# places

source: A
code: 23167
name: Käpa-Müürsepa talu ait
type: ehitismälestis
alt_id: 539
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarpalkidest ristnurgaga aidahoone, mille täiskelpkatus on kaetud laastudega. Kaheruumilise aida ulu alla jäävad aidakambrid, millel kalasabalaudisega uksed. Ulualune on pealt kaarja sillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vastavalt ukse kohal olevale dateeringule on aidahoone ehitatud 1898. aastal. (M. Ernesaks, 1982)</span>


source: A
code: 23168
name: Aakre mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aakre mõisa peahoone on poolteisekorruseline(algselt ühekorruseline)kirde-edelasuunaline  kivihoone, krohvitud, nurgaliseene laiendamas krohvirustika kvaadrid. Viimased kui ka räästalused karniisid on värvitud valgeks, hoone seinad on kollakas-beežid.Viilkatuses on pultkatustega väljaehitused.Katus on Est-Steini S-kivikattega.Hoones on ahiküte, katust ilmestavad viis telliskorstent.Aknad on kuue klaasijaotusega, uksed -peauks loodesuunal ja kõrvaluks edelaotsal, on viilungitega, uued. Hoone põhi-ja katusekorrus ei ole säilitanud ajaloolisi detaile.Kelder on kolmelööviline silindervõlviga kaetud ruum, milledest akende juurde viivad ristuvad võlvikud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis reg. 23168, Aakre mõisa peahoone, asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas; Valga-Rõngu maanteest ca 1,5 km vasakul,Puka alevikust 5 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa esmamainimine 1557; Ayakar, varem ka Aicker, Kawrimoise.Viimane omanik W.v.Rohland. Peahoone on arvatavalt ehitatud 19.saj.Praeguse kuju on omandanud 1934.a. ümberehituse käigus, arh. A.Matteus.Kool on asunud peahoones 1920.aastatest, hiljem on hoones olnud kooli kõrval kortereid, raamatukogu, majandi keskus jne. Praegu tegutseb hoones kool-lasteaed.</span>


source: A
code: 23169
name: Aakre mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park asub peahoone põhja ja lõuna küljel. Puiesteedest on jäänud ühepoolsed lühikesed puude read (4tk). Iseloomulik on ansamblit mitmes suunas läbivate teede rohkus. Rajatud uus puuviljaaed. Peahoone ees on suur avatud plats. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aakre mõisa park asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas, Puka alevikust umbes 5 ja Valga-Rõngu maanteest umbes 1,5 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisapargist selle tavapärase mõistes siin rääkida ei saa. Säilinud üksikud põlispuud, mis on istutatud ritta, pärinevad 19.s. lõpust v. 20.s. algusest. Enamus haljastusest istutatud kooli ajal.</span>


source: A
code: 23170
name: Aakre mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk,  5 kaaristuga, imposantne, viilkatusega kivihoone.  Hoone nurgad, kaarepostid ja sillused laotud rustikana vormistatud telliskividest, ülejäänud  osas seinad maakividest, ilmestatud krohvipinda vajutatud kivikildudega.( 22.02.05.E.Rajari.)Keldrikorruse servjoonvõlvid on erakordselt tugevate profiilidega, teravate, eenduvate servadega. Kivi formaat on samuti erandlik, käsitsitoodetud tellis on 15 cm lai, umbes 30 pikk ja 6 cm paks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre mõisakompleksis, peahoonest umbes 40 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud  19.s. I v. klassitsismi perioodil.</span>


