaniga alusmüürid, ümartorn, paekivist müürijäänused. Torn on laotud paeplaatidest ja üksikutest raudkividest. Varemestunud hoone väljakaevatud välisseinad on 1,2-1,28 meetri paksused ning laotud eri suurusega paeplaatidest ning raudkividest. Kohati on müüri laotud ka üksikuid telliseid ning munk-nunn katusekivi tükke. Alates vundamendisoklist on hoone seinad säilinud 1,2-1,3 meetri kõrguselt. Ruume eraldas 105-110 cm paksune vahemüür. Tänaseks on varemed konserveeritud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Harju maakonnas, Keila linnas, Keila mõisa pargi keskel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13. sajandi alguses ehitati Keila mäele puust kirik. Võimalik, et samal ajal hakkas Keila jõe saarele kujunema kindlustatud valduskeskus. Linnuse varemed avastas 1976. aastal ajaloolane H. Gustavson ning järgneval aastal teostatud arheoloogilistel uuringutel kaevati välja ruudukujuline torniosa ning sellega liituv ümar apsiid, lisaks avastati 1-3 meetri paksuste seintega eluhoone säilmed ning müürifragmente mitmetest kõrvalehitistest. Uuringute tulemusel tõestati, et ordulinnus eksisteeris 15.-16. sajandil, kuid hoone intensiivne kasutamine kestis veel hilisemal perioodilgi. Ilmselt kasutati linnust veel 18. sajandi lõpulgi, sest tollases S. Dobermanni koostatud mõisakirjelduses märgitakse uues puust härrastemaja kõrval ka vana kivist elumaja.</span>


source: A
code: 21518
name: Kolga mõisa kivisild
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk kahe kaaravaga paekivisild üle Pudisoo jõe. Silla kogupikkus 67.5m , millest silded vaid a`3, laius 5,3m. sõidutee rõhtne, pikitõusuta, paerinnatisega piiratud. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valminud vanema, lühema ja madalama kivisilla ümberehituse teel arvat. 1850-60. Hiljem 1888 remonditud.</span>


source: A
code: 21519
name: Kolga mõisa allee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>~600m osaliselt säilinud segaallee suundub ansamblisse lõunast. Allee suundub asundusest avatud maastikku.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Istutatud 19.s.</span>


source: A
code: 21520
name: Leesi kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekiviseintega hoone moodustub, tornialuse eeskoja järel, ühest ristkülikukujulise põhiplaaniga, rõhtsa puitlaega ruumist, mida valgustavad suhteliselt avarad, ülalt kerge kaarega aknaavad. Eraldiseisev koor puudub, pole ka käärkambrit. Gustav Terkmanni ehitatud orel ei paikne läänerõdul, vaid küljega meestepoole pingistiku ees. Põhjaseina ääres seisab samal joonel värvikas kantsel, mille küljenissidesse on mahtunud Kristuse ja kolme evangelisti nikerdfiguurid. See varabarokne kantsel asus 1864. aastal mahalammutatud Harju-Jaani vanas kirikus, kust jõudis, küll ümberehitatuna, kõlaräästa ning kunstipäraselt viimistletud jalamita, naaberkoguduse heatahtliku annetusena Leesi kabelisse. Võibolla on see 1646. aastal valminud tisleri- ja nikerduskunsti-tööTallinna tolleaegse nimekaima meistri Tobias Heintze  töökojas? Esimeseks altarimaaliks uues kirikus oli tõenäoliselt senine Juminda kabeli altarimaal "Kristus ristil" - laudtahvlile maalitud õlimaal 17./ 18. sajandist. Vana altaripildi vahetas uue pseudogootiliku altariseina paigaldamisel välja Theodor Albert Sprengeli kaheosaline lõuend "Päästa mind, Issand!" (ülaosas kujutatud Kristust ristil). Matteuse evangeeliumi 14, 28-31 põhjaline süzee, kus uppuv Peetrus klammerdub merelainte eluohtlikus meelevallas oma Päästja käe külge, leidis meelsasti kasutamist just rannakabelites. 

 Vana altarimaaliga ligikaudu samaaegne lõuendile maalitud "Kristus ristil" omab autori signatuuri Tõno Mick ning pärineb samuti Juminda kabelist. Leesi kiriku vanimad kunstiesemed ongi kaasa toodud Juminda kabelist, sealhulgas puidust, ülesepistatud rahapakk, imeline kogu väga vanu laualühtreid, mitu tinakarikat ja -leivikut. Tornieeskojas rippuva kolmemastilise purjelaeva mudeli valmistas 1920. aastatel kohalik talumees Mart Paadimeister. 
(EELK kodulehekülg, S. Simson)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pühale Katariinale pühendatud kirik ehitati 1865-1867. aastail Juminda kabeli järglasena</span>


source: A
code: 21521
name: Merepäästejaama hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Merepäästejaama hoone on väikesemahuline viilkatusega kivihoone.  Katusekatteks on valtsplekk. Hoone merepoolses otsaseinas on suur kahepoolne puituks,  maismaapoolse otsaseina vastu on ehitatud puidust põhihoonest madalam juurdeehitus.  Merepoolse otsaseina vastu on rajatud terrass,  sealt lähtub munakividest laotud  kaldtee mere poole. Avad on suletud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Merepäästejaamu hakati ehitama 19.sajandist. Merepäästejaam oli mere kaldal asuv  päästevahenditega (päästepaat, jääpaat, päästeliiniseade)  ja sellekohaste rajatistega (paadikuur, slipp, randumissild) vaatluspunkt merehädaliste avastamiseks ja päästmiseks.  Päästelaevadega päästeti inimesi, parandati laevade vee-aluseid osasid, kustutati tulekahjusid laevadel, pumbati lekkivatelt laevadelt vett välja jms.  Päästepaatidel pidi alati olema toidu- ja veetagavara ning signalisatsioonivahendid. Et päästepaat ei vajuks veega täitumisel põhja, oli ta varustatud keresse ehitatud hermeetiliste õhukastidega. 
Esimesed päästejaamad ehitati Euroopas Suurbritannias ja Hollandis1824. aastal, Taanis 1847, Rootsis 1858, Tsaari-Venemaal 1859. 1870.aastal oli Euroopas sadu päästejaamu. Üks Eesti esimesi päästejaamu oli Narvas. 19.sajandi lõpuks oli Eesti saartel ja rannikul kokku ligi 30 päästejaama.

Vanadel merepäästejaamadel oli mere poolt laevalaiune sissepääs. Ustele ja luukidele maaliti punane rist ja ankrud - Tsaari-Venemaa päästejaamade embleem. Ümmargusel rohelisel põhjal olid kuldsed ankrud ja keskel kuldsega piiratud punane rist. Risti kujutis oli ka viiluaknal. Viilule kirjutati päästejaama nimi.  Juminda jaamal on viilul aastaarv 1891. 
1919 võeti päästejaamad Eesti riigi alluvusse ja anti Mereasjanduse Peavalitsuse tuletornide osakonna hooldada,  1927.aastast  anti Eesti Punase Risti  haldusesse. 1940 oli Eestis 28 päästejaama. Nõukogude perioodil tegid Eesti vetes päästetöid Leningradist ja Riiast juhitud päästegrupid.
Taasiseseisvunud Eestis korraldavad päästetöid piirivalvekordonid.
Endistest päästejaamadest on säilinud Vilsandi ja Juminda jaam. </span>


source: A
code: 21522
name: Paldiski raudteejaama peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga 1- ja 2-korruseline madala viilkatusega puithoone. 2-korruselise põhimahuga liitub kaguküljel kitsam ühekorruseline tiib, mida otsaseina ja tagakülje ulatuses ümbritseb omakorda madalam ruumideplokk. Põhikorpuse kaguots moodustab hoone tagakülje keskosas kolmnurkviiluga risaliidi ja fassaadile vastavalt keskviilu. Tagafassaadi keskrisaliidil paikneb külgedelt avatud eeskoda, mille katuseviilu kaunistab saelõikeornamendiga rippfrontoon. Hoone valdavalt  horisontaalvoodrile toovad vaheldust profileeritud rõhtliistudega piiratud püstlaudisribad mõlema korruse akendealusel vööndil ja räästa all. Ülemise ribaga liitub ühekordne ja keskribaga topelt-puitpitskarniis. Hoone nurki ja korpuste liitekohti tõstavad esile püstnišiga puitpilastrid. Puitpitsiga kaunistatud räästa nurki toetavad kahekaupa paigutatud nikerdatud detailid. Esimese korruse fassaadiavasid kroonivad saelõikeornamendiga kolmnurkfrontoonid. Teiste külgede alumised avad on ümbritsetud ülal laieneva profiilraamistusega, ülakorruse avad varustatud puitpitssirmidega. Osa aknaid on algsed, välisuksed sekundaarsed. Fassaadil on säilinud jaamakella hoidja ja emailitud plekktahvel jaama nimega. Hoone kagupoolses otsas on siseruumes uksed välja vahetatud. Esimese korruse ülejäänud osas on algne siseilme hästi säilinud, alles on ka enamik originaalseid tahveluksi. (Martin Jänes ja Urmas Oja, 2004)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1870. aastal nn. kroonuhistoritsismi stiilis Balti raudtee III klassi jaama tüüpprojekti järgi. (Martin Jänes ja Urmas Oja, 2004)</span>


source: A
code: 21523
name: Paldiski sadama ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga, paekivist ühekorruseline lameda viilkatusega. Esi- ja tagafassaadil on osa algseid segmentkaarsete paesillustega avasid nõuk. perioodil suurendatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paldiski sadam rajati tsaar Peeter I käsul 1718. Põhitööd toimusid mandril 1718-25 ja 1746-68. Kasutati kohalikku paekivi, mida murdsid sunnitöölised. Tänu jäävabale sadamale sai Paldiskist 1870 Peterburi raudtee lõppjaam. See tõi muudatusi kogu linna struktuuri, k.a. sadamaehitusse. Kaubavoogude suurenedes alustati siin paekivist aitade ehitamist. Käsitletav ait võis algselt kuuluda Hindrichon Gotliebile.</span>


source: A
code: 21524
name: Paldiski sadama ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa põhiplaaniga, viilkatusega massiivse klombitud paekivihoonega. Hoone avatäited on vormistatud kaarjate paekivisillustega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone on L-kujulise põhiplaaniga, paekivist ühekorruseline lameda viilkatusega (osaliselt katus puudub). Fassaadidel on osa algseid segmentkaarsete paesillustega avasid nõuk. perioodil suurendatud. Välisfassaadide lubikrohv ulatuslikult irdunud.  Uksed: kalasabalaudisega avatäited või puuduvad. Põrandad: valatud betoonist. Viilul kohal. marmorist daatumkivi “Fischer 1875, 1876 Hoone valdavalt kasutuseta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV v.
Paldiski sadam rajati tsaar Peeter I käsul 1718. Põhitööd toimusid mandril 1718-25 ja 1746-68. Kasutati kohalikku paekivi, mida murdsid sunnitöölised. Tänu jäävabale sadamale sai Paldiskist 1870 Peterburi raudtee lõppjaam. See tõi muudatusi kogu linna struktuuri, k.a. sadamaehitusse. Kaubavoogude suurenedes alustati siin paekivist aitade ehitamist. Käsitletav sadama ait kuulus Bustjeffi ja Tserepennikovi pärijatele.</span>


source: A
code: 21525
name: Paldiski sadama ait-kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on risküliku-kujulise põhiplaaniga, paekivist ühekorruseline kellerdatud lameda viilkatusega. Fassaadidel on osa algsed segmentkaarsed paesillustega avad enamasti säilinud. Paekivist tugipiilarid on praeguseks välja puhastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul. 
Paldiski sadam rajati tsaar Peeter I käsul 1718. Põhitööd toimusid mandril 1718-25 ja 1746-68. Kasutati kohalikku paekivi, mida murdsid sunnitöölised. Tänu jäävabale sadamale sai Paldiskist 1870 Peterburi raudtee lõppjaam. See tõi muudatusi kogu linna struktuuri, k.a. sadamaehitusse. Kaubavoogude suurenedes alustati siin paekivist aitade ehitamist. Käsitletav sadama ait võis algselt kuuluda Ivan Krutsovile. 
Hoone interjöör 2002 rekonstrueeritud. (KKT)</span>


source: A
code: 21526
name: Paldiski sadama ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga, paekivist ühekorruseline lameda viilkatusega. Fassaadid on liigendatud eenduvate seinapindadega, milles algselt segmentkaarsete sillustega väravad (valdavalt säilinud); avara niššina kujundatud seinapindades paiknevad paarikaupa aknad. Kirdefassaadil on osa algseid segmentkaarsete paesillustega väravaid nõuk. perioodil suurendatud. Hoone kasutusel laona.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV.v.
Paldiski sadam rajati tsaar Peeter I käsul 1718. Põhitööd toimusid mandril 1718-25 ja 1746-68. Kasutati kohalikku paekivi, mida murdsid sunnitöölised. Tänu jäävabale sadamale sai Paldiskist 1870 Peterburi raudtee lõppjaam. See tõi muudatusi kogu linna struktuuri, k.a. sadamaehitusse. Kaubavoogude suurenedes alustati siin paekivist aitade ehitamist.</span>


source: A
code: 21527
name: Suur-Pakri kiriku vare
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arhitekt Nikolai Thammi projekteeritud kabeli ruudule läheneva põhiplaaniga saalile liitub idas kolmtahkne (sisevaates poolring) apsiid ja läänes ehisviiluga rõhutatud portaaliga kellatorn. Omapäraselt astendatud torn ongi muidu range ja detailiavese paest fassaadi väljendusrikkaim osa. Lisaks kinnise kaareväljaga teravkaarsele portaalile ja ümarkaarsetele akendele paikneb apsiidikaare kohal ümaraken. Algselt oli fassaad krohvitud, kuid juba paarkümmend aastat hiljem tehtud fotodel on krohv enamasti varisenud, kusjuures puhtad ja kvaliteetsed paekivipinnad mõjuvad rahulikult, isegi taotluslikult. Krohvitud oli ka interjöör, mida kattis poolsilindriline laudislagi. Kirikusaali lääneosas paiknes kõrgetel sammastel oreliväär, järgnes lihtne pingistik, apsiidikaarest põhjapool asusid orel ja köstripink, lõunapool kantsel. Altariaia tahuline kontuur on veel praegugi loetav jäljena algsel betoonpõrandal. Nappidel arvestatavatel ajaloolistel fotodel on jälgitav nii suurte akende kui välisukse ülesehitus. Kirikule on paigaldatud katus, uksed ja aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suur-Pakri vana puitkabel põles (põletati) maha 1890 aastal. Uue kabeli ehitamise kavatsus muutus konkreetseks 1896 aprillis kui Eestimaa Konsistooriumilt palutakse ehitusplaanide kinnitamist. Samas teatatakse ka, et kogudus kohustub kabeli taastama omade vahenditega. 19.12.1896 tunnistab Kubermanguvalitsuse ehitusosakond arhitekt Tamme (Thamm) kabeliprojekti "õigesti koostatuks ja vastavaks ehituse kunstile" ning otsustab selle saata kinnitamiseks kbernerile. Kuid näib, et samal ajal on ehitustööd juba alanud. Eesti Ajalooarhiivis säilitatakse küll mitmeid ehituse ettevalmistamisega ja projekti kooskõlastamisega seotud dokumente, kuid paraku pole nende seas ühtegi joonist.
Valminud kabel pühitsetakse 13.07.1897 Rootsi-Soome Mihkli koguduseõpetaja J.W.Gustafssoni poolt. 16.07.1897 saadab ta Konsistooriumile põhjaliku aruande pühitsemistseremoonia käigust. Pastor kirjutab, et arvukas osavõtjaskond liitis mõlema saare kogudused. Esmalt peeti kabeli ees lühike palvus lauluga, siis avati uks "agendas ettenähtud viisil" ning lausuti read 121.psalmist: "Jehoova hoiab su väljumist ja tulemist nüüd ja igavesti". Seejärel astus kogudus oma "uude, kaunilt sisustatud jumalakotta". Torni põhjaseinale paigaldati memoriaalplaat tekstiga: KAPELIN WIGD 13.JULI 1897.
kabeli allakäik algas saare elanike ümberasustamisega 1940. aasta kevadel. Pärast II MS pikaks ajaks punaväe meelevalda jäänuna kabel pigem lammutati kui lagunes. Müüristiku säilimisele aitas kaasa müürikroonide katmine betoonplaadiga 1993 aastal. Praeguseks on kirik katustatud, paigaldatud uksed ja aknad.</span>


source: A
code: 21528
name: Väike-Pakri kiriku vare
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud on massiivne madala telkkiivriga kivitorn, uus katus on paigaldatud 2006.a. Tornitüves oli põhiosas krohvitud. Erandiks on tsoon torni idaseinal pikihoone katusejoonest allpool. Ilmselt rõhtpalk-seintega ristkülikuline pikihoone (10,6 x 6,7 m) oli väljast kaetud laudisega, pikihoone ei ole säilinud. Ainus pääs kirikusse oli läbi torniukse ja ahta (1,3 x 1,4 m) torni eeskoja.
1994.a. paigaldati kabeli torni müürile mälestusplaat tekstiga "Nende pakrilaste mälestuseks, kes aastatel 1940-1944 sunniti lahkuma oma saarelt".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Korduvalt ümber- ja ülesehitatud Väike-Pakri kiriku esimene täpsem kirjeldus pärineb Harju-Madise kiriku visitatsiooniprotokollist 1769. Meile teadaoleva mahu ja välisilme sai pikihoone 1851 ja 1906 toimunud ümber- ja juurdeehitustega. Kivitorni käibelolevatest ehitusaegadest - 1825 ja 1866 - on tõenäolisem viimane, mis põhineb kiriku lääneukse kohal olnud roomanumbrilisel daatumil.</span>


source: A
code: 21529
name: Harju-Jaani kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone ehitusliku põhikompositsiooni moodustab ristkülikukujuline saaliosa, millele läänes liitub ristlöövitaoline eendehitis koos neljatahulise tornimassiiviga ning idas käärkamber. Torni katab telkkiiver.  Kiriku väliskujundus on eklektiline, domineerivad neoromaani elemendid ja motiivistik. Ümarkaarseid aknaavasid markeerivad rustikaalse faktuuriga soklini ulatuvad petikulaadsed seinapinnad. Fassaadide horisontaalliigendust toetavad sirged piilarid. Seinte ülaosa ilmestavad ehisliistud ja dekoratiivkarniisid. Interjööri dominandiks on kõrgendatud keskosaga puulagi, mida täiendati 1872. aastal kuue paari neljatahuliste sammastega. Seega muudeti pikihoone kolmelööviliseks.
Kiriku sisustus pärineb peaasjalikult kirikuhoonega ühest stiiliperioodist. Vanemast kunstivarast on kirikus eksponeeritud  vana kantsli (evangelist Matteuse figuuriga) tahvel (17. saj.), sepismanustega rahakirst ( 17./18. saj.), kaks pronksist kroonlühtrit (17. ja 18. saj.).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13. sajandil kuulus Harju-Jaani kogudus Jõelähtme kirikukihelkonda ning iseseisvus hiljem. Keskaegse kirikuehituse kohta andmeid napib. Teame vaid, et algne kirikuhoone paiknes praegusest kirikust mõnisada meetrit läänepool ning lammutati uue kiriku valmides. 
Praeguste arusaamiste kohaselt oli Harju-Jaani keskaegne kivikirik Harju kirikutele tüüpiliselt ühelööviline kolmevõlvikuline iseseisva kooriruumita ehitis. Selle lõunafassaadi ette oli ehitatud eeskoda ning põhjaküljele käärkamber. Vastu lääneseina toetus neljatahuline torn. Praegusajal on vana kivikiriku asukoht tähistatud.
1860. aastal asuti ehitama uut kirikut. Ehitustööd vältasid ühtekokku neli aastat ning nende lõppemist tähistas 13. oktoobril 1863. aastal. pühitsemisteenistus. 
Koguduse õpetaja K. Simsoni andmetel oli kirikul kiltkivikatus, mis raskuse tõttu üsna ruttu laastukatuse vastu välja vahetati, siis ehitati ka sambad.</span>


source: A
code: 21530
name: Peeter Suure Merekindluse Rae positsiooni rooduvarjend
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Fassadi pikkus on 41m, ristlõikeliste mõõtmetega  9x6m. Betoonlagi oli 2,5m paksune, sama kõrged olid ka all asuvad siseruumid.  Fassaadi ette  on lõhatud kahelt poolt kaldteena laskuv süvend, kust pääses uste juurde. Betoonkehandit kaitseb pealt veekindel kiht, mis koosnes tõrvapapist, asfaldis, kõige peal muld ja muru. Fassaadi märgumise vältimiseks paigutati  selle ülaossa plekist pikk sadeveevari. Varjend lasus süvendis ja kerkis erandlikult maapinnast veidi kõrgemale (tavaliselt oli süvendi servani). Süvendi ja betoonkehandi vahe oli täidetud puistematerjaliga, mille väljavarisemise takistamiseks ehitati fassaadiküljele kivimüürid. Sissepääs oli ehitatud põhimõttel, mis välistas mürsukildude sattumise siseruumidesse. Aknapiidad fassaadiküljel olid rauast. Lael korstnaavad. Siseruumide paigutusel valitses  põhimõte, et rinde pool kulges piki varjendit koridori, kust uksed avanesid "tubadesse" ja väljapääsude juurde. Varjend oli kanaliseeritud. Uksepiidad olid rauast, uksed tehti samuti raudplaatidest. Siselaed toetusid külg külje kõrval asetsevatele sirgetele või kaarjatele raudtaladele. Koridorist suundus käik ühendustunnelisse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Alus asub praegusest Rae teest (endisest Tartu mnt – Rae mõisa
ühendusteest) umbes 160 m kaugusel ja Raeküla teest (endisest
raudteetammist) umbes 120 m kaugusel. Varjend on osaliselt kaetud
samblike, sammalde ja taimestikuga, ääres kasvab üksikuid puid.
Varjendi tagaküljel olev kaarjas süvend on täis prahti ja taimestikku.
Ümbritsev maa on olnud põllunduslikus kasutuses, seetõttu puudub
suurem varjav haljastus. Ümbruskonnas olnud kaevikud ei ole praegu
maapinnal eristatavad. Positsiooni raudteeharult (Raeküla teelt)
varjendini viinud raudteeharu ei ole praegu maapinnal eristatav