source: A
code: 23171
name: Aakre mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aakre mõisa teenijatemaja(tegel.moonakatemaja ja laut)on pikk kirde-edelasuunaline maakivihoone, millega vahetult liitub segamüüritises laotud laudaosa edelapoolsel otsal.Viimast on korduvalt ümber ehitatud ja parandatud silikaattelliste, betooni jms. materjalidega.Lauda kagupoolse seina toestuseks on lisatud kivist kontraforsid.Eluhoone on kõrgel maakivisoklil, mida seinast eraldab kitsas telliskarniis.Puhasvuukviimistlus, kivivahed täidetud kivikildudega. Avad on vormistatud betoontellistest laotud raamistusega, mida on laiendatud samast kivist kvaadritega, aknapõsed on krohvitud ja valgendatud.Aknad on kõrged, kõrgustpidi kui laiuti  jaotatud neljaks osaks peente prossipulkadega.Arvatav algne peauks on kinni müüritud, praeguse ukse ette on tehtud tuulekoda.Teine uks on hoone kirdeotsal, selle ees on kõrge puittrepp varjualusega. Hoone on kellerdatud, keldri sissepääs asub samuti kirdeotsal eraldi ehituses.Hoone edelaseinas asub raidkivi aastaarvuga 1913.Viilkatus, punastest tellistest korstnad.Katusekatteks sindel, selle peal eterniit(tingplaat).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas, Aakre mõisakompleksis.Mõisa pargi ääres asuvast sissesõiduteest paremal, peahoonest ja jääkeldrist umbes 40 m paremal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud-või ümberehitatud 1913.a.</span>


source: A
code: 23172
name: Aakre mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Looduslikku kallakusse ehitatud jääkelder on laotud maakividest silindervõlvlaega, mis edelafassaadi pool on maapinnaga tasa.Kagupoolse fassaadi ees on keldri tasandil ehitatud pandus, mille kummaltki poolt küljelt viib uks keldrisse.Keldri sissepääsude kohale moodustub sild.Maapealne korrus on kõrge, maakividest laotud seintega hoone, mis väljast on krohvitud, akendele on tehtud krohviraamistused, hoone nurkadele kvaadriketid.Peauks avaneb sillale.Hoone kirdepoolsesse otsa on tehtud veidi madalam, krohvitud, kuid kvaaderdamata nurkadega juurdeehitus.Aknad on 6-jaotuselised.Hoone on värvitud kollakasbeežiks, kvaadrid, krohviraamistused ja katusealune karniis on valged.Maapealne korrus on interjööris  väljapuhastatud maakividest ja moodustab ühe suure ruumi, mida kasutatakse võimlana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis,reg.23172, Aakre mõisa tall-tõllakuur (tegel.ait-jääkelder) asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas, Aakre mõisakompleksis peahoonest umb. 15 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 19.saj.mõisa jääkeldriks ja selle peal asuvaks aidaks.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23173
name: Aakre mõisa viinavabrik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, pikk pooleteisekordne krohvitud kivihoone, kaetud sadulkatusega. Katuseharjalt kerkib c 10 m telliskorsten. Hoone nurgad rusteeritud, aknad ümbritsetud krohviraamistusega. Osa kaaravasid ülalt kinni müüritud.Otsaviilude dekoratiivne pärlin kujundatud historitsistlikus laadis.Katusel väljaehitused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas, Aakre mõisasüdamest umbes 1 km edelas, Puka-Aakre maanteest umbes 20m ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. IV v.</span>


source: A
code: 23174
name: Aakre mõisa metsnikumaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aakre mõisa metsnikumaja on pikk madal kiviehitus, madala sokliga, krohvitud seintega, kõrge poolkelpkatusega.Ruudukujulised aknaavad on vormistatud krohviraamistusega.Kehami järgi võiks oletada selles tunduvalt vanemat, barokset hoonet.Kaasaegsed peene prossipulgaga(imitatsioon)aknaraamid jagavad akna 9 ruuduks.Katusekatteks on "Rannila" S-kivi-imitatsiooniga terasprofiilplekk. Katusekorrust valgustavad katuseaknad ja viiluaknad.Maja on äsja uuesti krohvitud, aknad ja katusekate samuti alles pandud, värvkate kirjeldamise ajal veel puudus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Aakre külas; Puka-Aakre maanteest vasakul, Aakre mõisasüdamest umbes 1 km lõuna suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ehitatud arvat. 19.saj. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23175
name: Aakre mõisa metsniku ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest kõrgel soklil asuv rõhtpalkidest, puhta nurgaga aidahoone, kaetud kõrge poolkelpkatusega.Katteks sindel, selle peal eterniit.Viilud vertikaalse ülekattelaudisega, viilus luuk.Hoone on jagatud vaheseinaga kaheks, kummaski pooles hoovi poole kahe poolega uks.Vastasseinas rõhtsad, suured aknaavad, suletud laudadega.Viimase järgi võib arvata, et tegu on olnud vähemalt ühes hoonepooles talliga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas. Puka vallas, Aakre külas, mõisasüdamest umbes 1 km lõuna pool.Aakre mõisa metsnikumaja ait asub metsniku elamust umbes 10 m lõuna pool, viimasega ühel hoovil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>arvatavasti 19.saj.ehitatud tüüpiline aidahoone. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23176
name: Kuigatsi mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kõrgel kivisoklil kuubitaolise mahuga barokne puidust härrastemaja ehitati 18. sajandil. Peahoone teine korrus oli algselt mansardkorrus. 20. sajandi alguses asendati mansardkorrus täiskorruse ja kelpkatusega. Nii esi- kui tagafassaadi keskel paiknes kergelt läbi kahe korruse ulatuvate pilastritega keskrisaliit. Hoone peafassaadil paiknes keskrisaliidi kohal triglüüfide ja ümarkaarse aknaga kaunistatud kolmnurkfrontoon. Kuigi peafassaadi krooninud kolmnurkfrontoon on katuse ümberehitamise käigus lammutatud, on hoone sümmeetriateljel paiknevad risaliidid esi- ja tagafassaadidel säilinud. 19. sajandi keskel lisati peahoone tagafassaadile 2-korruselised tiibhooned, mille fassaade kaunistavad sarnaselt keskrisaliitidele läbi kahe korruse ulatuvad pilastrid. Hoone peafassaadil paiknes keskrisaliidi ees balustraadidega ümbritsetud kivist terrass, mis on tänaseks lammutatud. Veel 20. sajandi alguses asus hoone peasissepääs peahoone läänepoolsesse otsa ehitatud sammasportikuse ja kolmnurkfrontooniga rõhutatud juurdeehitise lõunaküljel, mis on tänaseks lammutatud. Peasissepääs hoonesse paikneb tagafassaadi keskosas keskrisaliidi keskel. Sissepääsu ees paikneb kiviterrass. Peahoone kõrge kivist soklikorrus on võlvitud. Põhikorruse ruumid on 20. sajandi jooksul korduvalt ümberehitatud. (Juhan Maiste, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi viimasest veerandist kuni 19. sajandi viimase veerandini kuulus mõis Loewensternide suguvõsale, kelle omanikuks olemise ajal toimusid mõisas suuremad ehitustööd. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandil. Peahoone tagafassaadil olevad tiibhooned lisati 19. sajandi keskel. 20. sajandil on hoone välisilmet muudetud peakorpuse teise korruse osas. Samuti on ümberehitustega kaotatud peahoone esi- ja külgfassaadil paiknenud juurdeehitised. Peale võõrandamist asus 1921. aastal mõisa kohalik algkool, seejärel Kuigatsi Eriinternaatkool. (Juhan Maiste, 1999; Alo Särg , 2009)</span>


source: A
code: 23177
name: Kuigatsi mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Segastiilis pargiala on 4,3 hektari suurune. Langevale mäenõlvale avatud peahoone esiväljak on olnud avatud maastikku. Praegu on nõlval regulaarne pöetud pärnade ja kuuskedega pargiosa, mille korrapärast teedevõrku ääristasid peahoones tegutsenud kooli ajal pöetud hekid, istepingid ja lilled. Esiväljaku keskmes paikneb Teises maailmasõjas hukkunute ühishaud koos mälestussambaga. Peahoone taga paikneb poolkaarekujulisel platool väike vabakujunduslik pargiosa, mille lõpetab läänest pärnadest nelinurk, mille kõrvalt on avatud aken maastikku. Lisaks ääristavad tagaväljakut alleefragmendid põliste pärnadega. Väljakust idas laskub mäerinnak kolme suure kalatiigini. Vabakujuline park on varem olnud fooniks teede ristumise kohas paiknevale mõisa hoonestusele. Peahoonest on olnud avatud vaated järvele. Tänaseks on ümbrus võsastunud, mistõttu on park muutunud iseseisvaks üksuseks, mille side kõrvalhoonete ja maastikuga on varjatud. Varem on maastik mõisasüdame ümbruses olnud mitme kilomeetri ulatuses raiete ja istutustega kujundatud. (Juhan Maiste, 199; pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas.Vt. plaan, KKT lisa 1</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Regulaarstiilis park rajati tõenäoliselt samaaegselt peahoonega valmimisega 18. sajandil. Hiljemalt 19. sajandi teises pooles rekonstrueeriti park vabakujulises stiilis, säilitades seejuures mitmeid elemente algsest regulaarsest kompositsioonist. Pargi uusim osa peahoone ees on 1955. aastast. (Pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23178
name: Kuigatsi mõisa palmimaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur 1-korruseline kelpkatusega krohvitud kivihoone, mille esifassaadil domineerivad suured ümarkaarsete sillustega akendega. Fassaadile lisavad pidulikkust rütmiliselt paiknevad pilastrid, mis paiknevad akende vahel ning lisaks kahe paarina fassaadi servades. Hoone räästas on topeltkarniis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälöestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis peahoone ja teenijatemaja vahel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi keskel. 20. sajandi alguses oli hoone kasutusel kasvuhoonena, kus kasvatati aprikoose ja viigimarju. Kooli paiknemisel ajal mõisa peahoones asus palmimajas võimla. (Juhan Maiste, 1999)</span>