Projektist „Eesti 20. sajandi (1870-1991) sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs”</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rae positsiooni rooduvarjend kuulub III kaitsesektorisse. Kaitsepositsiooni projekt kinnitati 23.08.1916. Rae positsiooni rooduvarjend oli tugevaim ühtsesse süsteemi koosnevast 3 osalisest varjendist, mis võisid arendada koostööd kuid vajadusel jätkata vastupanu iseseisvalt.
Varjend oli ümbritsetud ühisest kaevikuvööndist, koosnededes omakorda neljast kaitsepunktist. Positsioonile nähti ette 15 suurt betoonvarjendit, kõik omavahel tunnelitega ühendatud. Sel moel võis ühest kohast teise liikuda kaitstult ja kiiresti. Kuid valmis ainult üks rooduvarjend välismõõtmetega 9 x 41m. Tunnelite tegemiseni ei jõutud. Säilinud on ka kindlustatud punkti servadele rajatud kaevikuvööndi osi ühes väikeste, osalt purustatud betoonvarjenditega.</span>


source: A
code: 21531
name: Rae positsiooni varjend
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne betoonehitis, mis koosnes maaalustest ruumidest ja neid ühendavatest käikudest, varjend oli ümbritsetud ühisest kaevikuvööndist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Varjend asub Rae – Jüri teest umbes 500 m kaugusel Kabeliaru tallu
viiva tee ääres. Taluni on umbes 50 m. Varjend on võsas, kuid võsa
tiheduse tõttu puudub varjendi ümbruses alustaimestik ja varjend on
üldiselt hästi vaadeldav. Varjendi ääres kasvas küllaltki palju suuri
puid. Ümbruskonnas on kaevikuid ja laskepesi, mis eriti varjendist
lõunas on küllaltki hästi jälgitavad.
Allikas  projektist " Eesti 20.sajandi  sõjalise ehituspärandi kaardistamine ja analüüs".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>20. sajandi algul piirdus Peterburi kaitse Kroonlinna tõrjesüsteemist - patareid Kotlandi saarel ja selle vahetus läheduses (Suomenlinna). Lüüasaamine Vene-Jaapani sõjas (1904-1905), eriti aga rünnak Port Arturile sundis Venemaa Keisririigil oma riigikaitsekavad ülevaatama. Jaapanlaste edu tagas tõsiasi - kaitseehitised asusid kaitstavale objektile liiga lähedal. Kindluse saatuse määrasid vaenlase tunduvalt võimsamad kahurid. Paljud eksperdid leidsid, et võimaliku uue sõja korral tabaks Peterburi Port Arturi kurb saatus. Ja uue ohuna Läänemerel nähti just Saksamaa keisririiki, kus suuradmiral Alfred von Tirpitz arendas energiliselt merejõude. 1907. aastal tegi tsaar Nikolai II vastava korralduse asuda välja töötama Soome lahe kaitsekava.
Ehitustöid alustati 1911. Paljassaare sõjasadamale pani 1914. aastal nurgakivi viimane Venemaa keiser Nikolai II
Soome lahe ümbrusesse ehitati uusi laeva- ja õhutõrjepatareisid, varjendeid, kaitsekraave, kindlusraudteid ja -maanteid, sildu, väeosade linnakuid, sõjasadam, laevatehaseid, arsenale, ladusid, töölis- ja aedlinnu[1]. Ehitamise käigus tekkisid võimude ja maaomanike vahel maade võõrandamisega mitmesuguseid õiguslike probleeme, mis hiljem Eesti vabariigil tuli ära klaarida.[6]. Maa- ja mererinde projekteerijate vahelise nõrga koostöö tõttu toimunud valearvestute tõttu kavatseti 1916. aastal nihutada peaaegu kogu esialgselt planeeritud maarinnet Tallinna keskmest 3 - 7 km kaugemale:
•	I kaitsesektor seniselt Viti – Kodasema joonelt üle Türisalu – Humala joonele;
•	II kaitsesektor seniselt Hüüru – Pääsküla – Männiku – Raudalu joonelt üle Vääna-Posti/ Keila – Alliku – Pääsküla – Tammemäe – Saku – Sausti-Nõmme joonele ning sealt hiljem veel Sausti mõisa – Kurna/ Veneküla (Kiili) joonele;
•	III kaitsesektor Lehmja küla– Rae – Lagedi – Iru – Muuga joonelt üle Kurna/ Veneküla (Kiili) – Lehmja mõisa/ Kautjala – Saha – Kroodi – Uusküla joonele.
Esimese maailmasõja puhkemise tõttu aeglustus kindluse ehitamine, Saksa vägede lähenemise tõttu aastal 1918 jäi osa kindlustistest lõpetamata.
Peeter Suure Merekindluse peapositsiooni lõunasektori maarinde III sektori Rae positsiooni 15. väikevarjend.
- ehitatud Peeter Suure Merekindluse peapositsiooni lõunasektori maarinde III sektori Rae positsiooni kaitseks;
- arvatavasti kuulus Rae positsiooni mehitanud teadmata polku;
- oli kavandatud ühe jao (umbes 10...12 meest) jaoks;
- ehitatud 1916. aastal
Allikad   Heino Gustavson, "Merekindlused Eestis 1914-1940", Olion, 1993
Mati Õun, "Eesti merekindlused ja nende suurtükid 1918-1940", Tammiskilp, 2001</span>


source: A
code: 21532
name: Peeter Suure Merekindluse Vääna- Posti positsiooni läänepoolsed kaevikud koos jaovarjenditega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jaovarjendid olid ehitatud 10 mehele, moodustades kaevikuliinide koostisosa. Ehitusmaterjaliks betoon, harvem looduslikud kivid, aknad puudusid. Varjendid olid ümbritsetud kaeviku servade kõrguselt muldega; ehitatud killukahjustuste vältimiseks varjatud ukseavaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peeter Suure merekindlus - kaitserajatised ümber Tallinna, tähtis lüli Peterburi kaitsesüsteemis. Üldprojekt 1911, ehitamise algus 1913. Aastal 1915 ilmnes vajadus maarinde edasinihutamiseks, ehitustöid alustati 1916. Vääna-Posti kaitsepositsiooni kuulusid paekõrgustikule rajatud rooduvarjendid (ühendatud tunnelitega) koos neid kaitsvate kaevikuliinide ja jaovarjenditega.</span>


source: A
code: 21533
name: Peeter Suure Merekindluse Vääna- Posti positsiooni loodepoolsed kaevikud koos jaovarjenditega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jaovarjendid olid ehitatud 10 mehele, moodustades kaevikuliinide koostisosa. Ehitusmaterjaliks betoon, harvem looduslikud kivid, aknad puudusid. Varjendid olid ümbritsetud kaeviku servade kõrguselt muldega; ehitatud killukahjustuste vältimiseks varjatud ukseavaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peeter Suure merekindlus - kaitserajatised ümber Tallinna, tähtis lüli Peterburi kaitsesüsteemis. Üldprojekt 1911, ehitamise algus 1913. Aastal 1915 ilmnes vajadus maarinde edasinihutamiseks, ehitustöid alustati 1916. Vääna-Posti kaitsepositsiooni kuulusid paekõrgustikule rajatud rooduvarjendid (ühendatud tunnelitega) koos neid kaitsvate kaevikuliinide ja jaovarjenditega. </span>


source: A
code: 21534
name: Prangli kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirik on viilkatusega puitehitis, värvitud laudvoodriga, ruudukujuliste, tiheda ruudujaotusega aknaavadega loodes ja kagus. Tornikiiver on tõstetud räästaga, katteks sindel. Torni aknad kaetud luukidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Prangli kabel ehk, nagu kohapeal lugeda võib „Pranglisaare pühha Lauritsa us kabbel”, seisab oma kohal alates 1848 aastast. Torni tuulelipul näitab aastaarv 1860 hoone remondiaega. Hoone on mälestuste järgi ehitatud Soomes, kust on lahtivõetult Pranglile toodud.</span>


source: A
code: 21535
name: Randvere kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtsa saaliruumi, polügonaalse  koorilõpmiku ja W-torniga väike hoone. Kaetud poolkelpkatusega. Fassaadid lihtsad,  aknad pealt ümarkaarsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Randvere Peetri kirik on ehitatud 1848-1852 müürid laoti paekivist, ilma tornita.
Ümberehitamine toimus 1882.  kui lisaks tornile sai valmis ka kooripealne.
Kirikus on 200 istekohta.</span>


source: A
code: 21541
name: Ed. Kutsari mälestuskivi, A. Eller, 1970 (pronks, graniit)
type: kunstimälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal: graniit, pronks
Autor: Aleksander Eller
Dateering: 1971
Mõõtmed: kõrgus 170/160, laius 52 cm, sügavus 25 cm, bareljeefi mõõtmed 27x34
Eritunnused: bareljeefi alla paremal nurgas AE 71</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Portreebareljeef paigaldati kunstnik Eduard Kutsari kauaaegse elu ja töökoha hoovi Elvas J. Kärneri tn 4 , hoovi kunstniku 70. sünniaastapäeva puhul 1972. aastal.</span>


source: A
code: 21542
name: Kivirist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: K 31
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivirist on arvele võetud 19.11.1980 ja kaitse alla võetud 15.07.1981. aastal.</span>


source: A
code: 22250
name: Kadrioru park
type: ehitismälestis
alt_id: arh 151
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alumine aed 
Lossi ette kujundati Alumine aed ja selle taha, poolkunstliku astangu servale paigutati loss ja tiibhooned otsekui poodiumile. Alumine aed moodustas kõige ulatuslikuma ja keerukama kompositsiooniga regulaarpargi osa. Piklikku ristkülikut liigendasid kolm pikialleed, millest keskmine ühildus lossi peahoone keskteljega, lõppedes linnapoolses otsas purskkaevubasseiniga. Lossi ette rajati kümme käänulist lilleparterit. Parterite igihaljad servad moodustati pohlapõõsastest. Parterite vahele puistati jahvatatud tellisepuru. Parterita rajamist juhtis Ilja Surmin. Suviti asetati Alumisse aeda 60. puust tumbale savist vaasid roosipõõsaste , loorberi- ja pomerantsipuudega. Alumist aeda piirasid kanalid, mis olid vooderdatud rändrahnudest saadud graniidiga. Kanaleid ületanud sillad ehitati Lasnamäe paekivist Hollandi sillakeste eeskujul. Suurema suletuse andmiseks istutati Alumise aia mõlemale küljele täienduseks kaks kõrgete puude rida, millest kujundati roheline võlv jalakäijate peade kohale.
 
Ülemine aed
Lossitagune astang sobis Lilleaiaks, mille lõpetas keskse kaskaadi ja treppidega purskkaevusein – Miraaži sein. Kolmas osa jäeti suure Miraaži tiigi jaoks. Neid lossi taga kahel astangul asuvaid aiaosi nimetati Ülemiseks aiaks. Siingi olid külgedel piirdeks poolkaetud teed, kuid valdavaiks osutusid nn. hakitud parterid, mis sisaldavad olulisima kujundina palmetti.

Jaapani aed
31.juulil 2011 lõpetati maastiku-arhitektuuriline Jaapani aia väljaehitamine. Jaapani aia kujundas ja juhendas rajamist Kyotost pärit maastikuarhitekt Masao Sone. Kadrioru pargi Jaapani aia puhul on tegemist tiigiaiaga, mille koosseisu kuulub ka teeaed. Jaapani aia kivide paigutus on inspireeritud Tallinna vanalinna katusemaastikust ja kujundus lähtub ühest sissepääsust.
Kadrioru pargi kodulehekülg (www.kadriorupark.ee)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Park asub Lasnamäe klindi jalamil. Pargi pindalaks on 72,7 hektarit. Looduslikus tammesalus kasvab praegugi 30 põlispuud, mis on vanemad, kui loss ise. Kadrioru kavatis moodustab sulami erinevatest mõjutustest. Lisaks Rooma barokile on sugemeid prantsuse pargikunstist ning hollandlikust kanalikultuurist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lasnamäe klindi jalamile tekkisid 17. sajandi teisel poolel suvemõisad, millest keskne kuulus raehärra Heinrich Fonne valdusesse ning seda krunti hakati kutsuma Fonne oruks (Fonnental). 1714.aastal omandas alad tsaar Peeter I. Residentsina võeti kasutusele Fonne oru peahoone, mille juurde viis põlispuude allee. Aed täitis alguses nii tarbeaia kui ka pargi ülesannet. Ristkülikukujulist aeda piirasid kahest küljest kanalid ning jagas neljaks alleerist. Pargi maa-ala koosneb laugjalt mere poole laskuvatest terrassidest. Põhjapoolses osas paikneb looduslik tammesalu, mererannale omaselt asub pargis kõikjal graniidist rändrahne. 1718.aastal palkas Peeter I Itaaliast arhitekt Niccolo Michetti koos sell Gaetano Chiaveriga. Perifeerseks alaks pargis sai Kaarna allee tagumise poolega kohakuti jäänud tarbeaed, kus kasvatati lossi tarbeks juurvilju, marjapõõsaid, ka lilli. Mõnede lossiansamblis olevate majade ümber paiknesid eesti talupojaarhitektuurile iseloomulikud roigasaiad. 1740.aastatel asus lossi elama Eestimaa kindralkuberner Löwenwolde. Tema laskis lõpetada ka Luigetiigi ja ilmselt ka Mere allee. Kadrioru pargi linnapoolseks piiriks olnud Liiva oja oli 1920.aastateks torudesse peidetud ning ilmselt on jäänud maa sisse ka kivist kaarsild, mis oli ajalooliseks sissepääsuks Kadrioru parki. Lossiansamblisse kuulunud kõrvalhooned olid esialgu puidust ning on praeguseks lammutatud või asendatud uute hoonetega.

19.sajand
Park jagunes kaheks – kultuurpark ja metsapark. Kultuurpargi lääneosas asus vetesüsteem, mida ümbritsesid korrapäraste ridadena istutatud puud. Lossitagusele alale olid istutatud suured puude rühmad, mille vahele oli rajatud lillepeenrad, puudest ida pool asus Miraaži tiik. Kogu kultuurpark oli kujundatud regulaarpargile omaselt. Metsapargile olid iseloomulikud looklevad teed. Puud olid paigutatud üksikpuudena või vabakujuliste rühmadena, puude vahele jäid niidud. 1827.aastaks oli park muutunud korratuks. Nikolai I lasi pargi korda teha ning andis pargi Eestimaa kuberneri ülemvalitsuse alla. 19.sajandi lõpuaastatel sai Kadrioru park tunda G.Kuphaldti  kunstnikukätt, eriti just pargi vabakujunduslikus osas. Tema eestvedamisel puhastati tammik võsast, planeeriti ringtee, avati ja kujundati vaated merele. 1902.aastal püstitati pargi olulisima allee - Mere allee - lõppu 1893.aastal hukkunud laeva ´´Russalka´´ mälestussammas.

I Eesti Vabariik, II maailmasõda ja 1990.aastad kuni tänapäev
1929.aastal sai lossist riigivanema ning 1938.aastast presidendi residents. 1934.aastal alustati heakorra ettevalmistustöödega ja endise regulaarpargi ümberplaneerimisega. 1935.aastal alustati kuivendustöödega ning kujundati Luigetiigi väljak ristkülikukujulise põhiplaaniga haljasalaks. Saare keskele ehitati sammastega ümartempel. Uus iluaed rajati Rohelise aasa ja Koidula tänavate vahelisele kolmnurgale. 1937.aastal rajati avar pinkidega ja päikesekellaga muruväljak. 1937.aastal alustati ka Noortepargi rajamisega. Uuendati ka Ülemist aeda, likvideeriti Miraaži tiik. Ülemiste terrasside teedevõrk kujundati uusbaroksena. 1938.aastal rajati Roosiaed. Likvideeriti regulaarne allee Peeter I maja juures. Tekkis Kirdetiik, kust võeti pargi korrastamiseks vajalikku mulda.  Pärast II. maailmasõda oli park üpris räsitud. Ülemine aed kujundati muuseumi skulptuuride aiaks. 1990.aastatel alustati pargi üldise korrastamise ja renoveerimisega. 2000.aastal avati vanade plaanide ja kirjelduste järgi restaureeritud Lilleaed koos purskkaevudega. 2005.aastal loodi uus Roosiaed kunagise kiviktaimla asemel ning taastati külgnev purskkaev.

O.Abner, S.Konsa,K.Lootus, U.Sinijärv. 2007. Eesti Pargid 1.</span>


source: A
code: 22251
name: Elamu Raekoja plats 14 ja Vene t. 5 fassaadid, 18.-19. saj.
type: Elamu
alt_id: 73
same: A.1198
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja on ehitatud keskaegsetele müüridele. Algselt elamuna kasutusel olnud hoone on ümber ehitatud ühiskondlikuks hooneks. Kõik hoone fassaadid jälgivad varaklassitsistlikku stiili. Raekoja platsi poolne fassaadi rustreeritud esimese korruse lõpetab karniis, mis on kujundatud lihtsa profiilidega ääristatud horisontaalribana. Fassaadi teise korruse osa tõstavad esile profileeritud aknaraamistus ning aknavade kohal paikevad konsoolidele toetuvad karniisid. Kolmanda korruse osas on fassaad kujunatud lihtsa akendereana. Fassaadi kohal kõrguv frontoon on ülejäänud fassaadist karniisiga eraldatud ja on paigutatud katuse sisse. Fassaadi moderniseerimise käigus on müüritud kinni kaks algselt frontoonil paiknenud aknaava. Algselt fassaadi laiune klassitsistlik rõdu on asendatud metallpostidele toetatud varikatusega. Vene tänava poolse fassaadi kujundus on terviklikuma lahendusega. Esimese korruse rustreeritud seinapinna lõpetab karniis, mis on kujundatud laia profileeritud horisontaalvöödina, millele on paigutatud aknaalused kassetid. Fassaadi teise korruse osa tõstab esile akenaavade lai profileeritud aknaraamistus ning akende kohal asuvad konsoolidele toetuvad karniisid. Fassaadi kolmanda korruse osas on aknaavade nurkadel kasutatud dekoratiivraamistust ning aknaavade all dekoratiivkonsoole. Selle kohal katuseräästa all paikneb profileeritud karniis. Keskaegseid ehitusdetaile on säilinud üksnes hoone keldrites. Interjööris on säilinud saalide kujundus, seinte ja lagede dekoor, lühtrid, braad ning kahhelahjud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmest majast koosnev liithoone asub Raekoja platsi äärses kvartalis. Kinnistu piirid on kujunenud sajandite vältel üksikute kinnistute kokkuliitmisel. Hoone fassaadid  on suunatud Raekoja platsi, Vene tänava ja Apteegi tänava poole. Vanim teade kinnistu kohta pärineb 1333. aastast. 1766.-1918. aastani oli kinnistu Tsaari-Venemaa omandis, kes asutas hoonete kompleksis Läänemere laevastiku ohvitseride kasiino. 1830. aastatel moderniseeriti hoone Raekoja platsi poolset fassaadi. Selle kohal oleva frontooni kujundust muudeti 1850. aastatel. Praegune ruumijaotus ja sisekujundus pärineb 19. sajandi teisest poolest. 1918. aasta novembris-detsembris olid hoones Eesti Vabariigi Ajutise Valitsus ja selle ministeeriumid. 1919. aastal oli hoones linna komandandi kantselei, laskeplatside komandandi kantselei ja kaitseliidu II pataljoni kantselei ning kaitseliidu peastaap. Kuni 1940. aastani tegutses hoones Eesti Vabariigi Ohvitseride Keskkogu klubi-kasiino. Hoone teise korruse ruumides tegutses aastatel 1934-1939 Vabadussõjamuuseum. Lisaks asusid sel ajal hoones ka mõned korterid, millest ühes elas 1930. aasatel major A. Landsberg-Lannes. Teise maailmasõja ajal paiknes hoones 22. Territoriaal-Laskurkorpus. Aastatel 1940-1957 asus hoones Nõukogude Balti Laevastiku Ohvitseride Maja. Peale 1957. aastat tegutses hoones Tallinna Haridus- ja Teadusala Töötajate Maja. 1990. aastast alates nimetati see ümber Tallinna Õpetajate Majaks. Suuremad ümberehitused toimusid hoones 1766., 1957. ja 1973. aastal.</span>


source: A
code: 22252
name: Tallinna Jaani seegi kirik, 14. saj., 1648. a., 18. saj.
type: ehitismälestis
alt_id: arh 146
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1- korruseline ja trapetsikujulise põhiplaaniga krohviga viimistletud paekivist kirikuhoone. Paikneb piki Tartu maanteed. Kirikuhoone barokne laternaga torn ja viilud on puidust ja kaetud rõhtlaudisega. Esifassaadil on ümarkaarne raidportaal. Maja viilkatust katab keraamiline katuskivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene kirikuhoone ehitati käsitletavale alale teadaolevalt 13. sajandi esimesel poolel. See olnud väike võlvideta kivikirik, mida algselt nimetati Jaani hospidaliks hiljem Jaani Seegi kirikuks. Mõnel perioodil oli hoone tuntud kui „Pidalitõbila”. Kiriku juurde kuulusid elumaja, ait või küün ja saun, mis hiljem lammutati. Vene-Liivi sõda mõjus kirikule laastavalt ja taastamistöid alustati 1648. aastal mil püstitati põhikehandile torn. Suuremad ehitustööd toimusid 1724. aastal kui ehitist pikendati ja ehitati uus torn. 1813. aastal sai hospidal ametlikult nime „vaestemaja”. Pika ajalooga kirikuhoone ümbrusest on viimastel aastakümnetel kujunenud linna kõrgehitiste piirkond ja kirikuhoone on ümbritsevaga kontrasti sattunud.</span>


source: A
code: 22253
type: ehitismälestis
same: A.22253
name:
Hoone Viru 1 / Vene 2 fassaadid koos raiddetailidega ja kolm interjööri II korrusel ( end. restorani "Kuning" saalid)

description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4-korruseline historistlik-eklektiline ehitis vanalinnas Viru ja Vene tänavate nurgal. Hoone lihtne mahuline ülesehitus vastab konkreetsele põhiplaanile. Hoone fassaadide rikkalikus stiliseeritud renessanssdekooris on kasutatud varasematest hoonetest pärit 17. sajandi raidkive. Interjööride algne historitsistlik kujundus on enamasti hävinud. Säilinud on 1920.-ndate aastate interjööri elemente (stukklaed, valgustid jne.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on 1881. aastal projekteeritud arhitekt R. Knüpfferi (1831-1900) poolt ning on püstitatud mitme vanema ajaloolise rajatise kohale. Algselt oli I ja II korrusel kaubamaja, III ja IV üürikorterid. Kaubamaja avas omaaegse turu ääres Viru ja Vene nurgal 1816. aasta 25. novembril Peterburist tulnud Vassili Demin. 1831. aastal ehitati vana ühekordse maja asemele suurem hoone. Endise kaubamaja ruumid kohandati 1920.-ndatel aastatel kohvik-restoraniks. Tänapäeval Demini ostukeskus ja eluruumid.</span>


source: A
code: 22254
name: Hoone Vene 2
type: ehitismälestis
same: A.22253
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskaegse diele-dornse põhiplaaniga hoone. Hoones on säilinud terve rida arhitektuuriajalooliselt väärtuslikke detaile ja konstruktsioone: eeskojas-dieles talalagi, ukseportaal ja mantelkorstna sammas (kehand taastatud), 18./19. sajandi klassitsistlik trepp ja välisuks; endise eluruumi peremärkidega siseportaal, raidkivid, II korruse maalingutega talalagi jm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>15. sajandist pärinev hiliskeskaegne diele-dornse plaanilahendusega elumaja ja aidahoone. 18. sajandil ehitati kardinaalselt ümber kolmekorruseliseks elumajaks. Koos tänavahoonetega on kinnistul 19. saj. II poolel ehitatud hoovimaja.</span>


source: A
code: 22262
name: Fregati "Wachtmeister" vrakk
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laevast on säilinud 15,7 meetri pikkune ja 6 meetri laiune põhjaosa, mille peal on kokkupaakunud ja korrodeerunud malmist suurtükikuulide hunnik. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Laevavrakk lebab Aegna rifil ligikaudu 4,5 meetri sügavusel suurte rahnude vahelisel liivasel põhjal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>"Wachtmeister" ehitati Arhangelskis 1754. aastal. Pikkus 31,96 m, laius 10,51 m, 32 suurtükki. Hukkus navigatsioonivea tõttu Aegna madalikul 09.10.1757. aastal. Hukkus 14 meest.