source: A
code: 23179
name: Kuigatsi mõisa käsiait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 1-korruseline krohvitud tellistest viilkatusega hoone. Hoone esifassaadil ja otsafassaadil on kaarja sillusega uksed, millel ruutkalasaba mustriga laudis. Esifassaadil on kummalgi pool ust väike aken.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23180
name: Kuigatsi mõisa pesuköök
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline maakivisoklile toetuv viilkatusega hoone, mis on laotud puhta vuugiga telliskividest. Peahoone poolsel fassaadi põhjapoolse servas on ukseava, sellest lõunas kaks lamekaarset aknaava. Hoone viiluväljad on ääristatud tellistest karniisidega. Põhjapoolses otsaseinas paikneb suurem lamekaarse sillusega aknaava, mille kohal on viiluväljal ümarkaarse sillusega lünettaken.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23181
name: Kuigatsi mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkehandis maakivikelder, mille otsaviilus on segmentkaarne ukseava.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 23182
name: Kuigatsi mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega 1-korruseline poolkelpkatuse aluse väljaehitatud ärklikorrusega krohvitud kivihoone, mille fassaadi kujundavad sümmeetrilised rütmiliselt paiknevad piklikud aknaavad. Esifassaadi keskmes paikneb katusepinnast eenduv kolme aknaga ärkel ja kolm kõrget korstent. Läbiva kujunduselemendina jookseb hoone räästas kitsas profileeritud karniis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.
L-EST koordinaatide järgi x=6431987, y=630248</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23183
name: Kuigatsi mõisa sõiduhobuste tall
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk madalal soklil krohvitud tellistest poolkelpkatusega hoone. Peahoone poolse fassaadi keskosas paikneb kergelt eenduv lameda kolmnurkviiluga kaetud keskrisaliit, mille keskel suure lukukiviga segmentkaarse sillusega ukseava. Kahel pool keskrisaliidi servades on laiad kvaaderdatud liseenid. Ukseava kohal on viiluväljal keskmes ovaalne aknaava, mida ümbritseb nii viilu külgedel kui räästa all profileeritud karniis. Aknaavad on suures osas ümberehitatud, kuid osaliselt on säilinud ka algseid krohviraamistuses lukukivi motiiviga originaalaknaavasid. Ka maanteepoolse tagafassaadi keskmes paikneb segmentkaarse silluse ja kvaaderdatud portaaliga ukseava, mille ees paar graniidist kuule. Muidu valgeks värvitud hoone rusteeritud detailid, portaal ja hoone nurgad on värvitud pruuniks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 18. sajandil. (Juhan Maiste 1999)</span>