Laevavrakk leiti allveeklubi "Homo Aquaticus" sukeldujate poolt 1988. aastal. Vrakki uuriti ja dokumenteeriti Eesti Meremuuseumi allveearheoloogiaklubi "Viikar" sukeldujate poolt samal aastal.</span>


source: A
code: 22268
name: Merepatarei "Tsitadell", 18.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitise jäänused paiknevad ligikaudu 3500 m² suurusel alal. Mere poolt piirab ehitusjäänuseid kolm palkidest kärgkasti, mis on paekividega täidetud. Merepõhi ehitusjäänuste ümber on liivane.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tsitadelli jäänused asuvad Tallinna Vanasadama faarvaatri vahetus naabruses 8-11 meetri sügavusel liivasel põhjal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusjäänused avastasid Eesti Meremuuseumi allveearheoloogiaklubi “Viikar” sukeldujad 1985. aastal. Põhjalikumad uuringud Eesti Meremuuseumi poolt toimusid 1997-1998. aastal. 1998. aasta novembris kaardistati Rootsi uurimislaevaga “Jacob Hägg” kogu ehitusjäänuste ala multibeam sonari abil. Tõenäoliselt ehitati “Tsitadell” venelaste poolt 18. sajandil peale Põhjasõja lõppu.</span>


source: A
code: 22269
name: Emmaste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Emmaste kalmistu üldpindala on 2.94 ha. Kalmistu ainuke väljaehitatud värav asub matmisala kirdeküljel. Värava moodustavad metallpostid, mis on suletavad keevisvõredega. Kalmistu välispiirdeks on lääneküljel ja osaliselt ka põhja- ja lõunaküljel madal kivikuhjatis. Ehitistest on surnuaial tööriistakuur. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded: metallhauatähiseid - 323, s.h. sepiseid - 204; sepisaedu samast perioodist - 7; kivist hauatähiseid samast perioodist - 140.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hiiumaal, Emmaste külas, Emmaste kirikust 500 m kirde suunas, Käina maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmine Emmaste kalmistule algas 1867. aastal. Kuna piirkonna elanikkond on tihedalt seotud mere ning meresõidugam esineb Emmaste kalmistul rohkelt meremeeste ja laevaomanike kalme. Kalmistul asub mälestuskivi metsavendadele. Kalmistu on olnud kasutusel tänapäevani.</span>


source: A
code: 22270
name: Mänspäe kabeliaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mänspäe kabeliaia üldpindala on 1,13 ha. Kalmistu asub otse maantee ääres, teistest külgedest piiratud metsaga. Kalmistul on uus puitpiire ja väravad. Kalmistu keskosast pisut lääne pool asub puidust kabelihoone. Ehitistest on surnuaial veel tööriistakuur. Terroriohvrite hauaplats ja mälestuskivi asuvad peaväravast sisenedes vasakul, läänepoolse piirdeaia ääres.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mänspäe kabeliaed asetseb Hiiumaal, Mänspe külas, Emmaste-Luidja maanteest lääne pool, vana maantee ääres metsa seesl.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmiste algus Mänspäe kabeliaeda ei ole teada. Käina kiriku endises visitatsiooniprotokollis on mainitud Mänspäe kabelit 1785. aastal, aga see daatum näitab kabelit ning eeldatavalt ka kabeli juurde matmist juba tegutsevana. Lisaks paljudele piirkonna haridus- ja kultuuritegelaste, meremeeste ja laevaomanike haudadele, asub kalmistul ka terroriohvrite matmispaik, kuhu on maetud 1941. aastal nõukogude sõjaväelaste poolt tapetud 14 kohalikku elanikku.</span>


source: A
code: 22271
name: Terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplats on põhja-lõuna suunaline. Hauatähised on platsi lääneosas. Terroriohvrite hallist graniidist mälestuskivi on keskkohast vigastatud. Kivile on kantud 14 nime ja allosas tekst “MÄLETA / OKTOOBER 1941”.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Mänspe kabeliaia (reg. nr. 22270) territooriumil kabelist loodes läänepoolse piirdeaia ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Siia on maetud 14 kohalikku elanikku, kelle 12. oktoobril 1941. aastal hukkasid sakslaste eest taganevad nõukogude sõjaväelased. Mälestuskivi avati 1989. aastal. Kivi lõhenes kaheks vahetult enne paigaldamist. Pooled paigaldati nurga all jättes mulje, et nii oligi mõeldud.</span>


source: A
code: 22272
name: Sõru kabeliaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabeliaia territoorium on tasandatud ja korrastatud, säilinud on ainult üks hauaplaat. Kalmistu on tähistatud mälestuskiviga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Sõru kabeliaed asub Hiiumaal, Pärna külas, Sõru sadamast lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käina kiriku konvendi protokollides on esimene dateeritud viide Sõru kabelile aastast 1744, mis näitab, et kabel ja selle juures asunud kalmistu olid rajatud juba enne 1744. aastat.</span>


source: A
code: 22275
name: Rannalauter
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Merre asetatud puhastatud põhjaga kivikogum, kuhu on ajalooliselt saanud väiksemad paadid randuda. Lautrikoht on ka kaasajal looduses hästi vaadeldav.</span>


source: A
code: 22276
name: Kõpu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõpu kalmistu üldpindala on 1,21 ha. Põhjapoolne osa ning osa lääneküljest on piiratud puitlippaiaga. Muuus perimeetris piirab kalmistut kivikuhjatis, kohati kõrgusega kuni 1,5 m. Kõpu kalmistu ainuke värav, metallpostidel keevisväravaga, paikneb lääneküljel. Ehitistest on kalmistul tööriistakuur ning Kõpu kabeli vundament. Kamistul asuvad, vanemad kui II maailmasõja lõpp, hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 158, s.h. sepiseid - 71; kivist hauatähiseid samast perioodist - 26.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hiiumaal, Kõpu külas, Kõpu tuletorni tee algusest 2 km mööda Kiduspele suunduvat teed. Kalmistu on vahetult tee ääres, jääb teest ida suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asutati 1782. aastal. Aastail 1887-1942 oli kalmistul väike puust kirik (nn Kõpu kabel), mille asukoht on praegugi jälgitav.</span>


source: A
code: 22277
name: Terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauamonument on kujundatud graniitkivist, sellel on kirjed 5 hunnunud inimese nimede ja sünnidaatumitega. Hauakivi alumises osas kirje: "MÕRVATUD OKTOOBRIS 1941/AEG MÄLESTUST EI KUSTUTA". Hauaplats on kaetud nõukogudeaegse kõnnitee kiviplaadiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaika on maetud 1941. aastal hukkunute säilmed.</span>


source: A
code: 22278
name: Kõpu (EAÕ) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõpu (EAÕ) kalmistu üldpindala on 0,32 ha. Kalmistu välispiirideks on kogu ulatuses puitlippaed kõrgusega ca 1,0 m. Kalmistu ainuke värav on moodustatud ümarpuidust postidest (kõrgusega 2,2 ja avaga 2,5 m). Kaitseks vihma vastu on värav pealt kaetud lihtsa rõhtsa laudkatusega. Kalmistul on tööriistakuur ning veepaak kastmisvee tarvis. Kalmistu vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 16, sh sepiseid - 11; sepisaiad - 2; kivist hauatähised - 14.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hiiumaal, Kõpu külas, Kõpu kirikust 200 m põhja suunas ehk Kõpu tuletorni poole suunduvast teest 400 m põhja (Mägipe küla) suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kõpu (EAÕ) kalmistu täpne asutamise aeg ei ole teada. Kalmistut nimetatakse rahvasuus ka Kõpu ülemiseks kalmistuks. Kalmistu lähedal asuv Kõpu apostliku-õigeusu Püha Andrei kirik-koolimaja ehitati 1910. aastal. Kalmistule on maetud teenekas looduseuurija Joann Kallas (1911-1999), Kõpu majaka ülem Mihhail Trofimov (1836-1911), kiriku vöörmünder Juhan Vool (1882-1974).</span>


source: A
code: 22279
name: Puski kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,70 ha. Kalmistu välispiirideks on 1/3 ulatuses madal kivikuhjatis, ligikaudu 1/3 ulatuses on piirideks madal puitlippaed. Ülejäänud osas on Puski kalmistu piiratud puidust taraga. Puski kalmistul on kaks väravat. Põhjappoole avanev peavärav on puitpostidel lippvärav. Kalmistu tagumine, lõunavärav on suletav puitvõrega. Puski kiriku põhilised piirded on laotud omapärastest helekollastest põletatud tellistest, millede vahed on täidetud raiutud maakividega. Kalmistul paiknevad tööriistakuur ja veepaak. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 89, sh sepiseid - 36; sepisaiad - 1; kivist hauatähised - 6.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Puski kalmistu asub Hiiumaal, Puski külas, Emmaste-Luidja maantee ääres, Puski õigeusu kiriku varemete ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puski kalmistu täpne asutamise aeg ei ole teada. Puski õigeusu kirik, mis kalmistul paikneb, on ehitatud aastatel 1889-1891 arhitekt K. Nymani tüüpprojekti järgi. Kirik tegutses aastatel 1890-1951. 2005. aastal paigaldati surnuaiale kiriku ette kauaaegsete preestrite Vassili Verloki ja Kosma Laredei mälestuskivi. Kalmistul paikneb ka kaheksa Puski kooli õpilase haud, kes said surma 1945. aastal lõhkekeha plahvatuses.</span>


source: A
code: 22280
name: Reigi kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 3,24 ha. Kalmistu välipiirideks on maakivimüür kõrgusega kuni 1,4 m ning idaküljel asuvad kaks väravat. Mõlemad väravad on tumedaks peitsitud puidust ja lahendatud analoogselt Kärdla kalmistu väravaehitisele. Kalmistul leiduvad, vanemad kui II maailmasõja lõpp, hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 454, sh sepiseid - 142; sepisaiad - 5, kivist hauatähised - 29. Kalmistu vanemas osas võib veel leida hauatähisena kasutatud põllukive, kuhu on sisse raiutud ristimärk, peremärk või aastaarv.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Reigi kirikuaed asub Hiiumaal, Pihla külas, Reigi kiriku ümbruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reigi kirikuaia täpne asutamise aeg ei ole teada. Reigi kirik on ehitatud aastal 1802 eelmisest puukirikust umbes 50 meetrit ida poole. Kirik ehitati Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergi poja Gustav Dietrich Otto von Ungern-Sternbergi (1773–1799) mälestuseks, kes oli ka esimene uue kiriku juurde maetu. Kalmistu on praeguseni tegutsev.</span>


source: A
code: 22281
name: Malvaste kabeliaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Malvaste kabeliaia üldpindala on 0.46 ha. Kalmistu välispiirideks on lippaed ning kalmistul on kolm väravat, kõik puidust. Kalmistul asub ristpalkidest vana kabel, millele edela küljel on hiljem juurde ehitatud puidust kellatorn. Kalmistu vett tuuakse veepaagiga. Surnuaial asuvad vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 25, sh sepised - 5; sepisaiad - 1; kivist hauatähised - 9.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Malvaste kalmistu asub Hiiumaal, Malvaste külas, Kärdla-Luidja maanteelt umbes 3 km Tahkuna pool ning Posti teeristist 100 m paremale, kirede suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene matmine Malvaste kalmistule toimus 1925. aastal. Samal aastal toodi kalmistule kabeli ehituseks vajalikud palgid, mis on pärit Puski raamatukaupluse hoonest. Kalmistu on jätkuvalt kasutuses.</span>


source: A
code: 22282
name: Ristimägi
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujutab endast juhuslikult paigutatud kättesaadavast materjalist ristidega kaetud maa-ala. Sinna on paigutatud ka mälestuskivi.

(Kirjelduse koostas Kalli Pets 2000. aastal.)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kärdla - Kõpu maantee ääres metsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Legendi järgi kohtusid seal kunagi kaks pulmarongi, tekkinud tapluses said surma üks pruut ja üks peigmees erinevast paarist. Ellujäänud abiellusid omavahel. Selle sündmuse mälestuseks hakatigi panema riste. Samas paigas pidasid ka oma viimase jumalateenistuse Hiiumaalt väljasaadetavad hiiurootslased 1781.a. Selle mälestuseks on paigutatud mälestuskivi.

(Kirjelduse koostas Kalli Pets 2000. aastal.)</span>


source: A
code: 22283
name: Kassari kabeliaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabeliaeda piirab umbes meetri kõrgune sideaineta maakivimüür. Aias on mitu väravat. Kalmistu lääneküljel asuv peavärav on kahepoolne puitpostidel lippvärav. Ehitistest on surnuaial kabel ja tööriistakuur. Surnuaiale on maetud teiste kõrval Marie Underi emapoolsed vanavanemad, Debora Vaarandi vaarvanemad, J. Köleri maalitud Kristuse prototüüp Villem Tamm, V. Panso sulega kuulsaks saanud Lepa Anna (Anna Sooba).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kassari kabeliaed asub Hiiumaal, Esikülas, Kassari kabeli ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kabeliaia vanus ei ole dokumentaalselt tuvastatav, kuid arvatavasti oli see kasutusel juba 16. sajandil. Praegune kabel on ehitatud 18. sajandi II poolel. Kabeli külge on ehitatud rittmeister August Wilhelm Stackelebergi (1774-1827) hauakabel, mis on kalmistu vanim säilinud dateeringuga haud.</span>


source: A
code: 22284
name: Aino Kallase suvemaja
type: ajaloomälestis
alt_id: 343
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne viilkatusega palkmaja. Majal on rookatus, välisvoodriks puitlaudis ja esiküljel lahtine tuulekoda. Eluruumidega ühe katuse all on abihoone. Maja esiküljel on dolomiidist mälestustahvel kirjaga: "Kirjanik Aino Kallas elas ja töötas selles majas suviti 1924-1938".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Maja asub Kassari mõisast 0,8 km kaugusel Mäealuse külas, Kassari–Putkaste teest 150 m kaugusel kagusse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maja laskis 19. sajandi lõpul ehitada Villem Tamm. Ta rentis vastvalminud elamu piirivalvekordonile. Hiljem elas majas V. Tamme tütar Helene Tamm, kellelt seda üürisid aastatel 1924-1938 suvitamiseks Aino ja Oskar Kallas. Mööbli Aino Kalda jaoks sellesse majja valmistas Kassari mees August Vahe.
Aino Kallas (1878-1956) oli soome-eesti kirjanik. Tema abikaasa Oskar Kallas (1868-1946) oli rahvaluuleteadlane ja diplomaat. Kassariga oli seotud Aino Kallase elu kõrgaeg, loominguliselt kõige viljakamad aastad. Kassaris kirjutas ta mitmed oma teosed ("Reigi õpetaja", "Hundimõrsja", "Püha jõe kättemaks"). Kassari motiivid kajastuvad ka tema hilisemas loomingus.</span>


source: A
code: 22285
name: Kuriste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1.10 ha. Kalmistu välispiirdeks on kiriku ümber ja kalmistu vanema, idapoolse osa kolmel küljel kivikuhjatis. Läänest piirab kalmistu vanemat osa madal puitlippaed. Kalmistu uuem, sissepühitsetud osa on tähistatud peamiselt iseloomuliku kõrghaljastusega. Kuriste kalmistul on neli väravat. Kolm nendest (kirikaia värav, kalmistu maantee-poolne peavärav ja kalmistu sisevärav) on valmistatud peamiselt tahutud maakividest kildkrohvist vuugitäidistega. Kirikaia väraval ja kalmistu siseväraval on ees puitvõred, maantee-poolne peavärav on võredeta. Kuriste kalmistu lääneküljel on madal puitlippvärav avaga. Kalmistul paikneb tööriistakuur ning vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 66, sh sepiseid - 47; kivist hauatähised - 11.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Hiiumaal, Taterma külas, Kuriste kiriku vahetus naabruses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuriste kirik ehitati aastatel 1888–1889 ja umbes samal ajal alustati matmist ka Kuriste kalmistule. Vanem säilinud daatumiga hauatähis kuulub aastasse 1887 - Aleksander Tiik (1886-1887). Kuriste kalmistu on kasutusel tänapäevani.</span>


source: A
code: 22286
name: Käina kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 5.46 ha. Kalmistu koosneb vanast ja uuest osast. Vana osa välispiirdeks on valdavalt madal kivikuhjatis, mis põhjaküljel on dubleeritud madala ümarrauast keevisaiaga. Lõunaküljel on võrkaiaga piiratud ning teede ja väravatega varustatud kalmistu uus osa, millel on kaks keevisväravat. Kalmistu põhjaküljele jääb kaks vanemat väravat. Üks neist on moodustatud vanadest raudaia fragmentidest, mis on keevituse abil sobitatud metallpostidele. Teise, põhjakülje värava moodustavad paekivipostid, mis on samuti suletavad sepisvõredega. Ehitistest on Käina kalmistul puidust tööriistakuur ja puit WC. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 430, sh sepiseid - 218; kivist hauatähised - 205.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Käina kalmistu asub Hiiumaal, Käina serval, 500 m Emmaste suunas, maanteest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käina kalmistu on rajatud pärast 1772. aastat, kui Katariina II ukaasiga keelati matmine kirikutesse ja kirikuaedadesse. Vanim säilinud hauatähis kannab daatumit 1855. Kalmistu on kasutusel tänapäevani.</span>


source: A
code: 22287
name: Käina kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed on hävitatud 20. sajandi keskpaigas. Säilinud on vaid kaks kiviristi. Üks neist on Juhan Juurmanni ja teine Olga von Gerneti (1854–1856) hauatähis. Kiriku idaküljel on 18. sajandist pärineva matusekabeli varemed, kuhu on maetud oletatavasti pastor Thunderi suguvõsa liikmed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Käina kirikuaed asub Hiiumaal, Käina kiriku varemete ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käina kirik ulatub oma ehitusajalooga 13. sajandi keskpaika, mil praeguste varemete kohale ehitati puukirik. Samast ajast pärinevad ka esimesed matused kirikusse ja kirikuaeda. 15. sajandi lõpus – 16. sajandi alguses ehitati Käinasse kivikirik. Kirikut ümbritses kirikuaed, kuhu maeti kuni 19. sajandi teise pooleni. Kalmistu hävis 20. sajandi keskpaigas seoses naabruses asunud masinatraktorijaama laiendamisega. Paljud kiriku lähedal olevad tootmishooned on rajatud otse haudadele.</span>


source: A
code: 22288
name: Rudolf Tobiase sünnimaja
type: ajaloomälestis
alt_id: 342
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne viilkatusega palkmaja, vooderdamata. Rookatus. Maja esiküljel lahtine tuulekoda</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Maja asub Käina–Emmaste vana maantee ääres teest lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Käina köstrimaja on ehitatud 1840.-50. aastatel. 27. mail 1973 avati köstrimajas Rudolf Tobiase memoriaalmuuseum Hiiumaa Koduloomuuseumi filiaalina. 1973 teostati kapitaalremont kunstnik-arhitekt E. Sedmani juhtimisel. 1978 aastal sanitaarremont. Uus rookatus ehitati 2003 aastal.

Selles majas sündis 29. mail 1873. aastal köstri ja orelimeistri Johannes Tobiase paljulapselise pere teise lapsena tulevane helilooja, organist ja koorijuht. Ta omandas esimese eestlasena professionaalse muusikalise erihariduse nii helilooja kui organisti erialal olles Eesti süvamuusika rajaja. Esimesed muusikaõpetused ja katsed komponeerimises said teoks just nende seinte vahel. Pere lahkus Hiiumaalt 1885. aastal kui Rudolf oli 12-aastane.</span>


source: A
code: 22289
name: Kärdla hiiurootslaste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistust on maapealses osas säilinud ainult Kaarel Tarningu (surnud 1848) haual paiknev raudrist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Kärdla linnas asuvas Rannapargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärdla hiiurootslaste kalmistu on vana külakalmistu, millest on säilinud vaid Karel Tarningu haual paiknev malmrist. Kuni 19. sajandi alguseni asus kalmistu kõrval Püha Olavi kabel.</span>


source: A
code: 22290
name: Mohni tuletornivahtide kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mohni tuletornist kagusse jääval rohumaal paikneval kalmistul on säilinud nelja matuse tähised, neist üks fragmentaarselt, kindlalt võib oletada ka viienda matuse olemasolu. Suulise traditsiooni põhjal on tegemist majakavahtide kalmistuga. Ühes reas paiknevatest, sepisristidega tähistatud matustest põhjapoolseimal on täiendavaks tähiseks kuuele maakivile kinnitatud kettpiire, millest käesolevaks hetkeks on säilinud vaid fragmendid. Ühe matuse tähis on säilinud fragmentaarselt.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, kui eeldatavasti jääb 19. sajandisse. Mohni tuletorn on pärit 1852. aastast.</span>


source: A
code: 22291
name: Harju-Madise pastoraadihoone vare, Bengt Gootfried Forseliuse sünnikoht
type: ajaloomälestis
alt_id: 328
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pastoraadi peahoone vare on paekivist seinadega, kellerdatud, kelpkatusega hoone jäänus. Täielikult säilinud soklini. Pikliku hoone läänepoolne otsasein on säilinud ca 90% ulatuses, samas asuv trepistik on säilinud vähemalt 75% ulatuses, osa trepistikust või selle läheduses paiknevatest hoone muudest osadest on mattunud pinnasesse ega ole mullatöödeta jälgitav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Bengt Gottfried Forselius (1660? – 1688) sündis Harju-Madise pastori Johann Haquinus Forseliuse pojana, õppis Tallinna gümnaasiumis ja sai juristihariduse Wittenbergi ülikoolis. Peale Eestimaale naasmist, asus ta koos Harju-Risti kirikuõpetaja Gabriel Herliniga viimase asutatud talurahvakoolis lapsi häälikumeetodil lugema õpetama.
1684. aastal organiseeris Forselius Tartus Piiskopi mõisas rahvakoolmeistrite seminari (Forseliuse seminari). 
Forselius hukkus tormis Läänemerel, olles tagasiteel oma õpilaste kirjaoskust demonstreerivalt visiidilt Rootsi kuninga juurde.
(Allikas: Vikipeedia)</span>


source: A
code: 22292
name: Palade kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palade kalmistu üldpindala on 1.95 ha. Kalmistu on uuemas osas piiratud puitlippaiaga, ülejäänud osa aga madala kivikuhjatisega. Kalmistu peavärava moodustavad puitpostid ning värav on suletav lippväravaga. Analoogne värav on kalmistu kirdeküljel. Teine värav, samal küljel, moodustab piklikest maakivirahnudest, millede vahel oleva ava sulgevad lippväravad. Kalmistu edelaküljel on samuti kaks puitpostidel lippväravat. Ehitistest on Palade kalmistul tööriistakuur ning omapärane kuhjatud pinnasest moodustunud madal kõrgendik koos selle ümber paigutatud pinkidega väliteenistuste pidamiseks. Kastmisvee tarbeks on Palade kalmistule paigutatud veepaak. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähised - 211, sh sepised - 66; kivist hauatähised - 21.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asetseb Hiiumaal, Lõpe külas, Palade busspeatusest 150 m edela suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmine kalmistule algas 1885. aastal. Algselt oli tegemist lahkusuliste (priilased ja babtistid) kalmistuga Esimene maetu oli Mare Kurba, kelle hauast on tänaseni säilinud vaid kalmuküngas. Vanim daatumiga seostatav haud pärineb aastast 1889 – Madli Märjamaa (1860–1889). Palade kalmistu on kasutusel ka tänapäeval.</span>


source: A
code: 22293
name: Pühalepa kirikuaed
type: ehitismälestis
same: A.3297
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaia üldpindala on 0.90 ha. Kalmistu välispiirdeks on kivikuhjatis. Edelanurgal on kalmistu piirdeks Urgern-Sternbergide perekonna rahula välispiire. Kohalikust dolomiidist tahutud postide ja alumiste tugiplaatide vahele paigaldatud figuurvalumalmist aiasektsioonid, millede osa fragmente on puudu või tugevalt kahjustatud. Pühalepa kirikaia värava moodustavad püstiselt paigaldatud piklikud graniitrahnud, millede vahele on sobitatud puitvõred. Peale imposantse Pühalepa kiriku (paekivist, krohvitud ja lubjatud) on kirikaias veel kivikabel. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded on: metallhauatähiseid - 26, sh sepiseid - 6; sepisaiad - 1; kivist hauatähised - 33, sh 12 hauakatteplaati.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pühalepa kirik ja kirikuaed asuvad Hiiumaal, Pühalepa külas, kümnekonna meetri kaugusel Heltermaa–Käina maanteest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pühalepa kirik ulatub oma ehitusajalooga 13. sajandi keskpaika ning samast ajast pärinevad ka esimesed matused kirikus ja kirikuaias. Pühalepa kirikuaeda maeti kuni 1940. aastateni. Matuste arv kahanes tunduvalt 19. sajandi lõpus kui kirikust 1 km põhjapool rajati uus kalmistu.</span>


source: A
code: 22294
name: Pühalepa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ümbritsetud pinnasega toetatud kiviaiaga. Peavärava postidena on kasutatud piklikke graniitrahne, ava on suletav sepisvõrega. Ehitistest on Pühalepa kalmistul tööriistakuur.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Pühalepa vallas, Pühalepa külas. Pühalepa kirikust ja kirikuaiast umbes 1 km põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajati praegusele asukohale seoses Pühalepa kihelkonnas seni kasutuses olnud Kummistu kalmistu ruumi ammendumisega 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 22295
name: Kummistu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kummistu kalmistul on kaks väravat - üks ida- ja teine lääneküljel. Väravapostid on laotud paekivist, väravad puuduvad. Kalmistut ümbritseb pinnasega toetatud kiviaed. Kalmistu keskle kõrgub ainulaadne, nelja meetri kõrgune kõrgune raudteerööbastest rist. Aastatel 1998-2000 puhastati maanteelt kalmistule viiv tee ning kalmistu ise võsast ja risust.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kummistu kalmistu asub Hiiumaal, Kerema külas, Heltermaa-Kärdla maantee Suuremõisa teeharust umbes 200 m Kärdla pool, kirde suunda jäävas metsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud peale Vene Keisririigi Senati 1772. aasta ukaasi, mis keelas matused kirikutesse ja kirikute ümbrusse. Vanim säilinud hauatähis pärineb 1851. aastast ja on püstitatud Ingel Baio´le (Pajule). Kokku on kalmistul läbi viidud umbes 1400-1500 matust. Kalmistul on mälestusrist Pühalepa kiriku kauaaegse (1822-1877) pastori Alexander von Sengbuschi pojale, Peterburi tehnikakooli direktorile Johannes von Sengbuschile. Mälestusristi kinkijateks olid Peterburi tehnikakooli õpilased. Pastori pereliikmetest on kalmistule maetud Alexander von Sengbuschi naine Juliane Wilhelmine von Sengbush (sünd. von Nolcken; 1802-1875) ja vanim tütar Maria von Sengbusch (1828-1855). Kalmistule matmine lõpetati 20. sajandi alguses ruumi puudusel. Viimane säilinud daatumiga hauatähis kuulub Ann Liigile ja pärineb 1924. aastast.</span>