source: A
code: 23184
name: Kuigatsi mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega 1-korruseline poolkelpkatuse aluse osaliselt väljaehitatud ärklikorrusega krohvitud kivihoone, mille fassaade kujundavad sümmeetriliselt paiknevad ukse- ja aknaavad. Fassaade kaunistavad eenduvad laiad räästa- ja viilukarniisid ning hoone nurkadel maalitud liseenid. Säilinud on üks algne välisuks ja hoone loodenurgal piirdemüüri katuse ja karniisiga tellispost.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.L-EST koordinaatide järgi x=6431902, y=630200</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23185
name: Kuigatsi mõisa tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike 1-korruseline kelpkatusega krohvitud kivihoone. Esifassaadi kaunistasid algselt 6 kõrget kaarja sillusega ukseava, mis küll on kõik praeguseks kinni ehitatud, kuid säilinud on kahe uste hingetapid. Kinnimüüritud algsetes ukseavades hilisemad väiksemad ukseavad koos laudustega. Hoone nurkades on kitsad krohvile markeeritud liseenid. Samasugused korduvad hoone otsafassaadidel, kus liseenide vahele on paigutatud ümmargune eenduv väli. Hoone räästa all eenduvad profileeritud puitkarniisid. Tagafassaadil on 4 väikest segmentkaarse sillusega akenava. Esifassaadi keskosas paikneb hoone katusel suur pultkatusega vintskapp.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.L-EST koordinaatide järgi x=6431876, y=630242</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23186
name: Kuigatsi mõisa ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega 1-korruseline madalal soklil krohvitud tellistest poolkelpkatusega hoone. Esifassaadi, kus algselt on olnud vaid üks väiksem ukseava, on murtud neli suurt kahe poolega ukseava. Tagafassaadi kahest väiksemast ukseavast on üks laudadega suletud ning teine tellistega kinni laotud. Tagafassaadi ülemises osas on säilinud kolm väiksemat aknaava. Hoone kummalgi otsaseinal on kelba alusel viiluväljal kaks pikliku aknaava, mis on tellistega väiksemaks laotud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23187
name: Kuigatsi mõisa kuivati-moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk 1-korruseline poolkelpkatusega krohvitud kivihoone, mis koosneb suuremast vanemast ja väiksemast uuemast osast. Hoone fassaade kaunistavad laiad, eenduvad, sügavalt profileeritud räästa- ja viilukarniisid. Hoone vanema osa katusel on neli korstnapitsi, millest üks toetub säilinud mantelkorstnale. Avade paigutust fassaadidel on osaliselt muudetud. Osade avade ees on väikese ruuduga aknad. Katusekorrus on osaliselt välja ehitatud. Hoonet on ehitatud ida suunas pikemaks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi esimesel poolel. Hoone vanem osa on kohalike andmetel vana valitsejamaja, millele on hiljem juurde ehitatud kuivati osa.</span>


source: A
code: 23188
name: Kuigatsi mõisa piirdeaia postid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurksed pealt püramiidja plekk-kattega krohvitud tellispostid, mille katuse räästa all karniis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksi vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23189
name: Kuigatsi mõisa vesiveski-meierei
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega 1-korruseline väljaehitatud ärklikorruse ja kõrge viilkatusega krohvitud kivihoone. Nii esi- kui tagafassaadi keskosas on kolme aknaga puidust ärklid. Hoone algselt arvatavasti barokne kehand on ümberehituste käigus täies ulatuses oma algupärase ilme minetanud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi esimesel poolel, hiljem korduvalt juurde- ja ümber ehitatud. Hoone ehitati 20. sajandi alguskümnenditel ümber meiereiks, mille käigus lisati kõrge telliskorstnaga katlamaja, mis tänaseks on lammutatud, ning katusekorruse ruumid.</span>


source: A
code: 23190
name: Kuigatsi mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne 1-korruseline kõrge laastkelpkatusega krohvitud puithoone. Osadel akendel säilinud vana aknajaotus. Nii ustel kui akendel on säilinud üksikuid vanu sepisdetaile.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksi läheduses.L-EST koordinaatide järgi x=6432073, y=630542, vt. plaan, lisa 1</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 18. sajandi teises pooles või sajandi lõpus. Hoonet on tuntud ka vana mõisa kõrtsi ehk nn. Kalkuni kõrtsina. Võimalik, et hoonet kasutati seejärel moonakatemajana, peale mida paiknes hoone ühes pooles sepikoda, samal ajal kui teine pool hoonest oli kasutusel elamuna.</span>