source: A
code: 22296
name: Kuri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,97 ha. Kalmistu välispiirdeks on peaaegu kogu ulatuses puitlippaed kõrgusega 1,4-1,8 m. Osaliselt piiravad kalmistut külgnevatel kruntidel paiknevate kuuride tagaseinad või nende vaheline plankaed. Kuri kalmistul on kaks väravat. Peavärava moodustavad paepostid (0,6x0,6) avaga 2,2 m, millede vahel on sepisvõred. Sepisvõrede alumine kolmandik on väravate parema jäikuse tagamiseks kaetud plekiga. Kalmistu tagumisel küljel on puitpostidel jalgvärav avaga 1,2 m, mis on suletav puitvõrega. Kalmistul on peateele avanev kuur. Muud ehitised ja rajatised Kuri kalmistul puuduvad. Vanemad kui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded: metallhauatähiseid - 204, s.h. sepiseid - 79; kivist hauatähiseid samast perioodist - 37</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuri kalmistu asub Hiiumaal, Kuri külas, Kuri õigeusu kirikust 200 m Hellamaa suunas, tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuri õigeusu kogudus asutati 1885. aastal ning kirik ehitati ajavahemikul 1888–1891. Ka Kuri kalmistu rajamine jääb samasse perioodi. Kalmistu on kasutusel ka praegu.</span>


source: A
code: 22297
name: Rammu saare kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>20. sajandi keskpaigani (viimane matus tähiste põhjal dateerides 1953. aastal) kasutuses olnud  kalmistu hõlmab ligikaudu 0,25 ha suuruse maa- ala. Kunagine  töötlemata puidust lattaed on hävinud, lääneosas on säilinud väravaehitis, mis koosneb täidisega betoonsammastest ja neid katvast puitsõrestikul plekk- kattest. Ainulaadse paadinina laadse plekk-katusega väravaga kalmistu on väärtuslik näide 20. saj I poole väikesaarte kalurikülade olustikust. Algne maa-ala piirav lattaed pole säilinud.  23 hauatähisest on 21 metallristid, valdavalt vanemad kui 50 aastat, 2 on nooremad lihtsad kivitähised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolga lahe saartest asustati Rammu kõige esimesena. 1715. aastal asus saarele Klaus Klamasback, kellega mõned aastad hiljem liitus Jaak Lambot. Kuigi surnuaeda on laastanud Nõukogude sõjaväelased ja tormivangis olnud meremehed, on siin veel alles mõned ristid, mis on püstitatud nii Klamase kui Lamboti suguseltsist manalateele lahkunutele.
Mõned Rammu saare endised elanikud on lasknud oma säilmed kodusaare mulda sängitada ka taasiseseisvunud Eesti Vabariigi ajal. (Allikas: Mart Reimann, Kolga lahe väikesaared. - Eesti Loodus. 5/2005)</span>


source: A
code: 22298
name: Rakvere Juudi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juudi kalmistu asub Rakvere Pauluse kalmistu vahetus läheduses. Kalmistut iseloomustab Juudi kultuurile iseloomulike sümbolite ja kujundusvõtete kasutamine. Kalmistul on mitmeid väärtuslike hauatähiseid ja hauaplatsidel kõrgeid metallist piirdeaedu. Kalmistu on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rakveres andsid võimud loa juutidele kalmistu rajamiseks 1870. aastal.</span>


source: A
code: 22299
name: Rakvere Pauluse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu pindala on ligikaudu 15 100 m², selle koosseisus on ka Juudi kalmistu. Kalmistu on piiratud lihtsa ja madala metallpiirdega, oma kujunduse ja hauatähiste poolest on tegu tüüpilise 20. sajandi kalmistuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene matus toimus kalmistul 1935. aastal. Kalmistu põhialast veidi kõrvale jääb ka vanem, 19. sajandist pärit Krimmi sõja aegne sõdurite matmispaik. Kalmistu on kasutusel ka tänapäeval.</span>


source: A
code: 22300
name: II maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud paekivist müüritisega, kalmistualal on suurem puidust rist ning väiksemad paekivist ristid, mis on alale paigutatud kolmekaupa. Kalmistul asuvad ka kõnniteed on kaetud paekiviplaatidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa armee sõdurite kalmistu pärineb 1944. aastast. Kalmistu korrastati ja taaspühitseti 1997.a kevadel.</span>


source: A
code: 22301
name: Rakvere saksa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Vabaduse ja Karja tn nurgal. Tänapäeval on kalmistu kohal haljasala, kuid põlised puud märgivad küllalt selgelt endise kalmistu piire. Haljasala keskosas paikneb mälestuskivi kirjaga Rakvere vana kalmistu 1777.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajati 1777.a. 1790. a linnaplaanilt on näha, et kalmistu suuruseks ca 20x20 sülda ( 43x43 m). 1848. aastaks oli kalmistut laiendatud põhja poole. 19. saj piirati surnuaed paekivimüüriga. Vabaduse (tollala Suur-Põllu) tänava ääres oli raudvärav kahe massiivse paekivist väravapostiga, mida kattis kivist kelpkatus. Mõlema posti katusetipus oli rist. Kuna 1806. a avati Rakveres uus kalmistu – saksa surnuaed (praegune Linnakalmistu) siis hakkas rahvas peagi 1777.a rajatud kalmistut kutsuma vanaks surnuaiaks. Seda nime kandis ta kuni likvideerimiseni 1961. a. Eesti ehk vana surnuaed kujunes Rakvere linna ja kihelkonna eestlast matmispaigaks. Et sellest pole säilinud ühtegi plaani ega matust nimekirja, pole täpsemalt teada, kes seal puhkavad.  Kui 1853. a rajati Rakvere külje alla kihelkonna rahva tarvis Tõrma surnuaed, jäi vana surnuaed peamiselt linnarahva kasutada. 19. saj lõpul ja 20. saj algul hakati üha enam matma eestlasi praegusele linnakalmistule, mida laiendati lõuna ja lääne suunas. 20. saj algul jätkus veel surnute matmine vanale kalmistule, paljud hauaplatsid olid aga juba siis maha jäetud ja korrastamata. Vana surnuaia likvideerimine käis järk-järgult, alates 1930-ndatest aastatest. 1939. a suleti kalmistu matustele. Viimast korda maeti Rakvere vanale kalmistule 1948. a. 1960. a anti teada, et vana kalmistu läheb likvideerimisele ja 1961. a asuti juba praktiliselt seda tegema – lõhuti paekivimüür ja kabel, koristati raudaiad ja ristid, pinnas (kalmud) tasandati. Enne viidi kalmistult ära ja paigutati linnakalmistule ümber mõned hauatähised, nende seas perekond Aggerite hauakivid ja Vebermannide platsil seisnud V. Melliku „Ecce homo“. 1970-a II poolel kavandati sellele kohale ehitada lasteaed. Plaan jäi aga soiku. 1991. a 30. mail avati endisel kalmistu alal väike mälestuskivi, millel on tekst „ Vana linnakalmistu 1777“ 1998. a oktoobris leiti vana kalmistu edelanurgas kaevatud kraavis inimluid. (Ajalooline õiend. Rakvere vana kalmistu. Koostaja: O. Kirss)</span>


source: A
code: 22302
name: Maareformi mälestuskivi
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on suure graniitkiviga, mille üks külg on siledaks lihvitud ning tekst sisse raiutud. Põllukivi on asetatud nelinurkse lihvitud kaldus servadega tahuka peale. Tekst kivil /MAAREFORMI X UHTNA PÕLLUPIDAJATELT 1932/</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Maareformi mälestuskivi asub Uhtnast Kohalasse viiva tee ääres Sämi-Silla-Ringtee ristist umbes 100m kaugusel loodes. Kivi asub meetri kaugusel tee servast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1919. aasta maareform nägi ette kõikide mõisamaade võõrandamise. Uhtna mõisa maad jagati ametlikult välja 1. mail 1922. aastal. 1932. aastal maareformi 10. aastapäeval, püstitasid kohalikud põllumehed selle tähistamiseks mälestuskivi, mis on rahvasuus tuntud ka kui põllumeeste kivi.</span>


source: A
code: 22303
name: II maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümbritsevast maapinnast pisut kõrgemal niidetud muruplatsil on suur rist, mälestuskivi tekstiga "AEG SANGAREID EI UNUSTA 21. IX 1944" ning mälestustahvel Otto Saagim`ile.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Tamsalu-Kullenga teest 130 m kagus, põllu ja metsa nurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>21. septembril 1944. aastal Porkuni lahingus langenud Eesti sõjameeste matmispaik. Rist ja mälestuskivi on paigaldatud 1999. aasta septembris. Varasemad vaskristid lõhuti ja varastati korduvalt.</span>


source: A
code: 22304
name: II maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Memoriaali dominandiks on paekivist monument. Selleni viib tee, millest enne monumenti suunduvad teeharud vasakule ja paremale moodustadest ristikujutise. Monument koosneb kahest kiviplokist. Ühel neist on süvendatud ja teisel eenduv ristikujutis. Kolmas rist moodustub kahe kiviploki vahele jäävast tühimikust. Mõlemal pool monumendini viivat teed on paekivist hauakivid. Viis neist on nimedega. Memoriaali arhitektuurse osa lahenduse autor on arhitekt Tiit Kaljundi. Hauakivid on valmistatud Raplamaal Jalase külas firma Gildemann töökojas. Monumendi autor on skulptor Ekke Väli.
Memoriaalist tahapoole jääb paik, kust hukkunud memoriaali alale ümber maeti. Seal on mälestuskivi tekstiga: "PÜHA ON ELUTEE MULLAST ASE PORKUNI LAHINGUS LANGENUILE 21.IX 1944" ja rist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>II maailmasõjas hukkunud Eesti sõjameeste matmispaik asub Tamsalu-Kullenga tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>21. septembril 1944. aastal Porkuni lahingus langenud Eesti sõjameeste matmispaik. Mälestuskivi ja rist on paigaldatud 21. septembril 1999. aastal. Vistla memoriaal avati 21. septembril 2008. aastal.</span>


source: A
code: 22305
name: Näljakangur
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Korrapäraselt laotud kivihunnik, mis asub Palmse mõisast mõnisada meetrit Võsu poole sõites vasakut kätt põllul</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Palmse näljakangrud olevat pärimuse järgi kokku korjatud suure näljahäda aegu 1695-1697 , mil kohalik parun von Pahlen andnud talumeestele nälja leevendamiseks vilja. Tänutäheks tehtud siis põllud kividest puhtaks. Varem oli kangruid kümne ringis, maaparandus jättis neist kaks järele.</span>


source: A
code: 22306
name: Näljakangur
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Korrapäraselt laotud kivihunnik, mis asub Palmse mõisast mõnisada meetrit Võsu poole sõites vasakut kätt põllul
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Palmse näljakangrud olevat pärimuse järgi kokku korjatud suure näljahäda aegu 1695-1697 , mil kohalik parun von Pahlen andnud talumeestele nälja leevendamiseks vilja. Tänutäheks tehtud siis põllud kividest puhtaks. Varem oli kangruid kümne ringis, maaparandus jättis neist kaks järele.

</span>


source: A
code: 22307
name: Lemuselja talu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Talukalmistu paikneb metsaga ümbritsetud neemiku idatipus, mistõttu on ala kolmest küljest ümbritsetud langeva reljeefiga. Kalmistu territooriumi piirab betoonpostidega puitaed. Kalmistu keskel on hauatähistest säilinud kuus hauakasti, hauaplaat, hauakivi ning viimase taha jääv rist. Kalmistu nurkadesse on paigutatud kolm silikaattellistest laotud jalgadega puidust istepinki.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1915 rajas talupere oma kodu juurde surnuaia. Lemmuselja talu peremees Hans Putnik (1839-1915) ja perenaine Juuli Putnik (1858 – 1920) on maetud oma talu surnuaeda. Niisamuti ka nende poeg Karl-Eduard (1887-1947) ja tema naine Anette (1884-1976). Peretütar Anna Putnik-Lillbock (1880-1952) abiellus August Lillbockiga (1879-1964). Ka nemad on maetud samale talu surnuaiale.</span>


source: A
code: 22308
name: Carl Magnus von der Pahleni mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba püstitas Alexander von der Pahlen oma isa mälestuseks. Tekst monumendil: "Se meletulletuse sammas on selle Palmse moisa Paeris Herrale Kindral Carl Magnus Baron von der Pahlen maelestusseks uelles pandud. Nemmad ollivad Palms moisa paerris Herra 1817 kunni 1863".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Carl Magnus von der Pahlen (1779–1863) oli baltisakslasest vene kindral (osales Prantsusmaa, Rootsi ja Türgiga peetud sõdades) ja riigitegelane (Eestimaa maanõunik, Tartu Ülikooli kuraator, Baltimaade kindralkuberner). Oli kohaliku külarahva hulgas väga hinnatud. </span>


source: A
code: 22438
name: A.Jakobsoni monument, J.Soans, U.Ivask, 1973 (pronks, graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 28-a
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1973. aastal. Selle autorid on skulptorid J. Soans ja U. Ivask.</span>


source: A
code: 28725
name: Keila pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keila pastoraat meenutab rohkme mõisamaja kui tavalise kirikumõisa elamut. Eestis oli omal ajal ligi 100 pastoraati-enamasti on tegu üsna tagasihoidlike ühekorruseliste puit- või kivihoonetega, 2-korruseline polnud neist ükski. Nõnda on keila näol tegu siinsete kirikumõisate hulgas kaheldamatult arhitektuuriliselt kõige uhkemaga. Maanteelt viib pastoraadini sirge, otse selle peauksele sihitud saarepuudega ääristatud sissesõidutee, mis veelgi süvendab kogu lahenduse mõisalikkust. Sissesõidul paiknes ka värav ja otse kirikumõisa ette jäi avar muruväljak, mida piiras ringtee. Pastoraat ise kujutab endast suhteliselt suurt ja massiivsetes vormides kahekorruselist kivihoonet. Teda kroonib kõrge kelpkatus, mis oli algselt kaetud ilmselt katusekividega; katusest ulatuvad välja kaks jämedat korstnapiipu ja tagaküljele jäid ka paar väikest pööninguakent. Algset katuseakende paigutust pole teada, kuna katusekonstruktsioonis ei loe välja jälgi katusakendest, näha on vaid jäljed hilisemas roovituses. Kesktelg on fassaadil rõhutatud eenduva laia risaliidiga, mida katab kena kolmnurkviil, ovaalaken keskel. Viilu ja räästaste alt on hoone vöötatud jõuliselt eenduva karniisiga. Hoone ülakorruse kuue ruuduga aknad on suhteliselt kõrged, alumise korruse omad aga peaaegu ruudukujulised ja ka hoopis tihedama ruudustusega (16 ruutu). Ilmselt on aga algselt olnud ka üleval tiheda ruudustikuga aknad, kuna teise korruse otsafassaadil on alles veel üks tiheda ruudustikuga aknaraam. Osa lõunatiiva alakorruse ruumide aknaavadest on hilisemal ajal kõrgemaks tehtud ja lisatud sinna ka 6-ruudulised aknad, mis käinud väljastpoolt luukidega kinni. Nagu enamik teisigi sama tüüpi mõisamaju, on ka Keila pastoraat olnud algselt viimistletud suhteliselt krobeda ja musti söetükke sisaldava krohviga. Krohvipinda on elavdanud mitmed silekrohviga viimistletud liseenid: tagaküljel paiknesid need lisaks hoone nurkadele ka akende vahel, esiküljel aga ainult hoone nurkadel. Samuti on aknad olnud ääristatud laiade krohviääristega. Sama tasakaalustatus ja sümmeetria, mis hoone väliskujus, leiab peegeldust ka tema siseplaneeringus. Selleski osas kordab Keila pastoraat näiteks Ohtu mõisa peahoonet. Kõigile on iseloomulik ruumide anfilaadsus, st et need ei paiknenud mingis koridorsüsteemis, vaid olid asetatud üksteise järele. Taotluseks oli, et maja sisemus ei avaneks külastajaile kohe esimesel pilgul, vaid sedamööda, kuidas tiibuksi üksteise järel lahti tehti. Ruumidest läbijalutamine pidi mõjuma kui näitemäng-iga tuba oli omaette vaatus. Esimene korrus on osaliselt võlvitud ja seal on paiknenud põhiliselt majandus- ja abiruumid. Siiski jäävad sinna (vestibüülist vasemat kätt) ka mõned eluruumid. Alakorruse keskele jääb suhteliselt suur, ligi 60 ruutmeetri suurune vestibüül, mille sügavusest läbi trepihalli pääseb ka teisele korrusele. Teisel korrusele viiv trepp ei ole oma algsel kujul säilinud, kuid tõenäoliselt oli seal tegu saelõikelise balustraadi ja võib-olla isegi mõningate nikerdustega ehtud puittrepiga. Ülakorruse trepihallist viis tiibuks otse saali-see oligi kogu maja keskseim ruum. Saalist avanevad tiibuksed ka kõrvalasuvatesse ja oma akendega eesväljaku poole vaatavatesse ruumidesse-ilmselt olid needki võrreldes maja muude ruumidega mõnevõrra uhkemalt kujundatud. Kuigi majas on toimunud ulatuslikke ümberehitusi, võime sealt praegugi leida üllatavalt palju 18.sajandi lõpust pärit sisustusdetaile-klassitsistlikke siseuksi, hammaslõikega ehitud profileeritud laekarniise jms. Ühest ruumidest leiab isegi ühe reljeefornamendiga ehitud ahju.
Mõisaprojekt OÜ, töö nr 07-06.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keila Mihkli kirik ja kirikukihelkond on Harjumaal vanimaid-rajatud usutavasti juba kohe pärast maa ristiusustamist 13.sajandi algul. Arvatavalt oli esimene pühakoda, mis nn Keila mäele püstitati puust ja kivihoonet hakati sinna rajama alles 13.sajandi lõpul. Vanimad teated Keila pastoraadi kohta ulatuvad 1593.aastasse (kuigi kirikumõis oli olemas kindlasti juba varem). Peale Liivi sõda oli kirikumõis armetus seisus. Sama seis oli kirjalike andmete järgi ka 17.sajandi keskel. Praegune pastoraadimaja on ehitatud 18.sajandi lõpus õpetaja Otto Reinhold von Holtz jr ajal, kes oli sealsamas sündinud. Uue pastoraadihoone ehitamise otsus võeti vastu 1789.aastal, ehitus sai valmis 1797.aastaks. Veel 20.sajandi algul oli kirikumõisas 8 kõrvalhoonet, mis praeguseks on hävinud või varemeis. Park jäi peahoone taha ja on tänaseks päevaks peaaegu täielikult hävinud. Oma pindalalt polnud see kuigi suur, olles tõenäoliselt rajatud juba kuskil 18.sajandi algupoolel. Pastoraadi lõpp saabus 20.06.1940, kui päev varem üle piiri tulnud Nõukogude lisaväed nõudsid kogu kirikumõisa kohest üleandmist. Sõjavägi püsis pastoraadis ainult mõned kuud, sõja ajal said hoones varju sõjapõgenikud. Nõukogude ajal sai see aga kolhoosi- ja sohvoositööliste elamuks. Sellisena, vaesema rahva ja osalt ka ühiskonna heidikute pelgupaigana, viletsa ja räsituna, on see hoone püsinud siiamaani. (Mõisaprojekt OÜ, töö nr 07-06).</span>


source: A
code: 28726
name: Kunda tsemendivabriku hüdroelektrijaama hoone, tamm ja algne turbiin koos ülekandemehhanismiga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jaamahoone on väikesemahuline 1-korruseline keldrikorrusega lameda viilkatusega hoone, seinad on paekivist, mis väljast krohvimata. Märkimisväärseid arhitektuurseid detaile pole. Tamm on paekivist ja betoonist, tammil on 2 kaarjate otstega massiivset paekivist sammast. Veetaseme reguleerimine veehoidlas toimub tammil asuvate ülevooludega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hüdroelektrijaam on rajatud Kunda jõe alamjooksule ürgoru kõrgete kallaste vahele, I tsemendivabriku hoonetest ja sillast ca 0,5km allavoolu, 9,3m suuruse loodusliku langusega lõigule (Kunda mõisa ja jõesuu vaheline lang on 38m). Jaamahoone asub jõe idakaldal, läänepoolsele kõrgele kaldale on rajatud kergkonstruktsioonid trepid. Jõe läänekaldal on säilinud veekanali paemüüritis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1892.a. koostati I Kunda tsemendivabriku ümberehitamise projekt. Põletusahjude osas võeti kasutusele 3 R-ahju, mis oli tollal tehnika viimane sõna. Seoses uute seadmetega oli vaja suurendada ka jõumasinate võimsust. Selleks ehitati 1893.a. hüdroelektrijaam Kunda jõele, kus juba varem töötas kaks jõuseadet - jahuveski (asus Kunda mõisas) ja 1871.a. tegevust alustanud I tsemendivabriku klinkriveski 110 hj turbiin, mis kandis jõu üle transmissioonivõlli kaudu. Elektrijaam ehitati 9,3m languga kärestikule, ca 0,5km I tsemendivabrikust allavoolu. Hüdroelektrijaam koosnes jaamahoonest, tammist koos ülejooksuga ja äravoolukanalist ning moodustas Kunda jõe ürgorgu kuni I vabriku rajatisteni ulatuva veehoidla. Kunda hüdroelektrijaam oli esimene omataoline nii Eestis kui ka Baltikumis, tollal oli suuremas ulatuses elektienergia tööstuses kasutamine tehnikauudiseks ka Tsaari-Venemaal.

Kunda hüdroelektrijaamas võeti kasutusele vahelduvvoolu tootev FRANCIS-tüüpi turbiin 260 hj, mis käitas hammasülekande ja kahe rihmülekande kaudu kaht SIEMENS HALSKE alalisvoolugeneraatorit, kumbki 105kW, 650V. Elektriseadmed valmistati Šveitsis, turbiin Riias. Lisaks tsemendivabriku vajaduste katmisele andis elektrijaam õhuliini kaudu voolu ka sadamakraanale ja Lontova asumile. Veevaesel ajal kasutati täiendava energiaallikana aurumasinaid, mis töötasid algul kivisöega, hiljem põlevkiviga, nii kujunesid tsemendivabriku energiabaasiks kaht tüüpi jõujaamad, mis lõpuks varustasid elektriga ka Rakvere linna. 

Hüdroelektrijaam töötas häireteta 1943.a.-ni, 1959.a. jaamahoone taastati, elektrit toodeti 1971.a.-ni. Kuni 1995.a.-ni seisis jaam kasutamata, siis omandas selle firma Generaator E&K OÜ, kes taasavas elektrijaama 28.06.2000.a. Praegu töötab seal vana FRANCIS-tüüpi turbiin, lamerihm-ülekande abil käitatakse 2 asünkroongeneraatorit, kumbki 200kW. Jaam on ühendatud Eesti Energia võrku.</span>


source: A
code: 28737
name: Jõõpre kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on hulknurkne trapetsikujuline ala kahel pool kalmistut poolitavat sügavat kraavi. Lõunapoolne osa on omakorda poolitatud kalmistut läbiva peateega, mille otsale on rajatud graniitpostidega ja sepisvõrega värav. Postide otstes on õigeusuristid. Kalmistust vahetult mööduv Audru-Lavassaare maantee on tõstetud nii, et kalmistuala on umbes 0,5m madalamal teepinnast. 
Kalmistut piirab lõuna ja põhjaküljelt sügav kraav. Kirikupoolses kraavis on kivikuhjatis, nii kalmistu piirdeks, kui kraavi kalda kindlustamiseks. Aimatav kraav on põhjapoolse kalmistuosa lääneküljel, sellel kohal on piirdeks lisatud hekk ja okastraataed. Kalmistu tagumine, idakülg, on piirdeta. Vaatamata kraavitamisele on kogu kalmistuala märjapoolne.
Kalmistu põhjapoolne osa on üksikute vanemate matustega, kuid enamik alast on tühi.  Idapoolne ots on kaetud kaasaegsete matustega. Lõunapoolne kalmistuosa on tihedalt täis maetud.
Kalmistul on malmriste, enamasti kolmiksiiruliste lõpmikega, üks suur õigeusurist. Mitmel ristil on venekeelne tekst. Sepisriste on vähe ja manufaktuuritöö. On betoonriste, üks suurem hauakompleks, üks raudlattpiire. Betoonpiirdeid on vähe, palju on piirdeta platse. Paar üksikut hekki.
Kalmistu keskel on riistakuur, selle seina äärde on toodud mõned irdristid, värava kõrval on väike teadetetahvel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jõõpre Püha Georgi õigeusu kogudus asutati 1862.a., samal ajal rajati kalmistu Agasilla külla. 1867.a. rajati uus kalmistu praegusesse asukohta. Ümbermatmiste kohta andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 28738
name: Uruste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku juurest, üle külavahetee, viib 200m pikkune tee kalmistule. 
Kalmistu on korrapäratu 1,04 ha suurune hulknurk, mis on jagatud kraavidega nelja ossa, lisaks on kraav kaevatud veel paralleelselt peateega läänepoolsesse kvartalisse.  Ka kalmistu ise on ümbritsetud sügava kraaviga, kust vesi suubub Uruste jõkke. Seespool kraavi on madalaks vajunud vall. Kogu kalmistu pinda on aja jooksul tõstetud, kuid ikkagi on pinnas vesine. Seetõttu on tõstetud hauaplatse pinnasest kõrgemale küll mätaste, küll müüritisega. Kohtades, kus teed ületavad kraave, on rajatud truubid.
Kalmistul on krohvitud tellispostidega värav. Paljandunud on punasest tellisest postid, ristid nende otstelt on kadunud. Ka on kadunud  väravavõre.
Kalmistul  on betoonpiirdeid, hekke, sepisaed, üks võimas graniidist päitsisein pronksist portreebareljeefiga, lisaks suurtele malmristidele sepisriste ja üks okslikku puutüve meenutav kivirist. Ala keskel on kõrgel müüritisel malmristiga kõrge sammas. Sepisriste on malmristidega võrreldes vähe, kuid see-eest leidub väga omapäraseid kohalike seppade taieseid. Ka betoonristid on mitmeti varieeruvad ja ilmselgelt ainueksemplarid. On tahvleid päitsikõrgendites, kettpiirdeid. Viimaste postideks on kasutatud looduslikke kive. 
Kalmistul on kaev ja väike teadetetahvel heakorraeeskirjadega ja kalmistu hooldaja andmetega. Väljaspool kalmistuala panipaik tööriistadele ja prahi ladustamise koht.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uruste Õigeusu Issanda Taevaminemise kogudus asutati 1846.aastal. 1850.aastal rajati kalmistu, selle piire valmis 1856.aastal.</span>


source: A
code: 28739
name: Häädemeeste vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu pindlala on 2,62 ha. 
Kalmistu välispiirdeks on kivikuhjatis, kõrgusega kuni 1,2 m.
Kalmistul paikneb palkkabel, mõõtudega 6,5*4,3m ja kõrgusega 5,0m. Kabel on läbikäidav, olnud illmselt kasutuses kalmistu vanema osa jaoks värvakabelina.
Kalmistu lääneküljel on kolm väravat:
- 2 värvat on kujundatud metallpostidele avaga 2,0m paigaldatud sepisvõredest; 
- jalgvärava kabeli kõrval, ühepoolne - metallpost sepisvõrega.
Põhjasuunal on kaks väravat, samuti metallpostidel avaga 2,0m paigaldattud sepisvõred.
Kalmistul on kaev ja betoonist kuuekandiline välikantsel, läbimõõduga 1,5m.

Vanemadkui II maailmasõja lõpp hauatähised ja piirded:
Metallhauatähiseid - 132, sh sepiseid - 54;
Sepisaedu - 24;
Kivist hauatähiseid - 42;
Hauakomplekse: ümargraniidist postid+sepiskett - 3.

2009.a. paigaldati keskvärava juurde kalmistu kultuurilooline kaart.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb Pärnumaal, Häädemeeste vallas, aleviku lõunaserval, Häädemeeste Miikaeli kirikust 800m lõuna (Riia) poole, maanteelt 200m idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 1846.a.</span>


source: A
code: 28740
name: Jaagupi-Uduvere kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on trapetsikujuline maa-ala pindalaga 4,62ha. Kalmistuala koosneb kahest osast: vanast kalmistust ja ida-kagupoolel juurdeliidetud matusteta alast. Viimase keskel on lihtne nelinurkse põhiplaaniga telkkatusega krohvitud seintega kivikabel. 
Kalmistu on ümbritsetud kogu ulatuses kivikuhjatisega. Ka vanema ja uuema osa vahel on kivikuhjatis, milles läbipääs - keevitatud nurkrauast ja võrgust kõrged väravad (h=2m, ava 2,6m) ning puidust jalgvärav. 
Kalmistu peavärav on kõrgete figuraalselt tahutud graniitpostidega (h=2,5m, ava 2,2m). Teine väravakuja on moodustatud metallpostidele sobitatud võredest (h=1,65m, ava 2,6m).
Kalmistul on kave ning puidust tööristakuur.
Kalmistu idapooseima peatee ääres on väljak, selle ääres mälestuskivi 06.08.1941.a. Uduvere mhapõletamise meenutuseks.
Hauaplatside piireteks on hekid, betoonvalu, mätaspiire, üksikud raudaiad, üksikud kett- ja raudlattpiirded. Esineb sepis- ja malmriste, kivist (ristiga) hauasambaid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajati 1851.a. 3 vakamaa suurusena. 1921.a. mõõdeti juurde veel 3 vakamaad ning ehitati kalmistule ümber piirdevall madala kivikuhjatisena.</span>


source: A
code: 28741
name: Kergu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kergu EAÕK kalmistust lõuna pool.
Kalmistu välispiirdeks on esiküljel maakivimüür, teistel külgedel - kivikuhjatis kõrgusega kuni 1,2m. Kalmistul on kaks väravat. Lõunaküljel paiknev peavärav on kõrgete klombitud paekivist postide ja sepisvõrega. Postid tipnevad ümmarguste kivikuulidega. Väravapostil on pronkstahvel kirjaga: "Heinrich Oldekopi mälestuseks 1930". Idaküljel paiknev värav on metallpostidel keevisvõre.
Kalmistu teedevõrk ei ole regulaarne, kvartalite piirid ähmastunud, esineb isetekkelisi radasid.
Tähistest esineb sepis-, puit- ja malmriste ning  kivist hauatähiseid. Piiretest on rohkem hekke ja mätaspiirdeid, esineb sepispiirdeid.
kalmistul on puidust tööriistakuur ja kaev.
Väljaspool kalmistu piire on prügi ladustamise koht ja konteiner.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu õnnistati 1773.a.</span>


source: A
code: 28742
name: Kergu (EAÕ) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ristküliku kujuline 1,2ha suurune maa-ala, mille idapoolsesse otsa suunaga kirdesse on liidetud uus kalmistuosa. Viimane on matusteta ja võsastunud.
Kalmistut ümbritseb madal kivikuhjatis. Kuhjatist on omakorda ümbritsenud kraav, mis aga on peaaegu kadunud ja kohati täitunud sirelivõsaga.
Matustega ala on jaotatud ristuvate teedega neljaks kvartaliks. Peateedest kulgevad rajad on rohukattega. Kalmistu lõuna ja idaküljel paiknevad metallpostidele kinnituvad madalad keevitatud jalgväravad. Põhjakülljel on kahepoolsed puitlippidest väravad.
Tähised: ristiga sambd ja hauasambad, lihtsad malmristid, sepisristid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kergu õigeusu Püha Usukannataja Sinaida kogudus asutati ja kalmistu rajati 1860.a. paiku.</span>


source: A
code: 28743
name: Kilingi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kujutab endast ristkülikukujulist maa-ala, pikema küljega paralleelselt Pärnu maanteega. Kalmistu asetseb kõrge pikliku oosil. Kalmistu kõrgemas tipus, kuhu kulgeb ka kalmistut ristisuunas poolitav tte, asub väljak, millel paikneb kaheksakandiline puust kantsel väikese õigeusu ristiga telkkatusel. 
Kalmistu piirdeks on kuni 0,8 m kõrgune põllukivikuhjatis. Kohati on müüritis madalam, suures osas mattunud pinnasesse, idaküljel ka osaliselt võsasse. Vormistatud väravaid on kaks: peavärav kalmistu SS-O küljel ning värav WW-S küljel. Peavärava postid on nelinurksed koonusjad kõrgusega 1,5 m. Väravaava on 1,5 m ning sepisvõrega suletav. Abivärava postid on robustselt tahutud graniidist kõrgusega 1,2 m, vahega 0,8 m, mis on suletav sepisvõrega. O küljel on piirdemüüritisse rajatud vormistamata läbipääs, selle juurest kulgev rada laskub järsust rinnatisest alla majade juurde.
Kalmistul asuvatest hauaplatside piiretest on enamlevinud postidega nii kett- kui raudlatt piirded. Sepisaedu on 5. Vähemal määral on betoonist valatud piirdeid, esineb mätaspiiret.
Hauatähistest paistavad silma sepisristid (35 tk), üksikud kiviristid, paar hauasammast ja betoonristi niing puuristid. Ristid on tavalised ladina ristid, vaid üks õigeusu malmrist.
Kalmistu puistut iseloomustab suur kaskede arv. Üksikud kuused ja kuusegrupid. Palju elupuid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asustamise aeg: 1845.a. asutati kilingi Püha Nikolai õigeusu kogudus, millele planeeriti kalmistumaa. 1870.a. ehitati kirik.</span>


source: A
code: 28744
name: Võiste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on 2,6 ha suurune männimetsaga ümbritsetud peaaegu ristkülikukujuline ebatasase pinnaprofiiliga ala, mille NW tipp on põhja suunas välja "venitatud". Kalmistuala koosneb kolmest hästieristuvast erinevatel aegadel kasutusele võetud osast. Vanimate matusetga on kalmistu keskosa.
Kogu kalmistu on piiratud 0,6-0,8m kõrguse maakivikuhjatisega. Kalmistu lääneküljel on kaks kolmepostilist sarnase ehitusega väravat: põhjapoolsem on moodustatud kahest silikaatpostist (0,55*0,55*1,6m), jalgväravapost on madalam (1,4m). Postide vahelised avad on vastavalt 2,2 ja 0,8m. Avad on suletavad keevisvõredega. Lõunapoolsema värava postid on rõhutatud vuugiga tahutud maakividest. Postide mõõdud on samad, ainult transpordi läbipääsuks jäetud ava on suurem - 2,6m. Ka selle värava sulgemiseks kasutatakse keevisvõresid.
Kalmistu vanimas osas on palju enalasehekke ja sireleid. esineb kõrgeid betoonpiirdeid, tellistest laotud piirdeid.
Tähistest on ristiga sambad, paar hauasammast, betoonristid, puuristid. Sepishauatähiseid -11. 
Kalmistu esisel alal on kaev ja prügi ladustamise koht.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb varasemal (1695.a. rajatud) kalmistul asuva 1890.a. rajatud kiriku varemete vastas üle Tallin-Pärnu-Ikla maantee ida suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 28745
name: Taali mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on aadlisuguvõsa Staël von Holsteinide perekonnakalmistuga, kuhu on maetud 30 inimest. Kalmistul asunud kabelihoone on varemetes ning säilinud on mitmeid metallriste. Kalmistupaik on tugevalt võsastunud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisakalmistu on rajatud 18. sajandi lõpus, esimene matmine toimus 1778. aastal. Kalmistul asus kabel, mis sai kannatada 1957. aasta tulekahjus.</span>


source: A
code: 28757
name: Voltveti mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ca 40*50 m ristkülikukujuline 0,2ha suurune maaala Punapargi tee (Tihemetsa-Leipste maantee) ääres, mis on ümbritsetud sügavate kraavidega (looduslikud ojad). Maanteelt viib kõrgele hauakünkale rada, mis kulgeb üle kalmistu ja suundub jalgrajana Voltveti mõisa (N) suunas. Sissepääsu maanteelt markeerivad 2 madalat (1 m) ümargraniitposti ja kalmistu põhjaküljel 2 kõrget (1,8m) tahutud graniidist posti (kolmnurkese tipuga risttahukat). Kalmistuala on tihedalt võsastunud. Säilinud on paar ristide (murdunud ja kadunud) aluskivi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb Tihemetsa-Leipste tee ääres, Punapargi paisjärve vastas, seljandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi lõpus müüdi Voltveti mõis von Strykide perekonnale, tõenäoliselt on samast ajaperioodist pärit ka Voltveti mõisa von Strykide perekonnakalmistu.</span>


source: A
code: 28761
name: Kalli kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,96ha. Kalmistu välispiirdeks on maapiirkonna õigeusu kalmistutele iseloomulik muldvall. Kalmistu piirjooni tähistab ka kõrghaljastus.
Kalmistu peavärava lõunaküljel moodustavad graniidist koonusjad postid (0,4*0,4*1,8m), mille tipus muna (parempoolne kadunud). Postidel on hinged võrede kinnitamiseks, kuid võred puuduvad. Teine sissepääs on ca 50m lääne pool.
Kalmistu kesksel kohal, radade ristumise kohas, on väike väljak pinkidega. Jutluste koht on sellest mõnikümmend meetrit lääne pool - metallvaradale kinnitatud lugemispuldi ja pinkidega.
Kalmistu vanem osa on osaliselt võsastunud. 
Kalmistul on sepis-, betoon- ja tellispiirdeid ning mõned üksikud raudlatt- ja kettpiirded, 2 sepisaeda. Hauatähistest sepis- ja malmriste, betoonriste.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Pärnu-Lihula maanteelt Tõhelasse suunduva tee põhjaküljel, teeristist 450m kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalli Püha Johannese koguduse kalmistu rajati aastatel 1860-70.</span>


source: A
code: 28762
name: Kalevi jahtklubi hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jahtklubi peahoone on kahekorruseline kelpkatusega puitmaja Pirita jõe kaldal, mis on galeriiga ühendatud kolmekorruselise torniga. Jõepoolsel küljel on ka suur terrass, mida piirab läänest madal paekivist müüritis. Hoone oli omas ajas üks modernistlikumaid, ehitatud funktsionalistlikus stiilis, mida tõestavad ümaraknad, puhtad seinapinnad ja tagasihoidlik masinaesteetikast lähtuv dekoor. Jahtklubi on valminud ajal, mil arhitektuuris püsis veel stalinismieelne ebaselgus ja arhitektidel oli võimalus oma projektides kasutada Eesti ajal populaarsust kogunud funktsionalismi ja esindustraditsionalistlikke võtteid, mis mõne aasta pärast tugeva kriitika alla sattusid. Funktsionalistlikult on kujundatud torni aknad, kus on nii lint- kui ka ümmargused illuminaatoraknad. Siin on arhitekt muuhulgas eeskujuks võtnud kümnend varem valminud Olev Siinmaa paljukiidetud Pärnu Rannahotelli. Ehitise põhiplaan on ebasümmeetriline (torni, veranda ja galerii tõttu), aga ruumide paigutus on suures osas sümmeetriline. Hoone jaguneb kaheks tiivaks. Merepoolses tiivas asuvad esimesel korrusel klubi saal koos veranda ja köögiruumidega ning teisel korrusel väiksem nõupidamisteruum. Pirita tee poolses osas asuvad nii esimesel kui ka teisel korrusel kontori-, riietus- ja klubiruumid. Peahoonel on madal paekivist sokkel ja madalakaldeline kelpkatus. Sokli idaküljel on nurgakivi, millel seisab tahutuna kiri – VSÜ Kalev Jahtklubi. Laudis on korrustel erinev – esimesel korrusel rõht- ja ülemisel püstlaudis. Hoonet liigendavad erineva suurusega uksed ja aknad. Eraldiseisvale tornile ehitati 1980. aastal remondi käigus metallkonstruktsioon. Kahte hooneosa ühendav galerii seisab õhulisust rõhutades postidel. Torni pääsebki galeriist ja Pirita tee poolselt küljelt. Peahoonet ilmestavad ka terass ja rõdu. Oluline element on läbi kahe korruse ulatuv suure aknapinnaga vestibüül, mis avaneb jõele. Interjööris on aastate jooksul remontide käigus kadunud algne ilme, kuid väliselt ja mahuliselt on vähe muutusi toimunud. Kuna 1980. aastatel suureulatuslikult toimunud remont (mille käigus hoone peaaegu uuena ehitati) leidis aset arhitekti Tarvase enda juhendamisel, on selleaegsed muudatused osa väärtuslikust substantsist. Algsest kujundusest on säilinud teisel korrusel asuv suure tõenäosusega Karl Tarvase enda projekteeritud laud koos toolidega. Hoone algne värvilahendus nägi ette esimesel korrusel heledaks värvitud ja ülakorrusel tumedat laudist ning valgeid detailiosi (aknaraamistused jms).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pirita on olnud soositud suvituskoht sajandeid. Eriti hakkas Pirita populaarsust koguma 20. saj. alguses, siis hakati hoonestama Pirita jõe läänepoolset kallast, kuhu ehitati ka Karl Burmani 1911-12. aastatel projekteeritud Kalevi seltsimaja, mis aga hävines II maailmasõjas. Selle kohale projekteeris Peeter Tarvas 1949. aastal Kalevi tellimusel uue seltsimaja – Jahtklubi.</span>


source: A
code: 23077
name: Taagepera kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üsna lihtsa arhitektuuriga kirik paikneb traditsiooniliselt lääne-ida suunal altariga idas. Pikihoona ja koor on ehitatud maakividest. Koori põhjaküljel paiknev käärkamber on hilisem ja osaliselt tellistest. Kiriku väikesemõõtmeline puidust torn paikneb katuseharjal pikihoone läänepoolsel otsal. Kuni 1939. aastani oli katus kaetud S-katusekividega. Uue katusekatte all on säilinud algne kandekonstruktsioon. Põhimahus on kirik säilinud originaalkujul, lisaks katusekattele on välja vahetatud ka aknaraame. Kirikut on korduvalt lubjatud ja lubivärviga värvitud. Tornifassaadi vanimateks detailideks on kellaluugid ja kiivri karniis, mis võivad kuuluda torni ehitusaega. Kirikuruumis on ca 200 istekohta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taagepera Jaani kiriku ehitusega alustas mõisnik ja maanõunik Otto von Stackelberg 1674. aastal. Pühakoda kerkis Helme kiriku kabeli ehk abikirikuna. Iseseisev kogudus tegutseb 1929. aastast. (Ants Hein, 2006)</span>


source: A
code: 23078
name: Helme linnuse varemed
type: Linnus
alt_id: 532
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ordulinnus mõõtmetega 116 x 70 meetrit paikneb Sakala kõrgustiku kaguosas 18-20 meetri kõrgusel looduslikul neemikul, mis on läbi lõigatud kahe vallikraaviga. Pealinnusest lõunas paiknes sillapea-laadne väravaehitis, kust viis kivist sild linnuse juurde, millest on säilinud sillasammaste jäänused. Linnus on nn. loodusega seotud kavatisega mantelmüürilinnus, kus mööda linnuseplatoo serva kulgeb ringmüür, mille vastu kogu perimeetri ulatuses on ebakorrapäraselt püstitatud hooned. Linnuse vanimaks osaks on oletatavasti lääneküljel paiknev ruudukujulise põhiplaaniga torn. Kaks tornilaadset eenduvat väljaehitust idaküljel pärinevad tõenäoliselt 14. sajandi teisest poolest. Linnuse kavatis on maapinnal täheldatav ca 75% ulatuses, mantelringmüür peaaegu tervikuna, sisemüürid on tunduvalt rohkem varisenud. Ehitis on põhiliselt maakividest, üksnes kagutiivas, kus on paiknenud pearuumid, on hilisemate osade juures kasutatud rohekat tellist. (Kaur Alttoa, 1983; Kalvi Aluve, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ordulinnus on oletatavasti rajatud 13. sajandi teisel poolel. Esimest korda on linnust mainitud 1412. aastal. Kirjalike allikate kohaselt on linnuse ehitamisel-korrastamisel osalenud kohalikud aadlikud, kellele kuulus vastutasuks linnuses ruume sõjaohu korral varjumiseks. Tõenäoliselt täiendati olemasolevat linnust 14. sajandi teisel poolel. Viljarikkas piirkonnas paiknenud linnus kuulus ordumeistri lauamõisate hulka ja olles kõrvalises kohas, jäi kaua  aega sõjaretkedest puutumata Veel 1630. aastatel oli linnus kasutuskõlbulik. Suutmata linnust kindlustada, õhkisid rootslased selle 1658. aastal, mis ajast alates on linnus seisnud varemeis. (Kaur Alttoa, 1983; Kalvi Aluve, 1999)</span>


source: A
code: 23080
name: Helme mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 534
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisbarokne, üksikute varaklassitsistlike detailidega mõisahoone on pooleteisekordne, murdkelpkatusega krohvitud kivihoone. Algne katusekate punane S-kivi asendati 20.s. algul sindliga, praegu eterniit. 1966 ehitati katusest välja  kolme aknaga ärklid. Sümmeetrilist fassaadi liigendavad pilastrid, aknaid kaunistavad kaarfrontoonid (ehit.  19.s. IV v.). Peafassaadi keskkohta rõhutasid algselt katuse astmikfrontoon ning samba kaarportikus. Viimane ehitati 19.s. lõpul  ümber verandaks. Hoone soklikorrus on võlvitud, peakorruseks - esimene. Säilinud 3 rokokoostiilis ust. 
(arh. mälestise pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asutatud ordulinnuse majandamiseks juba 14.s. I poolel. Praeguseks säilinud härrastemaja ehitati 18.s. IV veerandil. Korduvalt ümberehitatud, kuid põhikabariidid säilinud, muudeti katusekuju, aknapealsetele ehit. frontoonid, ette ehitati lahtine veranda.  II maailmasõjas sai vasak tiib pommitabamuse. Peale sõda korduvalt remonditud, üks suuremaid toimus 1966, mil lõhuti palju säilinud detaile ja muudeti põhiplaane.
1919 läks mõis Põllutöökooli valdusse, siis riigikoolide võrku. Peale sõda Helme Maakutsekooli eelkäija kätte.
(arh. mälestise pass, 1984)</span>


source: A
code: 23079
name: Helme mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 534
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur (23,1ha), vabakujunduslik looduspark, millele nagu ka teistele selle piirkonna parkidele annab põhiilme paiknevus looduslikult kaunis kohas kus äärmiselt vahelduv reljeef koos suure pargiaasa ja tiigiga ei mängi mitte vähetähtsat rolli. Algne park on olnud väike barokne ehisaed. Esiväljak on olnud terrassaed, praegu on siin laskuv muruplats, mis läheb üle suureks pargiaasaks, jättes avatuks vaate peahoonest endise ordulinnuse varemetele. Tagaväljakul on varem olnud ehisaed, mida piirasid alleed, praegu osa asula haljasalast. Looduspargis leidsid koha keskaegsed linnusevaremed, mitmed paviljonid, millest üks sarnanes Vesta templile Tivolis, koobastesse rajatud grotid, vallikraave ühendavad sillad. 1805 ehitati graniitobelisk, mis oli pühendatud Friedrich Schillerile (esimene kogu Euroopas). 19. sajandi II poolel rekonstrueeriti kogu park vabakujuliseks. Pargi põhiosa moodustab suur pargiaas, mis jätab avatuks ümbritseva reljeefi võlu, toob selle esile ning teda raamiv puistu mõjub ekraanina. Puud on istutatud algselt nii, et rõhutada veelgi reljeefi omapära. Tänaseks on algne kompositsioon rikutud kohalike liikide loodusliku uuenduse poolt ning osa eksoote on hävinud. Puistu äärealad on olnud kujundatud ümarate puudegruppidega, mis vahelduvad väikeste väludega, kaugem osa on tihedam, läheb sujuvalt üle jõeäärseks parkmetsaks. Paljud põlispuud on välja läinud, teedevõrk kujunenud ajutiste ülesannetele vastavalt. 4 Sissesõidutee on suundunud peahoone ette kõrvalt, ääristatud pärnadega. (pargiankeet, 2002
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud juba 18.s. lõpul E. v. Anrepi poolt, peahoone ümbrus regulaar ja ülejäänu inglise stiilis.
(arh. mälestise pass, 1984)</span>