source: A
code: 23191
name: Kuigatsi mõisa tuuleveski
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel maakividest soklil krohvimata punastest tellisest 4-korruseline katusega kaetud tuulik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Tõrva-Sangaste maantee ääres, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksist umbes 500 m läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23192
name: Kuigatsi mõisa kuivati varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur krohvimata maakividest ja punasest tellisest kelpkatusega hoone. Põhimahus tellistest hoone esifassaadi paarisakendega keskosa on laotud maakividest. Hoone lõunapooles otsas on kõrged pealt ümarkaarse sillusega väravad, mille eest kalasabamustriga uksed. Hoone lõunapoolse otsa kohal on kõrge punastest tellistest laotud korsten.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Kuigatsi külas, Kuigatsi mõisa hoonetekompleksist umbes 500 m loodes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 23193
name: Puka mõisa peahoone keldrid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoonest on säilinud keldrite osa ja sokli müüritist, ilusat maakiviladu mis kohati kipub laiali pudisema.Mälestisena mõisaansamblis määravad varemed hoone pindalalised gabariidid ja asukoha ovaalse eesväljaku otsas, on siduvaks elemendiks flankeerivatele hoonetele, valitsejamajale ja aednikumajale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus.Valga-Rõngu maanteelt Puka aleviku suunas,umbes 1 km kaugusel,maanteest umbes 300m paremal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puka mõisa kohta leidub andmeid alates 1529.a.Perende nime all.Praeguse nime sai v.Bockide järgi.Viimased omanikud kuni 1939.a. olid Samson-Himmelstjernad.Häärberi lasi ehitada Nils Johan v.Wrangell 1752.a.19.saj. seda laiendati.Maja hävis tulekahjus 1922.a.</span>


source: A
code: 23194
name: Puka mõisa park ja allee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park (3,3ha) on segastiilis. Esiväljakul on säilinud enamuses algne regulaarne lahendus. Esiväljak on olnud pikk, ovaalne, piiratud sissesõiduteega, ääristatud sümmeetriliselt mõisa majandushoonetega. Eelmise sajandi lõpul rekonstrueerimise käigus on esiväljaku korrapärasust pehmendatud vabakujuliste puudegruppidega. Tagaväljak on kitsas avatud nelinurk, mille servas, endise peahoone keskteljel asub põlispärnadest ring. Peahoonel on olnud avar nelinurkne otsaväljak (lõuna pool), mida piirasid pärnaalleed. Algselt oli siin suurejooneline ehisaed. Tagaväljak laskub terrassidena ja pärinevad ilmselt regulaarkujunduse ajast. Tänaseks enamuses kahjuks võsasse kasvanud. 
Algselt on mõisaansambli hooned domineerinud avamaastikus, hiljem istutatud peahoone taha puudest tihe ekraan. Puistu taga olev oja on varem olnud paisutatud. Siin on olnud tiik, mis tänaseks on hävinud ja jäänud soostunud lohk. Sellele on kaasa aidanud koprad, kes  veevoolu kinni pannud. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas. Puka vallas, Puka mõisakompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne regulaarne park on rajatud ilmselt 18. sajandi lõpus, park on rekonstrueeritud vabakujuliseks 19. sajandi II poolel, mida on hiljem täiendatud.</span>