source: A
code: 23081
name: Helme mõisa tall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistliku 1-korruselise maakividest kõrge viilkatusega mõisa kõrvalhoone esifassaadil domineerivad ümarkaarse sillusega suured ukseavad, mille ees on osaliselt säilinud kahe poolega puituksed. Hoone teistel fassaadidel on sümmeetriliselt paiknevad aknaavad. Nii ukse- kui aknaavadel on telliskividest raamistus. Tellistest on ka viiluväljad hoone otstes, mille keskmes on suurem ja kahel pool äärtes väiksemad ruudukujulised aknaavad. Hoonel on eterniitkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 23082
name: Helme mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: 536
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maantee poolt 1-korruseline, õue poolt pooleteisekordne viilkatusega lõhutud maakividest ehitis. Lõunapoolne otsafassaad on lahendatud laiadele kivipostidele toetuva ulualusena, mille all asusid sepikoja väravad. Parempoolne tiib on ümberehitatud kaupluseruumideks. (Juhan Maiste, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 23083
name: Holdre mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Heimatstiili sugemetega juugendstiilis 1-korruselise kõrge mansardkorrusega kivist kandeseintega hoone on ebasümmeetrilise liigendusega. Hoone põhimahust eenduvad risaliidid, ärklid ja rõdud. Peaaegu dekoorita fassaadide ekspressiivsus väljendub peamiselt dekoratiivses materjalikasutuses, mis põhineb pritskrohvi ja lõhestatud maakivi kontrastil. Hoone fassaade ilmestavad erikujulised aknad ja jõepoolse fassaadi risaliitide tornilaadsed külgehitised.. Ka hoone siseplaneering on ebasümmeetriline. Algse põhiplaani järgi paiknes põhikorrusel viis esindusruumi: vestibüül, saal, salong, söögisaal ja raamatukogu. Ruumide esinduslikkust rõhutasid vestibüüli trepp ja kamin ning saali stukkornament. Hiljem on muudetud nii hoone fassaade kui ruumide jaotust. Taga- ja esifassaadile on lisatud aknaavasid ning olemasolevaid ehitatud suuremaks. Siseplaneeringut on muudetud vanade vaheseinte lammutamisega. Majja on ehitatud uus raudbetoonist trepp. (Ants Hein, 1983; Aleksandr Pantelejev, 2005)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taagepera mõisniku Hugo von Styki õemehest Woldemar von Ditmarist sai Holdre mõisa omanik 1909. aastal. Juba 1910. aastal valminud juugendstiilis Holdre härrastemaja on oma arhitektuurilt Taagepera mõisa peahoone väiksem vend. Mõlema hoone arhitektiks on Berliinis õppinud ja Riias tegutsenud arhitekt Otto Wildau. Woldemar von Ditmar jäi Holdre viimaseks mõisnikuks. Peale võõrandamist tegutses hoones kool. Mõisa peahoone kooliks kohandamise ajast on pärit ka ümberehitused nii fassaadidel kui siseruumes. Nõukogude ajal oli mõisas pioneerilaager. 1976. aastal läks mõis Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi valdusesse, viimase kohalik järeltulija Valga Autobaas müüs hoone 1998. aastal erakätesse. (Ants Hein, 1983; Aleksandr Pantelejev, 2005)</span>


source: A
code: 23084
name: Holdre mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikest juugendliku lahendusega 3 hektari suurust parki iseloomustavad pikad perspektiivvaated ning mõisapargis erandlik põlispuude puudumine. Peahoone ümbruses laiuvad avarad aasad. Maastik on jäetud looduslikuks ning metsa ilme parkmetsa laadseks. Vaid maanteel enne mõisa on looduslikke männisalusid täiendatud lehistega, kus osaliselt on säilinud ka allee fragmente. Eesmärgiga rõhutada kaugeid vaateperspektiive ning maastiku romantilist loomust on mõisa peahoone jäetud nii eest- kui tagantpoolt üle Õhne jõe loogete laialt avatuks. Lähemas minevikus on maanteelt peahoone ette suunduva kahe lühikese tee äärde istutatud noored tammed. (Ants Hein, 1984; Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 20. sajandi alguses.</span>


source: A
code: 23085
name: Holdre mõisa tall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sõidukite paigutamiseks ehitatud kuur on 1-korruseline poolkelpkatusega hoone. Sarnaselt peahoonele on ilmestab kuuri fassaade klombitud maakivi ja pritskrohvi segatehnika, mida on kasutatud kuuri arhitektuuris domineerivate neljatahuliste tulpade juures. Tulpade vahed on täidetud rõhtlaudisega, teepoolsel fassaadil ka ukseavadega, milles kahe poolega avatäited sõidukite jaoks. (Ants Hein, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20. sajandi alguses. (Ants Hein, 1984)</span>


source: A
code: 23086
name: Hummuli mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsismi neogootika võtmes, täpsemalt tuudorstiilis 2-korruseline nurgatorniga tellishoone, mille arhitektuurilise rütmi loovad ajastule iseloomulik torn, astmikfrontoon, hoone eenduvate ja taanduvate osade ja tuudorstiilis kavandatud akende rütmiline lahendus. Esifassaadi rütm on seotud nurgatorniga läbi taanduva osa nelinurksete ja eenduva osa suurte ümarkaarsete akende ning torniosa nelinurksete petikakende ja tornigaleriide väiksemate ümarkaarsete akendega. Fassaadielementidest tõusevad veel esile maakivist kõrge sokliosa ja punasest tellisest räästaalune friis, esimese ja teise korruse vahekarniisid ning torniosa dekooriga petiknišid. Välisukse valgmikul ja ümarkaarsete akende ülemisel kolmandikul on dekoorielemendina kasutatud kolmiksiirust. Ka hoone välisuks on olnud neogooti stiilis kujundusega. Hoone teise korruse osas asus varem palkon ja tagaküljel esimese korruse ulatuses veranda, mida markeerib kinniehitatud ukseava. Siseruumides on vaatamata ümberehitustele säilinud algseid interjööridetaile. Esimesel korrusel on mitmes ruumis tumedad puidust laed, saalis ja sellega külgnevates ruumides on karniisidega tahveldatud tiibuksed. Sajandivahetuse juugendstiilist on mõjutatud taimornamentidega kaunistatud kolmnurkse karniisiga kamin ja esimese korruse tornigalerii seinte aastaaegu kujutavad allegoorilised seinamaalingud. Hoone all asuvad kõrged, võlvitud ruumid. 1960. aastatel on ümberehituste käigus lisatud hoonele raudbetoonist sisetrepid. Hoonele liitub lõunaosas silikaattellisest juurdeehitus, mis on värviharmooniat silmas pidades toonitud punaseks. (Epi Tohvri, 2000; Juhan Maiste, 2008)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuigi esimesed kirjalikud teated uuest telliskividest härrastemajast pärinevad 1892. aastast, on hoone tõenäoliselt ehitatud 1880. aastate lõpus, peale mõisa uue telliseahju valmimist 1886. aastal. Uue härrastemaja lasi vana puidust peahoone lähedusse ehitada Axel von Samson-Himmelsjerna, naabruses asuva Sangaste mõisniku krahv Friedrich Bergi lähedane sõber, mistõttu on nii hoone eksterjööris kui interjööris äratuntavaid vihjeid 1883. aastal valminud Sangaste lossi arhitektuurile. Hoone võimaliku arhitektina on nähtud ka Lustivere mõisa peahoone 1891. aastast pärineva ümberehitusprojekti autorit W. Sternfeldi. 1914. aastal müüs Axel von Samson-Himmelsjerna Hummuli mõisa krahv Ernest Friedrich Bergile, kelle perekonna valduses oli mõis võõrandamiseni 1928. aastal. 1930. aastatel  asus mõisa kool, millega seoses  tehti hoones mõningaid ümberehitusi. Hoones tegutseb kool tänaseni. Mõisasüda koos peahoone, kõrvalhoonete ja pargiga jääb 1980. aastatel kasvanud kolhoosiasula keskele. (Epi Tohvri, 2000; Juhan Maiste, 2008)</span>


source: A
code: 23087
name: Hummuli mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur ja võtab enda alla 10 hektarilise maa-ala. Mõisasüdamesse viib puiestee, mis lõpeb peahoone esisel ringteest ümbritsetud väljakuga. Enne esiväljakut on vasakut kätt kaks paisutatud tiiki, mis markeerivad mõisasüdame läänepiiri. Esiväljak on osaliselt piiratud tammedega. Esiväljakust põhja ja lõunasse jäävad 19. sajandi lõpul rajatud vabakujulised pargiosad. Kahest ulatuslikum on esindusväljakust lõunasse jääv ala, mis ümbritses ka mõisa kõrvalhooneid. Siin-seal esineb peahoone läheduses ka regulaarpargi ilminguid. Suurem vabakujuline pargiosa paikneb peahoone idaküljel endise regulaaraia kohal, ulatudes sellest aga mitmeid kordi kaugemale. Dendroloogiliselt on park väga liigirikas. Pargis kasvab 120 liiki puid ja põõsaid. Valitsevaks liigiks on harilik tamm. Pargipuistu planeerimisel on arvestatud erinevate puuliikide omadusi. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi alguseks välja kujunenud mõisasüdame planeering koos kõrvalhoonete ja lähedalasuvate tiikidega püsis põhiosas muutumatuna kogu järgneva sajandi. 19. sajandi algul oli mõisa vana puidust peahoone tagaküljele rajatud iluaed ja sellest edasi regulaarne, hargnevate teesihtidega pargiosa, millest kahel pool paiknesid puuvilja- ja juurviljaaiad. Praegune vabakujuline park on rajatud 19. ja 20. sajandi vahetusel ja harmoneerub uue 1880. aastate lõpus valminud peahoone arhitektuuriga.</span>


source: A
code: 23088
name: Barclay de Tolly mausoleum
type: ehitismälestis
alt_id: 531
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suursugune hauaehitis on maa-aluse hauakambriga, mille tellispõrandale on asetatud vürsti ja tema abikaasa sarkofaagid koos metallist pärgadega. Hauakambri kohal asub altariruumina kujundatud kabel, mille keskel viib trepp hauakambrisse. Kabeli avara kaarega raamitud ahtamas idaseinas paikneb marmorist, porfüürist, graniidist ja pronksist valmistatud hauamonument, mis koosneb kõrgest 4 m kõrgusest obeliskist ja vürsti büstist koos leinava Venemaa ning Pallas Athena allegooriliste figuuridega. Monument toetub massiivsele pjedestaalile, mille esiküljel oleval reljeefil on kujutatud 1814. aasta Vene vägede sissemarssi Pariisi. Kahel pool reljeefi paiknevad pjedestaalil mõõga ja pärjaga trofeekimbud, büsti jalamil kompositsioon võimusümbolitega. Hoone eksterjööris on rõhk peafassaadil, mis on kujundatud sümboolse triumfiväravana. Kompositsiooni põhielementideks on laiad rustikapilastrid, suur lünettaknaga arhitraav ja sellest astmelise frontoonina kerkiv atika. Kesksel sissepääsul on kahe sambaga portikus, mida kaunistavad hilisklassitsistlikud dekoorielemendid: tamme- ja õlipuuokstest ning palmilehtedest bareljeefid. Portikuse frontooni viiluvälja ehib kõrgreljeefne metallvapp, mille tekstilindil on väejuhi diviis. Säilinud on ka algsed klassitsistlikud tammelehtedest rosettidega metalluksed. Mausoleumi põhjaküljel paikneb sepispiirdega eraldatud väejuhi poja ja minia haud. Ansamblisse kuulub ka maanteelt mausoleumini viiva nulualleega park ning valvurimaja. (Kaur Alttoa, 1982; Juhan Maste, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Püstitatud 1818. aastal Ida-Preisimaal (tänapäeval Kaliningradi oblasti territooriumil) surnud Vene väejuhi vürst Michael Andreas Barclay de Tolly mausoleumiks. Väejuhi süda on maetud Kaliningradi oblastisse. Tema balsameeritud surnukeha toodi Jõgevestestele ja maeti perekonna hauakambrisse. 1823. aastal valminud mausoleumi arhitektiks on Peterburi akadeemik Apollon F. Štšedrin ning hauamonumendi autoriks nimekas vene skulptor Vassili I. Demut-Malinovski. Mauseleumi ümbrus kujundati pargiks. (Kaur Alttoa, 1982; Juhan Maste, 1999)</span>


source: A
code: 23089
name: Barclay de Tolly mausoleumi park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3 hektari suurune pargiala on kujundatud raietega looduslikust puistust. Pargi keskossa on rajutud suur pikliku kujuga pargiaas, mille sügavuses asub Barclay de Tolly mausoleum koos sinna juurde kuuluvate haudadega. Pargi keskseks elemendiks on maanteelt mausoleumini viiv põline nuluallee. Pargi keskosa ümbritseb parkmets, mille puistu on põhiosas tihe, servaaladel hõredam. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mausoleumi ümbritsev park on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi teisel veerandil. Pargi üheks peamiseks kujunduselemendiks olev nuluallee aga ilmsesti 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23090
name: Barclay de Tolly mausoleumi valvurimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 1-korruseline viilkatusega krohvitud telliskividest hoone. Peasissepääs paikneb hoone nurgal tagasiastega katusealuses, mille toob esile ümarkaarse silluse ja kolmnurkviiluga avakujundus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1950. aastatel.</span>


source: A
code: 23091
name: Helme kiriku varemed
type: ehitismälestis
alt_id: 533
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhimahus krohvitud maakividest ehitatud kiriku detailide kujundamisel on kasutatud telliseid. Algselt ilma tornita kodakirikuna ehitatud kirikuhoone järgib veidi vähendatult Nõo kiriku eeskuju. 3-löövilise kolme traveega pikihoonele liitub idas kvadraatne koor. Pikihoone seinu liigendavad endiste võlvide liseenilaadsed eendtoed, mis lääneseinas on olnud 2-astmelised. Omaaegsetele lihtsa vormiga talumilaadsetele raidkapiteelidele viitab pikihoone edelanurgas säilinud fragment. Riivpalgiga suletav peaportaal viitab kiriku kaitsefunktsioonile. Teine sissepääs on pikihoone lõunaseinas, võlvidele viinud trepikäik lääneseinas. Kesklöövist laiemat, ruudukujulise põhiplaaniga kooriruumi valgustavad kolm avarates niššides paiknevat akent, mis on osaliselt kinni müüritud. Erinevalt pikihoonest on nende palendites kasutatud tavaliste kõrval ka freesitud telliseid. Keskaegse käärkambri kohta andmed puuduvad, säilinud fragmendid on uusaegsed. Samuti uusaegne oli pikihoone läänemüürile ja kahele sambale toetunud puidust torn. (Kaur Alttoa, 1983 ja 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirjalikes allikates esmakordselt 1383. aastal mainitud kihelkonnakirik on püstitatud tõenäoliselt 14. sajandil.  17. sajandi alguse sõdades sai kirik tugevasti kannatada. Kirik taastati 1674. aastal, kuid juba 1702. aasta suvel süütasid kiriku Põhjasõjas Hummuli lahingu järel Vene väed. Kirik taastati  1720. aastatel, siis lisati ka puidust torn. Lõplikult purustati kirik Teise maailmasõja käigus 1944. aastal. (Kaur Alttoa, 1999)</span>


source: A
code: 23092
name: Helme kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: 533
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargiilmelise ala keskel on endise kihelkonnakiriku varemed. Visuaalsel vaatlusel pole säilinud ühtegi maapealset risti või hauakivi. (Mari-Liis Paris, 2008)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühes 14. sajandil püstitatud kihelkonnakirikuga rajati kiriku ümbrusse tõenäoliselt ka kirikuaed. Matmine kiriku juurde lõpetati 1773. aastal. Pastoraadihoone valmimise järel 1779. aastal hakati olemasolevat ala kujundama pargiilmeliseks. (Mari-Liis Paris, 2008)</span>


source: A
code: 23093
name: Helme kabeli varemed
type: ehitismälestis
alt_id: 533
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kihelkonnakirikust 0,5 km kaugusel paiknenud kabel oli ristkülikujulise põhiplaaniga ilma iseseisva kooriruumita ühelööviline kahe traveega ehitis. Kabeli seinad olid peamiselt maakividest, kuid vuugitäidetes oli kasutatud tellisetükke. Pikiseinte keskel paiknenud tugipiilarid viitavad omaaegsetele võlvidele. Sissepääsuga portaal paiknes hoone lääneseinas. Kabelist on säilinud vaid vähesed müürifragmendid. (Kaur Alttoa, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt 15. sajandil ehitatud kabelit on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud 16. sajandi algul. 16. sajandi lõpust on teade, et kui suures kirikus on teenistusi pidanud sakslased, siis kabel on olnud eestlaste jaoks. Kabel on kandnud nii Risti, Püha Ihu kui Issandaihu kabeli nimetust. Kabel süttis 1740. aastal välgutabamusest ning on alates sellest ajast seisnud varemeis. (Kaur Alttoa , 1983 ja 1999)</span>


source: A
code: 23094
name: Helme pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik pikk 1-korruseline poolkelpkatusega krohvitud tellistest ehitis, mille idapoolse otsa all on silindervõlvidega kelder. Sümmeetrilisi fassaade ilmestab peene hammasfriisiga telliskarniis. Hoone keskel on vestibüül ja selle taga suurem saal, millest hargnevates anfilaadsüsteemis ruumides on säilinud hilisklassitsistlikud tiibuksed ja pottahjud. 1998. aastal taastati hoone esifassaadil suur puidust veranda. (Juhan Maiste, Olev Suuder, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1779. aastal. 19. sajandi viimasel veerandil toimusid hoones suuremad ümberehitused. Hoone esifassaadil domineeriv suur veranda taastati 1998. aastal. (Juhan Maiste, Olev Suuder, 1999)</span>


source: A
code: 23095
name: Helme pastoraadi park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega segastiilis park võtab enda alla 4 hektari suuruse maa-ala. Pargi esiväljak on avar nelinurkne põlispuudega ääristatud muruplats, mida ümbritseb sissesõidutee. Tagaväljak on kitsas ristkülikukujuline väljak, mille keskel on aktsendiks kaks põlist tamme. Väljaku taga asub kirikumõisa majandusõu. Pargi tihe metsailmeline põhiosa asub esiväljaku kõrval. Pastoraadi ümbruse park moodustab ühtse terviku kirikuaiaga. Pastoraadi ja kirikuvaremete vaheline pargiosa on üles ehitatud ala piklikeks pargiaasadeks jaotavatele alleedele, millest tähtsamad ääristavad sissesõiduteid. Kaunistavaks maastikuelemendiks on pargile avatud oja koos ürgoruga. Pastoraadi esisel väljakul on nulgudest ring, millest nii sees- kui väljaspool olid varem lillepeenrad ja kõrval pingid. Samast viis ka tee kirikuni. Parki on juurde tulnud looduslikku uuendust. Esiväljaku nuluringist on hävinud üksikud puud. 1910. aasta paiku istutati kiriku lähedale hõbepajusid, millest enamus pole säilinud. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üksikud vanemad tammed pastoraadi juures on pärit 17. sajandi lõpust ning on istutatud tõenäoliselt 1674. aasta paiku, kui lõpetati lähedalasuva kihelkonnakiriku taastamine. 1773. aastal lõpetati kiriku juurde matmine ja ühes pastoraadi ehitamisega 1779. aastal hakati ala kujundama pargiilmeliseks. Põhilised istutused on seotud Helme mõisa pargi rekonstrueerimisega 19. sajani teisel poolel. (Pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23096
name: Patküla mõisa ait-kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur massiivne, maakiviehitis, kaetud kõrge poolkelpkatusega. Esifassaadile liitub sammastele toetuv 5 kaarega kaaristu, mille kohal lõikub katusepinda jõuline kolmnurkfrontoon. Frontooni viiliväljas kaks segmentkaarse avaga akent. Kummalgi pool kaaristut kahe poolega väravat. Vasakul otsal kuivati. Avad markeeritud valgete krohviraamistustega</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1865. juurdeehitused 1901.</span>


source: A
code: 23097
name: Patküla mõisa tall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne maakivihoone. Avad markeeritud laiade krohviraamistustega. Kaetud viilkatusega (algselt poolkelp). Fassaadi liitub sammastele toetuv kaaristu, mille kohal lõikub katusepinda jõuline kolmnurkfrontoon. Kaaristut liigendavad kolm laia väravat. Otsafassaadi viiluväljades segmentkaarsed nn. lünettaknad. Parempoolsel otsal ümar kell.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitaud 19.s. III v.</span>


source: A
code: 23098
name: Taagepera mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 544
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgendikul paikneva 2- ja osaliselt 3-korruselise hoone voolavajooneline vorm ja ornamendil põhinev käsitluslaad viitavad Riia juugendile. Hoone on vaba pea igasugusest sümmeetriataotlusest. Võimsa 40 m kõrguse torni hoone põhjanurgal, eenduvad ja taanduvad osad ning kaarjalt paisutatud vormid ühendab tervikuks suurte krohvitud seinapindade jõuline rütm, kus hoone mahud justkui kasvavad üksteisest välja ning rohked liigendused toonitavad üksikosade üldist seotust. Sissesõiduteele avaneval küljel vastanduvad kahele laiale ja lamedale viilule skulpturaalselt vormitud rõdude-erkerite pärg ning torni ülaosa. Välisarhitektuuriga orgaaniliselt ühte sulades avaldub juugendile iseloomulik ekstravakantsust, arhailist rustikaalsust ning romantilist ekspressiivsust rõhutav käsitluslaad ka siseruumides, jättes ühtaegu mulje nii soliidsest kui ka maitsekast ning õdusast eluviisist. Sisekujunduses väärivad esile toomist vestibüül koos puidust paraadtrepi ja väärispuidust ustega. Oma algsel kujul on säilinud raamatukoguruum, mille nurgas juugendvormides kamin. Sobiva miljöö loovad tume seinatahveldis ja originaalmööbel. Peasaalis on säilinud algne puitparkett. Katust kattis algselt kiltkivi, mis 70-ndatel asendati tsinkplekiga. (Juhan Maiste, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Juba 1820. aastatel ehitati välja mitmete majandushoonetega mõisasüda koos üsna tavapärase 1-korruselise härrastemajaga. 1904. aastal härrastemaja põles ning tollane mõisnik Hugo von Stryk lasi mahapõlenud hoone asemele ehitada uue juugendstiilis mansardkorrusega härrastemaja, mille seinu kattis vahvärk. Hoone tagaküljel paiknes lainja kujuga fassaadiviilu keskel suur ovaalaken, mida ümbritses dekoratiivne päikesemotiiv. Paraku põles ka uus härrastemaja vaid paar aasta pärast valmimist maani maha. Viimase asemele Riias tegutsenud arhitekti Otto Wildau projekti järgi aastatel 1907-1912 kerkinud suurejooneline härrastemaja on üks Baltimaade juugendarhitektuuri vaieldamatuid tippe. Hoone anti 1922. aastal üle Tervishoiu Peavalitsusele, kes asutas sinna tiisikuse haigete sanatooriumi, mis koos haiglaga tegutses hoones kuni 2000. aastani, kui alustati hoone restaureerimist. Peahoone ümberkohandamisega sanatooriumiks liideti hoone tagafassaadile pikk ja kitsas 2-korruseline puidust juurdeehitus, mis lammutati 1980. aastate alguses. Endises mõisa peahoones avati hotell ja konverentsikeskus 2002. aastal. (Ants Hein, 2003)</span>


source: A
code: 23099
name: Taagepera mõisa park ja alleed
type: ehitismälestis
alt_id: 544
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Segastiilis park võtab enda alla 5 hektari suuruse maa-ala. Pargi esiväljak on laskuval nõlval asuv avar seedermänni ja nulugruppe ühtlaselt täis istutatud muruväljak, mida liigendab kaarjas sissesõidutee. Peahoone ees on pargi esiväljakul väike iluaed, mille keskel on purskkaevuga tiik ning äärtes pöetud elupuud ja nulud. Esiväljakut eraldab 1938. aastal valminud sanatooriumikorpusest elupuuhekk. Hoone ja heki vahel on kitsastel terrassidel iluaed, mille kujunduses on kasutatud ohtralt ilupõõsaid. Pargi tagaväljak on kitsa ristküliku kujuga. Tagaväljakut eraldab kõrvalolevast põllust tiheda ekraanina istutatud puuderivi, otsast piiravad väljakut väljakasvanud elupuud. Pargi vabakujuline suhteliselt vaheldusrikkal reljeefil paiknev põhiosa koosneb liigirikkast puistust, mille vahel kasvavad üksikult ja väiksemates gruppides haruldasemad ilupuud. Märkimisväärne osakaal on pargis okaspuudel, kuid kahjuks on suur osa okaspuudest haiged ja kuivanud. Pargi juurde kuulub teisel pool Tõrva-Holdre-Taagepera maanteed asuv valdavalt harilikest mändidest koosnev parkmets ning tammeallee. Pargi teedevõrk on põhiosas vabakujuliselt looklev, välja arvatud endise regulaarpargi alal, kus osaliselt on säilinud endised sirged teesihid ning korrapärane teedevõrk, mis eraldab pärnaalleedega ääristatud ruudukujulisi muruväljakuid. Ansambli keskosa on ümbritsetud kivimüüriga, milles kõrged väravad, mille arhitektuur haakub juugendstiilis peahoone omaga. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne regulaarpark mõisasüdames on rajatud tõenäoliselt 18. sajandi lõpus. 19. sajandi keskel on parki vastavalt ajastu moele vabakujulises võtmes ümber kujundatud ning laiendatud. Seoses uue suurejoonelise juugendstiilis peahoone valmimisega aastatel 1907-1912 kujundati ümber ka park. Seoses uue sanatooriumikorpuse valmimisega 1938. aastal, täiendati parki istutustega veel ka aastatel 1939-1947. (Pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23100
name: Taagepera mõisa piirdemüürid väravaehitistega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi territooriumi piirab idast maakividest müür, milles on kaks juugendstiilis härrastemajaga ühtses võtmes kaarväravat, millel on sarnaselt  peahoonega kiltkivist katus. Osaliselt on mõisa piirdemüürist säilinud vaid maakividest tulbad. Sissesõidutee äärtes on säilinud graniidist postid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valminud 1910. aastal samaaegselt aastatel 1907-1912 ehitatud uue härrastemajaga.</span>


source: A
code: 23101
name: Taagepera mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Piklik 1-korruseline murdkelpkatusega L-tähe kujuline maakividest hoone, mille majandushooviga külgnev idapoolne tiib on tunduvalt ümber ehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003)</span>


source: A
code: 23102
name: Taagepera mõisa kaev-pumbajaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, juugendstiilis, viilkatusega, sokliosas tahutud maakividest, kõrgemal krohvitud fassaadiga kivist abihoone. Hoone paikneb peahoone vahetus läheduses esifassaadiga peahoone poole. Avad paiknevad asümmeetriliselt hoone nurkades. Avatäited on puidust, pisikeste ruutude ja kaarekujulise valgmiku osaga. Hoonele annavad voolava rütmi vahelduv materjalikasutus - maakivi vaheldumine suurte krohvipindadega ning punase tellise kasutus avade raamistuses. Avad paiknevad hoone servades. Uksevaga peafassaadi kohal paikneb viiluväljal väikesemõõduline ovaalaken. 2000. aastate alguses on hoone ümbrus korrastatud. Kasutusele on võetud hoone katusealune osa, millega seoses on paigaldatud ka katuseaknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Suurejoonelise härrastemaja valmis aastatel 1907-1912. Peahoonega üheaegselt valmis ka mõisa kaev-pumbajaam. Ümberkujundatud kompleksi autoriks oli Riia arhitekt Otto Wildau (1873-1942). Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Wagenküll. Mõisasüdame hoonestus anti 1922. aastal üle Tervishoiu Peavalitsusele, kes asutas sinna tiisikuse haigete sanatooriumi, mis koos haiglaga tegutses kuni 2000. aastani, mille järel kohanati kompleks hotelliks.</span>


source: A
code: 23103
name: Taagepera mõisa linnumaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ühekorruseline, krohvimata tellistest, lameda viilkatusega lindla. Kuna hoone asub kaldel, on ühel pool tugev maakivist sokkel, teisel pool sokkel puudub. Suured aknad on hilisemad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud eluhooneks 20.s. I p. Sokliosa varasem.</span>


source: A
code: 23104
name: Taagepera mõisa jääkelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, juugendstiilis, viilkatusega, maakividest ja tellistest fassaadide ning puidust viiluväljaga kivist abihoone. Hoone paikneb peahoone vahetus läheduses esifassaadiga mõisa teenijatemaja poole. Avad paiknevad esifassaadil. Avatäited on puidust. Kelder paikneb põhimahus mäenõlva sees. Esifassaadi toetavad kaks massiivset tahutud maakivirahnudest kontraforssi. Nende vahel paikneb telliskividega ääristatud ukseava, mille ees on säilinud horisontaalsetest plankudest kahe poolega uks. Ukse kohal ristlaudisega viiluvälja kesksel paikneb nelinurkne lihtsa laudisega ääristatud aknaava. Hoone katusekattematerjalina on kasutatud plaate.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Suurejoonelise härrastemaja valmis aastatel 1907-1912. Peahoonega üheaegselt valmis ka mõisa jääkelder. Ümberkujundatud kompleksi autoriks oli Riia arhitekt Otto Wildau (1873-1942). Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Wagenküll. Mõisasüdame hoonestus anti 1922. aastal üle Tervishoiu Peavalitsusele, kes asutas sinna tiisikuse haigete sanatooriumi, mis koos haiglaga tegutses kuni 2000. aastani, mille järel kohanati kompleks hotelliks.</span>


source: A
code: 23105
name: Taagepera mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, kõrgema sokliosaga, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvimata fassaadiga tellistest abihoone. Hoone paikneb peahoone ja jääkeldri vahetus läheduses esifassaadiga mõisa peahoone poole. Avad paiknevad nii sokli, esimese korruse tasapinnas kui katusealusel viiluväljal. Avatäited on puidust. Kelder paikneb sokli ulatuses osaliselt mäenõlva sees. Peahoone poolse esifassaadi vasakpoolses osas on ukseava, mille ees on horisontaalsetest plankudest uks. Sellest paremal paikneb ümarkaarse sillusega väikesemõõduline aken, mille ees on väikeseruuduline valgmiku osaga aken. Samasugune aknaava koos aknaga paikneb ka hoone idaküljel, sokliosas paiknevasse keldrisse viiva eeskoja viilkatuse kohal. Selle kohal on omakorda pisem kaaraken. Hoone viiluväljadega otsafassaadid on asümmeetrilised, mille tõttu on viilkatuse lõunapoolne osa mõnevõrra suurem põhjapoolest. Tsentrist väljaulatuva hooneosa paiknevad ka täiendavad avad. Teiste hoonetega suhtes asub kelder teenijatemaja ja jääkeldri vahetus läheduses, peahoonet ümbritsevas pargiosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. Kelder on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi lõpus. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Wagenküll. Mõisasüdame hoonestus anti 1922. aastal üle Tervishoiu Peavalitsusele, kes asutas sinna tiisikuse haigete sanatooriumi, mis koos haiglaga tegutses kuni 2000. aastani, mille järel kohanati kompleks hotelliks.</span>


source: A
code: 23106
name: Taagepera mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus võtmes väike elamu, mille laudvooderdisega kaetud rõhtpalkidest kehand toetub maakividest vundamendile. Hoonel on plekiga kaetud viilkatus. Esifassaadil domineerib sissepääsu ees fassaadi kesktelje suhtes asümmeetriliselt paiknev veranda. Hoone asetseb mõisa peahoone esise väljaku ja pargiala piiril, paigutudes arhitektuurselt praeguse peahoone eelsesse ansamblisse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mõisa valitsejamaja on ehitatud 19. sajandi lõpus või 1900. aastate alguses.</span>


source: A
code: 23107
name: Taagepera mõisa tall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk maakividest majandushoone, mille avad on ääristatud  punaste tellistega, on kaetud kõrge poolkelpkatusega. Hoone koosneb kahest osast, millest laiem läänepoolne on tõenäoliselt vanem.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003) Kitsama idapoolse hooneosa otsaviilul on kivi aastaarvuga 1890. Korduvalt ümberehitatud hoone idapoolsesse ossa rajati 1976. aastal katlamaja koos eraldiseisva korstnaga hoovipoolsel küljel.</span>


source: A
code: 23108
name: Taagepera mõisa koolimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, poolkelpkatusega, rõhtlaudisega kaetud fassaadiga palkidest hoone. Hoone paikneb piki maantee telge esifassaadiga tee ja mõisasüdame suunas. Avad paiknevad sümmeetriliselt kahel pool eeskoda ja hoone mõlema otsafassaadi keskteljel. Avatäited on puidust, lihtsates laudadest raamistustes. Esifassaadi keskmes on pultkatusega eeskoda. Katusel on säilinud algne profileeritud korsten. Hoone on pääsenud suurematest ümberehitustest. Välja on vahetatud enamus esimese korruse avatäiteid. Hoone katus on kaetud eterniidiga. Koolihoone paikneb mõisasüdame serval, maantee ja Taagepera järve vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. Ehitustegevus jätkus mõisas ka 19. sajandi teisel poolel, kulmineerudes mõisasüdame suurejoonelise väljaehitamisega aastatel 1907-1912. Koolihoone enda täpne ehitusaeg ei ole teada. Kool aga rajati mõisa selleks, et anda haridust mõisatööliste lastele. Koolihoone on säilinud suhteliselt ümberehitamata kujul. Mõisasüdame hoonestus anti 1922. aastal üle Tervishoiu Peavalitsusele, kes asutas sinna tiisikuse haigete sanatooriumi, mis koos haiglaga tegutses kuni 2000. aastani, mille järel kohanati kompleks hotelliks. Mõisa koolimaja on nende aastate jooksul kohandatud elamuks. Mõisakompleksi ajalooline saksakeelne nimetus on Wagenküll.</span>


source: A
code: 23109
name: Taagepera mõisa kutsarimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne maakividest hoone, mille avad on ääristatud tellistega. Hoonet katab poolkelpkatus. Hoone maakividest müürid on lubjatud valgeks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003)</span>


source: A
code: 23110
name: Taagepera mõisa vesiveski
type: ehitismälestis
alt_id: 545
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest ehitatud veski otsasein ja osa külgseinast on kaetud krohvitud. Maakividest müürides paikevad avad on ääristatud tellistega. Hoonet katab poolkelpkatus. Veski läänepoolses otsas  on paiknenud möldri eluruumid, idapoolses otsas asub veskikoda koos kahe paari jahvatuskividega. Hoones on põhikorrus ja katusekorrus, koos keskosas paikneva keldriruumiga, kuhu pääseb tagafassaadil asuva ukse kaudu. Siseruumes on säilinud lihtsad nikerdatud trepipiirded ja enamus algseid siseuksi. Samuti on säilinud enamus veski sisustusest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003) Vesiveski on ehitatud 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23111
name: Taagepera mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arhailise vormiga 1-korruseline kivihoone, mille madalate müüride kohal kõrgub massiivne kelpkatus. Hoone seinad on lubjatud valgeks. Aknaavad on pisikesed ja paiknevad rütmiliselt. Kahel pool hoone otstes paiknevad kelba all kaldkatusega väljaehitised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003)</span>


source: A
code: 23112
name: Taagepera mõisa karjakastell
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaks teineteise kõrval paiknevat pikliku põhiplaaniga maakividest ehitatud ja poolkelpkatusega kaetud laudahoonet on otstes ühendatud müüridega, mille tulemusena moodustub kastellilaadne kinnise sisehooviga laudakompleks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Stackelberide järgi oma nime saanud mõis kuulus alates 1819. aastast kuni võõrandamiseni Strykide perekonnale. Mitmete majandushoonetega mõisasüda ehitati välja 1820. aastatel. (Ants Hein, 2003)</span>


source: A
code: 23113
name: Kaagjärve-Alamõisa vabrikuhoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Püstitatud vaiehitisena allikalisele pinnasele. Põhiosas 3-kordne punasest tellisest seintega ja viilkatusega impossantne tööstusrajatis. Fassaadid ilmestatud aknapealsete karniiside, korruseid eraldava vahekarniisi, petikniššide ning graniidist nurgarusteeringuga. Neogooti arhitektuurikõnele viitavad peakorpuse III korruse  teravkaarsed aknad. Hoone toetub kõrgele maakivisoklile, mida aktsenteerib graniidist kvaadritega nurgarusteering. Säilinud on neorenessanslik peauks, enamus algse raamijaotusega aknaid jne. Tähelepanu väärib treitud puitpostidega peatrepp vestibüülis. Funktsioonist lähtuvalt on suhteliselt rahutuma liigendusega hoone tagakülg, kust kerkib telliskorsten. Hoones asusid õlle- ja villavabrik (hiljem veski) ning meierei. Õllevabriku metallkonstruktsioonidele (postidel käppadele) toetuvate lagedega soklikorrust kasutati linnasekeldrina, II korrusel asus tehas, III korrusel tööliste korterid. Õllevabrikuga ühes ja samas hoones (eraldatud tulemüüriga) asuvad endise  villavabriku ruumid. Säilinud on algseid konstruktsioone: katuse toolvärk, trepivõresid. Ehitise loodeosas asuvad meierei ruumid (ehitati ümber peale 1914.a. tulekahju)(arh. mälestise pass, 1984; EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone valmis 1861.</span>


source: A
code: 23114
name: Kaagjärve-Alamõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne punasest tellisest eterniit viikatusega historitsistlik maja. Fassaadid ilmestatud aknapealsete karniiside ja räästakarniisiga. Aknad kergelt ümarkaarsed. Heas seisukorras. (arh. mälestise pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1860-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 23115
name: Kaagjärve-Alamõisa saeveski
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne historitsistlik punasest tellisest ja riskpalk eterniitviilkatusega tööstushoone. Keskosas kõrgem frontoonina eralduv vintskapiosa palkide sissetõstmiseks.(arh. mälestise pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit, 20.s. algul.</span>


source: A
code: 23116
name: Kaagjärve-Alamõisa meistritemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, 1-korruseline punasest tellisest viilkatusega elamu. Fassaadid ilmestatud nagu teisedki kompleksi kuuluvad hooned historitsistlike detailidega - aknapealsete karniiside, räästa karniisiga jne.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1860-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 23117
name: Kaagjärve-Alamõisa töökoda
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvimata fassaadiga punastest tellistest tööstuskompleksi abihoone. Hoone paikneb mõisa tööstuskompleksi põhikorpusest mõnevõrra eemal esifassaadiga Londi-Raavitsa maantee poole. Avad paiknevad korrapäraselt, viiluväljadel sümmeetriliselt. Avatäited on välja vahetatud ja kohati asendatud plankudega. Fassaadilahenduses on kasutatud dekoratiivselt laotud telliseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaagjärve-Alamõisa tööstuskompleks asub ca 2 km kaugusel paiknevast Kaagjärve-Mäemõisast, mis koos moodustasid ühtse Kaagjärve mõisa. Alamõisa tööstuskompleks on rajatud 1860. aastatel (vabriku korstnal on aastaarv 1861). Sellest ajast pärineb ka kompleksi kuuluv mehaanika töökoda. Hoonete valmides kuulus mõis Grotede suguvõsa valdusesse. Suuremaid ümberehitusi töökojas tehtud ei ole. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus Kawershof tuleb esimeste omanike Kawerite nimest. Lisanimena kasutatud saksakeelne nimetus Rastgarve tuleb 1626. aastal mõisa omanikuks saanud Rootsi kuninga Gustav II Adolfi õuenõuniku Christoph Ludwig Raske perekonnanimest.</span>


source: A
code: 23118
name: Kaagjärve-Alamõisa rehi-kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik 1-korruseline punasest tellisest eterniit viilkatusega hoone. Fassaade ilmestavad historitsistlikud detailid. (arh. mälestise pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1860.-ndatel aastatel.</span>


source: A
code: 23119
name: Kaagjärve-Alamõisa saun
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, 1-kordne maakivist ja punasest tellisest viilkatusega  väike ehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul</span>


source: A
code: 23120
name: Kaagjärve-Alamõisa töölistemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik punasest tellisest 2-kordne viikatusega hoone (Pikk otsahóone nüüdisaegne), kõrgel maakivi soklil. Fassaadidel rohkelt historitsistlikke detaile - aknapealsed karniisid räästa- ja viiluäärne ehiskarniis, viiluväljas trapetsaknad. Heas seisukorras. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul</span>


source: A
code: 23121
name: Kaagjärve-Alamõisa õllekeldrid
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaks punasest tellisest  viilkatusega ehitist. Fassaadid olnud ilmestatud aknapealsete karniiside, vahekarniisidega jne. otsaliilus  ümaraknad. Praegu varemeis. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit, 20.s. algul. (EA)</span>


source: A
code: 23122
name: Kaagjärve-Mäemõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neorenessanslik, kahekorruseline krohvitud kivimaja, plekk kelpkatusega. W-nurgal kerkib 3-korruseline ruudukujulise põhiplaaniga vaatetorn. Suhteliselt kõrge soklikorrus on võlvitud servjoon- ja lehvikvõlvidega. Fassaadi dekoor on jõuline, järelklassitsistlikus laadis tagakülg liigendatud pilastrite ja suurte sümmeetriliste petikarkaadidega. Põhikorruse siseruumid valdavalt kaotanud oma esialgse ilme. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseim teade 1541, mil mõisat tunti Koitjärvena. Praeguse nime sai 16.s. II p. omanike Kawerite järgi Mäemõisa ansambel rajati N. v. Grote ajal 19.s. III v. Algselt ühe-, osal. 2-korruseline krohvitud kivihoone ehitati 1950. a-te lõpul kooli tarbeks ümber.</span>


source: A
code: 23123
name: Kaagjärve-Mäemõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>6,1 ha suurune vabakujuline pargiala, mis paikneb mõisa peahoone ümbruses, mõisasüdamesse viiva kolme allee vahelisel alal. Maastiku reljeef on kogu pargiala ulatuses tasane. Kagust toob mõisasüdamesse tamme- ja edelast vahtraallee, mis jätkuvad pargi sisemuses kuni peahooneni pärnaalleedena ning jagavad pargi kolmeks osaks. Pargi lääne- ja lõunapoolsetes osades leidub ridaistutuse fragmente, mis pärinevad tõenäoliselt varasema peahoone juurde kuulunud korrapärase kujundusega pargist. Peahoonest põhjapool asub esiväljak kaarekujulise tiigiga, mille keskel asuval poolsaarel kasvab üksik suur tamm. Varem on see olnud tagaväljak ning eespool mainitud pärnaalleed suundunud vastavalt varasema peahoone ette. Pargipuude liigirikkus on suur. Kokku on pargis 18 kodumaist ja 65 võõrliiki. Ainult pargialal paikneb 77 liiku puittaimi. Ülekaalus on pikaealised ja keskmise elueaga puuliigid, nagu harilik pärn, harilik vaher ja harilik tamm. Pargi lõunaosas on istutatud puuderingid euroopa ja vene lehistest, aga ka harukaskedest, harilikest pärnadest ja harilikest tammedest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 1541. aastast. Järgnevate sajandite jooksul vahetas mõis korduvalt omanikke. Nende hulgas aadlisuguvõsad Kawer, Raske, Golovin, Golitsõn, Arpshofen, Blankenhagen, Brüggen ja Grote. Viimastele kuulus mõis 1838. aastast kuni võõrandamiseni. Algne regulaarpark rajati 18. ja 19. sajandi vahetuse paiku. Praegune vabakujunduslik ansambel kohandati varasemast ümber 19. sajandi III veerandil. Mõisasüdame uue kujunduse lasi rajada Kaagjärve ja Karula mõisniku Nikolai von Grote. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus Kawershof tuleb esimeste omanike Kawerite nimest. Lisanimena kasutatud saksakeelne nimetus Rastgarve tuleb 1626. aastal mõisa omanikuks saanud Rootsi kuninga Gustav II Adolfi õuenõuniku Christoph Ludwig Raske perekonnanimest.  1924. aastal kolis mõisa peahoonesse kohalik kool. Hoones tegutseb kool-lasteaed tänaseni.</span>


source: A
code: 23124
name: Kaagjärve-Mäemõisa ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ilusate proportsioonidega valge krohvitud kivihoone, plekk viilkatusega. Kergelt profileeritud karniisiga. Fassaadid kujundatud järelklassitsistlikus laadis - kaunistatud vahevööga, eenduvad ja taandatud pindadega (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. III v. peahoonega samal ajal.</span>


source: A
code: 23125
name: Kaagjärve-Mäemõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, punasest tellisest hoone, eterniit viilkatusega. Hoone esifassaadi tiibadel on kergelt eenduvad külgrisaliidid, mis kaetud väikeste kolmnurkfrontoonidega. Neid piiravad lihtsad eenduvad karniisid. külgrisaliitide vaheline fassaadipind on kujundatud kaaristuga ulualuseks. Kokku 7 kõrge kaarega kaetud ava, mille sillused toetuvad kõrgetele neljatahulistele sammastele, äärtel poolsammastele. Osa kaaravasid kinniehitatud. (Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade, 1977</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klassitsistliku lahendusega, kuid tõenäoliselt siiski historitsismiperioodist pärinev tall-tõllakuur on ehitatud vastavalt, kas 18. sajandi lõpus või 19. sajandi III veerandil, üheaegselt mõisa peahoonega.</span>


source: A
code: 23126
name: Kaagjärve-Mäemõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk punastest tellistest hoone plekk viilkatusega. Hoone nurkades kergelt eenduvad külgrisaliidid. Otsaviilus ümaraken, selle all kahe ümarkaarega kitsas dekoratiivkujundusega aken. Ka arvukad aknad pealt pealt kergelt ümarkaarsed. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV v. oma tellisetehase toodangust.</span>


source: A
code: 23127
name: Kaagjärve-Mäemõisa laut
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, punasest tellisest 1-, otsahoone 2-kordne massiivne kiviehitis, kõrge eterniit viilkatusega. Pikale hoonele on külgede asuvate sissepääsude ette ehitatud madalad viilkatusega eeskojad. Otsas asuva kõrge hoone fassaadid on kaunistatud vahevööga. Otsaviilus ümarkaarsed-, trapets- ja segmentkaarsed aknad. Katuse- ja räästaservas lihtne ehiskarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV v. oma tellisetehase toodangust.</span>


source: A
code: 23128
name: Karula mõisa peahoone keldrid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Enne hävimist 1919. aastal oli tegemist 2-korruselise, neoklassitsistlikus stiilis, kelpkatuse ja krohvitud fassaadiga kivist peahoonega. Hoone paiknes endise regulaarpargi keskosas esifassaadiga sissesõidutee poole. Avad fassaadidel paiknesid rütmiliselt kogu seinapinna ulatuses. Avatäideteks olid kuuese ruudujaotusega klassitsistlikud püstaknad. 20. sajandi alguses seisis mõisa südames eelnevate sajandite jooksul aset leidnud ehitustegevuse tulemusena suurejooneliste mõõtmetega oma põhimahus barokse vormiga esinduslik peahoone, mille keskosa tõi esile massiivne sammasportikus koos seda rõhutava kolmanda korruse ja harjatorniga. 1914. aastal tehtud ümberehitustega lisati hoone otstesse ovaalakendega kolmnurkfrontoonid. Sammasportikusega 3-korruselise keskosa kohale lisati kahe ovaalakna ja perekonnavapiga kolmnurkfrontoon, mille kohal kõrgus omakorda kuppel. 1919. aastal hävis hoone tulekahjus. Mõisa peahoonest on säilinud vaid 18. sajandist pärinenud hoonemahu juurde kuulunud keldrid maapinnas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhiosas pärines mõisa peahoone tõenäoliselt 18. sajandi teisest poolest. 1914. aastal võttis tollane mõisnik Heinrich von Grote ette selle põhjalikuma renoveerimise. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Karolen. 1919. aasta hilissügisel hävis hoone tulekahjus. Varemed lammutati 1924. aastal.</span>


source: A
code: 23129
name: Karula mõisa park ja alleed
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur 9,1ha vabakujuline mõningate regulaarsete elementidega (alleedega). Esiväljak on suur, avar, laskuva muruplatsiga, mis on piiratud sissesõidutee poolt, mille ääres on säilinud vanad raudkivist postid. Esiväljakut ääristab põhiliselt tammerida.  Maantee pool all väljaku servas on kitsas kõverakujuline tiik, mis jätkub pargi põhiosas teiselpool sissesõiduteteed. Tagaväljakul on vahelduv-reljeefne, mida ilmestab veel ilus tiik. Väljakul aktsendiks põlistamm, servas pärnad. Tagaväljaku kõrval väike künkake varega, kus kasvavad arukased ja vene lehised (looduslik uuendus). Pargi põhiosa on võrdlemisi avatud maastikupark, kus vahelduvad ümarad puudegrupid väludega. Pargi loodeosas oleval ümaral künkal asub pärnapuistu, kus on aimatav spiraalne teedevõrk. Pärnade vahel on aktsendiks teisi liike. Künka tipus platool ümar pärnaring. Künka kõrval olev vabakujuline põhjaveetoiteline tiik lõpeb tammiga. 
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne regulaarne park on ilmselt rajatud 18. sajandi lõpus. Sellest on säilinud tamme allee, mis suundub läbi pargi endise peahoone varemete ees oleva eesväljakuni. Tagaväljak oli lage, raamitud majandushoonetega. 19. sajandi algusest on pärit pärnapuistu loodeosas. Vabakujuline park on rajatud 19. sajandi lõpus. (pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23130
name: Karula mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest kelder. Hoone paikneb piki peahoone telge esifassaadiga mõisa tall-tõllakuuri poole. Avad paiknevad esiküljel viilualuses osas. Avatäited on puidust. Põhiosas maakividest kelder asub hoona põhimahus maapinna sees. Maakividest osa kohal kõrgub viilkatus, mille terav viiluväli on laotud punastest tellistest. Kelder paikneb 1919. aastal tules hävinud peahoonet ümbritsevas regulaarse plaanilahendusega ansamblis pargi peaosa vahetus läheduses peahoone ja tiigi vahelisel ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23131
name: Karula mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kivihoone, viilkatusega, katendiks eterniit. Erilist tähelepanu väärib astmikviiluga lääne otsafassaad(puhastellisladu).  Ülejäänud osas ümberehitatud.
(pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23132
name: Karula mõisa meierei
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, osaliselt lubjatud, osaliselt krohvimata fassaadidega punastest tellistest hoone. Hoone paikneb otsafassaadiga samal joonel kõrval asuva tall-tõllakuuriga. Avad paiknevad korrapäratult hoone külgedel. Avatäited on puidust. Hoone on jaotatud kaheks osaks silikaattellistest laotud müüriga, mille ülemine serv kõrgub hoone viilkatuse kohal. Kelder paikneb 1919. aastal tules hävinud peahoone ümber asuva pargiala servas tiigiga vahetult külgneval alal. Koos kõrval asuva tall-tõllakuuriga moodustab kelder omaette alaansambli.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23133
name: Karula mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik (neorenessanss), pooleteisekordne maakivihoone, osal. plekk, osal. eterniitkatendiga katusega. Esifassaadi osas kahekorruseline põllukividest ehitis, mille müüriladu vormistatud krohvipinda vajutatud kivikildudega. Dekoratiivset üldmõju aitavad kujundada kvaadriks tahutud erivärvilise graniitlõpetusega hoonenurgad. Analoogilises kujunduses ka peauks. Esimese korruse aknad paiknevad teravkaarsetes niššides, teise korruse omad ümarad, ümbritsetud tellispiiretega. Katuseräästa lõpetab mašikuliidega karniis, otsafassaadid kujundatud treppviiludega. Parempoolsele otsale liitub puidust suur veranda.
(pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV veerandil
(pass, 1984)</span>


source: A
code: 23135
name: Karula mõisa moonakatemaja 1
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, kahekorruseline, kaetud esialgse punase S-kiviga. Soklikorrus maakividest, milles reastuvad paljukorterilise elamu välisuksed. Teine korrus krohvitud. Hoone nurgad tõstetud esile graniitkvaadritega. (pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23134
name: Karula mõisa kuivati
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neorenessanss, I-korruseline, kahest erinevast osast koosnev,  krohvitud viilkatusega paekivihoone, katusekatteks eterniit. Meenutab esimesel pilgul sakraalehitist. Arhitektuurimõju kujundavad petikniššid ja dekoratiivsed nurgatornid. (pass, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel. (pass, 1984)</span>


source: A
code: 23136
name: Karula mõisa rehe masinaruum
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja punastest tellistest hoone, mis paikneb teistest mõisahoonetest eraldi, mõisa rehe hoonetekompleksi keskel. Ukse- ja aknaavad paiknevad korrapäratult hoone külgedel, avatäited on puidust. Kuni aknaavade ülaosani on hoone ehitatud maakividest. Seina ülemine pind koos viiluväljaga on punastest tellisest. Hoone räästas jookseb lihtne karniis. Avad on olnud ümarkaarse sillusega. Pikast hoonest on säilinud vaid mõisasüdame poolne osa, milles on suur ümarkaarse sillusega ukseava. Muudetud on avade paigutust ja kuju. Rehe kompleks koos masinaruumiga paikneb keset põldu mõisasüdamest eemal Valga-Lillemäe tee lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23137
name: Karula mõisa viinavabriku keldrid paisuga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viinavabriku keldrid ja pais on ehitatud maakividest. Kompleks paikneb mõisasüdamest mõnevõrra eemal Viinakujärve ääres. Keldrid ei ole maastikus loetavad.  Kompleks on moodustanud omaette ansambli, millest on säilinud madal maakividest laotud pais, mis on vaadeldav nii oja kui järve poolt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23138
name: Karula mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, viilkatusega, krohvitud fassaadiga kivist hoone, mis paikneb moonakatemaja varemete läheduses Viinakujärve ääres, otsafassaadiga mõisasüdame poole. Fassaadiavad paiknevad korrapäraselt, avatäited on puidust. Hoone asub mõisasüdamest mõnevõrra eemal ning on ümbritsetud lihtsa joonega puidust abihoonetest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23139
name: Karula mõisa moonakatemaja 2 varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varemetes moonakatemaja on olnud ehitatud maakividest. Hoone varemed paiknevad mõisa sepikoja läheduses Viinakujärve ääres, otsafassaadiga mõisasüdame poole. Varemed asuvad mõisasüdamest mõnevõrra eemal. Müüride alumised osad on looduses hästi vaadeldavad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23140
name: Karula mõisa tuuleveski varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline, krohvimata fassaadiga punastest tellistest tuuliku kehand. Avad seintes paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Tuuliku fassaadiviimistlus ei ole säilinud, samuti on hävinud veski pea. Kehandi keskosas on toimunud üksikuid suuremaid varinguid. Müüride ülaosa on uuemate tellistega kindlustatud. Tuulik moodustab hooneterühma kõrval asuva möldrimajaga, paiknedes mõisasüdamest umbes 600 m eemal Kirbu - Koikküla maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23141
name: Karula mõisa möldrimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatuse ja krohvitud fassaadidega kivist elamu. Hoone paikneb Kirbu - Kokküla tee ääres otsafassaadiga mõisasüdame poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Hoone räästas on jõuline profileeritud karniis. Selle alused krohvitud seinapinnad on värvitud roosaks. Möldrimaja moodustab ühtse hooneterühma koos kõrval asuva tuulikuga, paiknedes mõisasüdamest umbes 600 m eemal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23142
name: Karula mõisa kabel
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vana peahoone vare eest suundub tammeallee üle maantee endisele matusepaigale nn Krootimäele. Allee ääres väikesel künkal nagu sissejuhatuseks matusepaika, on põlispärna grupp koos männi ja lehisega. Keset mäge on ilus punasest tellisest musta kiltkivi katusega neogooti stiilis telliskabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. IV veerandil.</span>


source: A
code: 23143
name: Karula mõisa kabeliaia väravapostid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaks 3-st graniitplokist  posti h~3,0m, 60x60, madalal soklil, pealt kahe astmeliselt veidi laienev.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23144
name: Karula kiriku varemed
type: ehitismälestis
alt_id: 538
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiplaanilt ruudukujuline, keskajale iseloomulikult 3-lööviline kolme traveega kodakirikuline pikihoone oli silmapaistvalt lühike. Võlvide ja piilarite kohta andmed puuduvad. W-seina ülaosas paiknev trepikäik viitab võlvipealsele kasutamisele redupaigana. Laia O-aknaga 4-nurkne koor on olnud kaetud tähtvõlviga. Algse võidukaare ja koori N-küljel paiknenud käärkambri kuju on teadmata. Väliskujundus on olnud äärmiselt lihtne. Krohvitud maakiviseinu elavdasid puhta vuugiga laotud tellisnurgad. Akendeta W-fassaadi liigendasid ümarkaarne tellisportaal ja tollal L-Eestis populaarne lame konsooltornike, mis kirikupoolsel küljel oli avatud. Teine sissepääs paiknes S-küljel (praegune külgportaal pärineb 19.s.) pärast rekonstr. ehitati uued puulaed, kooriruumi O-osa eraldati vaheseinaga ja sinna kujundati käärkamber. Portaalid ja aknad said uue, neogooti kujunduse, millega kõrvuti on kasutatud ka  klassitsistlikke stiilielemente. Hiljem lisati puidust haritorn. (Arh. mälestise pass, 1982, EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Karula Maarja kirik ehit. tõen. 15.s. II poolel, Lüllemäel asunud Karula (Carwele) kirikut on esmakordselt mainitud 1532. aastal. 1624 kirik põles sõdades, mil kaotas ka võlvid. 17. sajandi jooksul ehitati kirik jälle üles, kuid 1701. aastal põletati kirik uuesti ning hävitati kirikla. Kuni 1720. aastani oli kirik varemeis. Uuesti valmis kirik täielikult 1729. 1715-1735 pärineb esimene säilinud kirikuraamat Pärast mitmeid remonte rekonstrueeriti 1835-36 (ehit.-meister Fr. Hess Lemsalust). Kui viimasest remondist oli möödas 100 aastat tehti õpetaja Kiisk`i ettevõtmisel 1936. aastal uus põhjalik remont. Alates 1944 varemeis.</span>


source: A
code: 23145
name: Karula kirikuaed ja pastoraadi park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haljastatusega ala (0,4ha) ümbritseb kirikut ja pastoraadihoonet. Põhilise osa puistust moodustab põlispuude rida põhja ja idapiiril ja hajusalt asetsevad üksikud väikesed põõsa- ja puugrupid Kirikuvaremete  küljel vana kaherealise põlispuude allee fragmendid. Sissepääsutee eest lage.
Pastoraadi ümbruse haljastus tihedam. Ettesõit küljelt. Hoone tagant langeb  maapind järsult orgu. Vaated maastikku on kahjuks oru kinnikasvamise tõttu sulgunud ja endises pargiosas liikumine seetõttu ka takistatud. Maja ees asus vana viljapuuaed ja ilupõõsad. Ka need puud-põõsad enamuses võssa kasvanud.. Pargimuljet ala ei jäta, kordatehtult toetaksid vanad ilupõõsad ja põlispuud vanu mälestisi oma rohelusega. 

</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puud istutatud  19.s. lõpul ja 20.s. algul.</span>


source: A
code: 23146
name: Karula pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega, 1-kordne, krohvitud barokne poolkelpkatusega (alg. laud siis kivi + eterniit) tellishoone, millel on lakatoad hoone otstel. Pastoraadi peahoone on ühekordne kivihoone. Sees säilinud üksikuid detaile ahjukive, uksi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. arvat. 18.s. lõpul v. 19.s. algul.</span>


source: A
code: 23147
name: Hellenurme mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>18. sajandi viimasel veerandil barokses võtmes valminud peahoone ehitati 19. sajandi II pooles ümber järelklassitsistlikus laadis. Põhimahus 1-korruseline poolkelpkatusega krohvitud kivihoone keskosa rõhutanud baroksetes vormides voluutfrontooni asemele kerkis ümberehituse käigus pilastritega raamitud 2-korruseline keskrisaliit, mida kroonib kolmnurkfrontoon. Hoone nurgad rusteeriti ja hoone esi- ning tagafassaadile lisati kivisoklil puidust historistlikud väljaehitised: peasissepääsu ette puitpalkon ning tagafassaadile suur klaasveranda. Barokse ilme on säilitanud peahoone laiad ümarkaarsed aknaavad koos sinna juurde kuuluva krohviraamistuse ja lukukividega. Ümberehituste käigus said uue ilma ka siseruumid, 19. sajandi II poolest pärinevad nii anfilaadses süsteemis paiknevad peakorruse ruumid kui  neis asetsevad kõrged kahhelahjud ja tahveluksed, aknad ning saali parkettpõrandad. Oma barokse ilme on säilitanud ka hoone võlvitud soklikorrus. (Juhan Maiste, 1985)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hellenurme mõis kujunes iseseisva mõisakeskusena välja 17. sajandi keskpaigas. Mõisa valdused läksid 1738. aastal Bruiningite perekonnale, kelle eestvõttel valmis 18. sajandi viimasel veerandil mõisa baroksetes vormides peahoone. 1850. aastal läks mõis Middendorffide perekonnale. 1853. aastal päris mõisa tuntud loodusteadlane ja akadeemik Alexander von Middendorff (1815-1894), kelle omandis ehitati ajastule omases võtmes ümber härrastemaja ja täiendati istutustega parki. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23148
name: Hellenurme mõisa park ja allee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisasüdame kujunduses on ülekaalus Lõuna-Eesti mõisaarhitektuurile omased vabaplaneeringule omased jooned. Hoonestus ei koondu mitte teineteisele vahetult alluvatesse hierarhilistesse ansamblitesse, vaid tervikpilti kujundav üldkompositsioon on saavutatud läbi aimatavate aktsentide. 19. sajandi romantilisele maitsele omaselt avanevad pargipuistust vaated nii mõisa peahoonele kui rohketele kõrvalhoonetele, moodustades üheskoos arhitektuuriajalooliselt huvipakkuva terviku, mis sobitub hästi ümbritsevasse maastikku. Vaated peahoonele on jäetud avatuks. Härrastemaja esine ringteega ümbritsetud muruväljak laseb suhteliselt väikesel ehitisel pääseda mõjule juba eemalt. Mõisa hoonestuse endasse haarav park on kujundatud vabaplaneeringulisena kontrastsete puudegruppide ja avatud muruväljakute vahelduvas rütmis. Peahoone taga olevalt avaralt aasalt avanevad vaated paisjärvele ning avamaastikku. Pargi põhiosa moodustab aga tiheda iseloomuga puistu ansambli lääneosas. Selle kujundajaks loetakse Alexander von Middendirffi. Puuliikidest domineerivatele kodumaistele tammedele, pärnadele on kontrastiks istutatud euroopa ja siberi nulgusid ning alpi seedermändi. Pargiosa keskossa jääb väike pargisarnane väljak, kus asus omaette vaatamisväärsusena tänaseks hävinud paviljon, mille asemeni viib peahoone juurest pärnaallee, mida läbivad vee äravoolu tagavad kraavid olid varem ilmestatud sillakestega (Juhan Maiste, 1985). 
Hellenurme mõisapargi koosseisu jääb ka mõisasüdamest loodesse jääv Hellenurme mõisa kalmistu, kuhu on maetud teiste seas ka loodusteadlane ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park on rajatud tõenäoliselt mõisasüdame väljaehitamise perioodil 18. sajandi lõpul. Pargi vanusest annavad tunnistust mitmed sellest perioodist pärinevad alleed. Praegune vabakujunduslik park  on rajatud varasema kohale 19. sajandi II poolel. Pargi lääneosa rajamisel osales mõisnik Alexander von Middendorff isiklikult. Hiljem on parki laiendatud pargi kaguosas paiknenud aiamaade arvelt.</span>


source: A
code: 23149
name: Hellenurme mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>50 m pikkune, üle tee paikneva tõllakuuri ja talliga ühtses stiilis tahutud maakividest piirdemüür, mis on pealt kaetud plaatidega. Paikneb peahoone eest Middendorffide perekonnakalmistule suunduva tee ääres. Tõenäoliselt on piiranud müürist lõuna poole jäänud endist puu- ja köögiviljaaeda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maakividest müür on rajatud tõenäoliselt 19. sajandi II poolel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimekuju on Hellenorm. Kompleksi ajalugu on olnud seotud mitmete kultuurilooliselt oluliste isikutega, teiste seas loodusteadlane ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff (1815-1894), kelle eluajal mõisasüda ka ümber kujundati. Võõrandamise järgselt on mõisa peahoones tegutsenud lastekodu.</span>


source: A
code: 23150
name: Hellenurme mõisa käsiait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisasüdames peahoone vahetus läheduses paikneb maakividest ja tellistest kaheksatahulise vormiga aidahoone. Hoone eraldi sissepääsuga soklikorrus on tellisvõlvidega, mis toetuvad kaheksakandilisele tellispiilarile ruumi keskel. Hoone esimene korrus on suhteliselt madal, nagu soklikorruselgi paikneb ruumi keskel kaheksakandiline tellispiilar, millele toetub katuse kandekonstruktsioon. Katuse all asub mahukas pööning, kuhu pääseb trepiga esimeselt korruselt. Sissepääs esimesele korrusele asub hoone kaguküljel kahe poolega ukse-värava kaudu. Hoone idaküljel on hilisem juurdeehitus, milles paikneb soklikorrusele viiv trepp. Hoone oli algselt kaetud laastkatusega. Kogu hoone ulatuses on räästast veidi allpool tellistest ehiskarniis. (Olev Suuder, 1991)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23151
name: Hellenurme mõisa piimaköök
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisasüdames peahoone vahetus läheduses paikneb maakividest ja tellistest kõrge viilkatusega kahekorruseline hoone. Esimese korruse ulatuses on hoone seinad laotud ainult maakividest, teise korruse osas on aknaavade ümbrus aga laotud tellistest, vaheldumisi maakividest pilastritega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpukümnenditel. (Juhan Maiste, 1984)</span>


source: A
code: 23152
name: Hellenurme mõisa tall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kõrge poolkelpkatusega krohvimata soklile toetuv maakivihoone, mille esifassaadil on neljakandilise ja segmentkaarja sillusega laiad ukseavad. Hoone läänepoolses otsas on väikeste akendega abiruumid. (Juhan Maiste, 1984)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23153
name: Hellenurme mõisa tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väljaehitatud katusekorrusega 1-korruseline poolkelpkatusega maakividest ja tellistest hoone. Hoone sümmeetrilise jaotusega fassaadil neli laia segmentkaarse sillusega kahepoolsete ustega ukseava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23154
name: Hellenurme mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud 1-korruseline kivihoone, mis on kaetud poolkelpkatusega. Hoone fassaadil domineerib pikk katusepinnast välja ulatuv ärklikorrus. Avade paigutus fassaadil on ebasümmeetriline ja rahutu. Hoone tagafassaadil paikneb läänepoolses otsas 2-korruseline viilkatusega kaetud juurdeehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23155
name: Hellenurme mõisa vesiveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viilkatusega 2-korruseline maakividest ja tellistest hoone, mida on täiendatud juurdeehitustega. Hoone keskosa kohal on veel täiendav 2-korruseline väljaehitatud katusekorrusega pealeehitus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23156
name: Hellenurme mõisa saeveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõeoru kohal paiknev pikliku mahuga hoone, mis on ehitatud nii maakividest kui tellistest. Hoone põhjapoolse otsa kohal on liitub kiviosaga puidust vertikaalse laudisega kaetud juurdeehitus. Kogu hoonet katab laastuga viilkatus. Hoone paisjärve poolsel otsal asub pandusega sissesõiduvärav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23157
name: Hellenurme mõisa kuur-kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline viilkatusega maakivist küün on nõlvakul, mille idapoolse otsa ees asub maakividest kelder. Küüni räästa all paiknevad pikad kitsad aknad. Küüni sissepääs asub läänepoolse otsa lõunaküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23158
name: Hellenurme mõisa magasiait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike heade proportsioonidega 1-korruseline poolkelpkatusega maakivihoone, mis paikneb mõisasüdamest mõnevõrra eemal teisel pool paisjärve.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus või 20. sajandi alguses. (Juhan Maiste, 1985)</span>


source: A
code: 23159
name: Hellenurme mõisa kabel
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Middendorffide perekonna kalmistu keskel paiknev kabel asub 1 km kaugusel Hellenurme mõisa südamest ja on ümbritsetud Alexander von Middendorffi, tema naise ja teiste lähisugulaste haudadest ning nende haudadele püstitatud hauamonumentidest. Järelklassitsistlikus stiilis 1-korruseline kabel on viilkatuse, krohvitud fassaadide ja neljakandilise põhiplaaniga telliskivihoone. Kabeli fassaadi eeskujuna võib näha ülevenemaalist tüüpfassaadi. Kahel pool sissepääsu on lamedad liseenid ning nende kohal astmikfrontoon. Algselt hauakabelina kavandatud hoonesse ei ole kedagi maetud.  (Juhan Maiste, 1984; Maret Eimre, 1991)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil. (Juhan Maiste, 1984)</span>


source: A
code: 23160
name: Palupera mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üleminekustiili hilisklassitsismilt historitsismile iseloomustava vormikeele ning fassaadielementidega peahoone on põhimahus 1-korruseline puitehitis, mis toetub kõrgele kivikeldrile. 1-korruselisele vanemale hoonemahule liituvad otstel  esifassaadi suunas eenduvad 2-korruselised tiibhooned. Kui tiibhoonete vahelise hoonemahu fassaade liigendavad rütmiliselt paiknevad klassitsistlikud aknad, siis tiibhoonete juures on otsarisaliitidel ja peahoone külgedel kasutatud ümarkaarse sillusega petik- ja tavalisi aknaid, mis on ühendatud kolmikakna motiiviga.  Laudvooderduse taustal tõusevad esile ristkülikukujulised nurgaliseenid. Samasugused liseenid markeerivad ka uste asukohti esifassaadil. Hoone 1-korruselises keskosas on akendel laiad, profileeritud piirdelauad. Kogu hoone ulatuses jookseb räästa all hammaskarniis ja akende alumisel joonel vööndsimss. Hävinud on 1-korruselise hoonemahu keskosas paiknenud tiibhoonega sarnastes võtmes ümarkaarsete kolmikakendega 3-korruseline historitsistlik vaatetorn ning hoone kaguotsas olnud verandalaadne tiibhoone. (Olev Suuder, 1997)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peahoone vanem osa on ehitatud 18. sajandi lõpus või 19. sajandi alguses. 19. sajandi II poolel liideti varasemale 1-korruselisele hoonemahule 2-korruselised tiibhooned ning 3-korruseline vaatetorn. 1920. aastatel asus peahoonesse Palupera kool, mis tegutseb hoones siiani. 20. sajandil on peahoone välisilmet ümberehituste käigus korduvalt muudetud. Muu hulgas on lammutatud keskne vaatetorn, mida ei taastatud ka peahoone viimaste suuremate restaureerimistööde käigus 1990. aastatel. (Olev Suuder, 1997)</span>


source: A
code: 23161
name: Palupera mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Regulaarsete elementidega, kuid põhiosas vabakujuline park võtab enda alla 3,3 hektari suuruse maa-ala. Peahoone esise mõisa sissesõiduteega piiratud kolmnurkse esiväljaku servi ilmestavad üksikud põlispuud ja vabakujuline hekk. Peahoone taga paiknevat pargiosa ilmestab ristküliku kujuline avar tagaväljak, kus algselt paiknes mõisa iluaed, kus avanesid vaated väljaku kõrval paiknevale 3 suuremast ja 1 väiksemast koosnevale tiikidesüsteemile. Regulaarpargi põhiosa paiknes peahoone esisest sissesõiduteega piiratud esiväljakust põhjas. Läbivaks kujunduselemendiks on pärnaalleed, mis jaotavad ala neljaks avatud väljakuks. Idapoolsed väljakud on 20. sajandi jooksul täis istutatud. Vabakujuline pargiosa peahoonest kagus koosneb tiheda puistust, kus on enamuses lehtpuud. Peamiselt lehtpuudest koosneva puistu mitmekesistamiseks vabakujulisse pargiossa istutatud okaspuid ning seal kasvavad ka 5 põlist elupuud. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peahoone lähim ümbruses oli algselt iluaed, mis kujundati 19. sajandi algul ümber regulaarse pargi peaosaks. Peahoone esiküljele jäi avar esiväljak, millest põhjapoole rajati ristuvate teedega pargiosa. Peahoone taguse pargiala keskmes paiknesid geomeetriliselt kujundatud tiigid. 19. sajandi teisel poolel kujundati park vabakujulises võtmes ümber ning peahoonest kagusse rajati uus vabakujuline pargiosa. 20. sajandi jooksul on kool parki uute istutustega pidevalt täiendanud. (Pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23162
name: Palupera mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus stiilis 2-korruseline hulknurkse põhiplaaniga aidahoone, mille seinapind on allosas laotud maakividest ning ülemises osas punastest tellistest. Dekoratiivsust taotlevalt on teise korruse nurgad kujundatud ümarate poolsammastena, alumise korruse seinas on paiknenud segmentkaarega aknaavad, mis  on tänaseks kinni laotud. Hoonet on katnud madal telkkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 23163
name: Palupera mõisa viinavabrik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur krohvimata seintega maakividest ja tellistest ehitis. Keskne masinaruum on kaetud kõrge kelpkatustega. Masinasaalil on kolm kõrget läbi kahe korruse ulatuvat segmentkaarset akent. Viinavabrikule iseloomulikult koosneb ehitis mitmetest erineva suuruse ja kõrgusega korpustest. Vabriku aknad on erineva suurusega, mõnel neist on lamedad kaarsillused. Hoone kõrval on kõrgel neljatahulisel soklil võimas ümara põhiplaaniga tellistest korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20 sajandi algul. Eraldi asetseva korstna seina on laotud aastaarv 1910.</span>


source: A
code: 23164
name: Palupera mõisa linnumaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike historitsistlikus stiilis kuusnurkse põhiplaaniga krohvitud tellisehitis, mis on kaetud kõrge telkkatusega. Müüride kohal on räästa all puhta nurgaga palgiread. Aknad on 6-ruudulised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul või 20. sajandi algul.</span>


source: A
code: 23165
name: Palupera mõisa ait-kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur 2-korruseline historitsistliku üldilmega krohvimata telliskivihoone, mida katab kaheastmeline viilkatus. Külgfassaadidel on räästa all lihtne karniis. Fassaadidel paiknevad üksteise all madalad paarisaknad, mida seovad tervikuks vertikaalsed krohvitud seinapinnad koos krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul või 20. sajandi algul.</span>


source: A
code: 23166
name: Käpa-Müürsepa talu rehielamu
type: Elamu
alt_id: 539
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tahutud palkidest ristnurgaga rehielamu, mille laastudega kaetud täiskelpkatuses on 2 väljaehitist. Hoone keskosas on dekoratiivne kaarjalt raiutud sillusega ulualune. Rehielamu on orienteeritud esifassaadiga vastu külateed loode-kagusuunaliselt. Kambrite aknad on lõunasse, rehealuse uks edelasse. Rehielamu juurde kuuluv hoov koos aidahoonega paikneb rehielamust idasuunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 1890. aastatel. (M. Ernesaks, 1982)</span>