source: A
code: 23195
name: Puka mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madalal soklil krohvitud seintega väike tellishoone kõrge poolkelpkatusega.Katus kaetud eterniidiga.Maja ilmestab räästaalune karniis, nurkadel on maalitud rustika vaevuaimatavaid jälgi. Maalitud raamistus on olnud ka akendel.Hoone on kellerdatud, keldri sissepääs on hoone lääneotsale liidetud puust viilkatusega tuulekojast.Lääneotsal on olnud 2 suuremat akent, mis on kinni müüritud, üks väiksem aken ja viiluaken.Idaotsal on üks väiksem aken ja viiluaken.Fassaadil on 4 ruudukujulist akent, jagatud 9 ruuduks.Nii esi-kui tagaküljel on kohakuti uksed, viimase kuju on muudetud sissemurdega ja ava on osaliselt täidetud silikaattellistega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka mõisa hoonetekompleksis vahetult auhoovi servas, peahoone varest umbes 8 m loodes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19.saj.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23196
name: Puka mõisa aednikumaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madalal maakivisoklil madal, väikeste gabariitidega maakivist, poolkelpkatusega krohvitud hoone. Hoone ette on ehitatud hiline, juhuslikust materjalist tuulekoda, hoone aknaavad  on laiemaks murtud.Kummaski viilus on aken.Keskne korstnapits on laotud tellistest nii, et jätab arhailise mulje.Katusekatteks algselt sindel, hiljem fassaadi pool eterniit, tagaküljel bemiit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka mõisakompleksis, peahoone varest 15-20 m lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ehitatud arvatavasti 18.-19.saj. vahetusel või 19.s.Ip. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23197
name: Puka mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madala sokliga, maakivist seintega, krohvitud,4 kaaristuga ait.Kaaristu on vormistatud punaste tellistega, samast materjalist on ka piilarid.Lamekaar lõpeb väikese tellistalumiga.Kõrge viilu ja lõigatud harjatipuga e. veerandkelbaga, kõrge katus.Katusekate algselt sindel, selle peal eterniit(tingtahvel).Kummaski hoone otsas kõrge gootipärane aken ja sellest allpool väike ruudukujuline aken-luuk.Katuseräästa all puitkarniis, see jätkub otsaseinal krohvitud liseenina.Ukseavadel on krohviraamistused, uksetahvlid rõhtlaudadest on uuendatud.Hoone nurkadel on maalitud rustika katked(musta värviga), samuti on maalingute katkeid ümber kaaristu.Kaaristu ümber on teinegi, hilisem maalinguvööt punasega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka mõisasüdamiku kompleksis vahetult auhoovi vasakul küljel(peahoone poolt vaadatuna)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19.saj. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23198
name: Puka mõisa tall-tõllakuuri varemed
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, maakivist seintega, punastest telistest avaraamistuste, kaaristu ja viiludega hoone varemed.Tõllakuuri ja kutsari elamu osas on lamekaarvõlvidega sillatud varjualune, see osa hoonest on olnud krohvitud.Talliosa on tüüpiline väikeste, kõrgel asetsevate akende ja mitme suure ukseavaga hoonekeham.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka mõisakompleksis vahetult auhoovi kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud kahes järgus, millest vanem on ilmselt elamu-tõllakuuri osa. 19.saj.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23199
name: Puka mõisa moonakatemaja 1
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Moonakatemaja 1 on madalal maakivisoklil tellisehitus viilkatusega.Katust katab eterniit, selle all on olnud sindel.Hoovi pool küljel on kogukas vintskapp.Hoonel on(eluruumide osas?) 6-klaasiga, omapärase jaotusega aknad(ülal kaks ruutu, alumisest, pikast klaasist eraldatud prossipulgaga allosas väike ruut).Esineb traditsionaalseid, 6-ruuduga aknaid, samuti hilisemaid, kuni plastaknani välja.Lihtsad, hilised lauduksed.Maanteepoolne hoov on ümbritsetud kõrge(2m) maakividest müüriga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka mõisakompleksis; Valga-Tartu maanteest 1 km Puka poole, hoovi müüriga vahetult tee paremal poolel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 19.lõpul või 20.saj I veerandil. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23200
name: Puka mõisa moonakatemaja 2
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Moonakatemaja 2 (mõisateenija elamu) on madalal soklil väike, krohvitud maakiviehitus kõrge poolkelpkatusega.Katust katab eterniit. Aknad vanad, 6-jaotusega.Esineb mõisasüdame hoonetele tüüpiline suur viiluaken.Katusel tüse korstnapits.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka mõisakompleksis; Puka alevikku viivast maanteest ca 20m paremal ,Valga-Tartu maanteest ca 1 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvat. 19.saj.I p.mõisateenija (kupja ?) elamuks. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23201
name: Puka mõisa kõrts
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, kõrtsi- ja eluhoone seinad  krohvitud, talliosa maakividest. Kaetud poolkelpkatusega (varem laastkatend), millel laialt üleulatuvad räästad.  Kõrtsiosa keskel ulualune. Hoone kohandatud elamuks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 23202
name: Puka raudteejaama peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puka raudteejaama peahoone on väike puitehitis, ühekorruseline, madalal soklil. Poolkelpkatusega ristub hoone keskteljel viiluga katus mis kummalgi pool hoonet moodustab eenduva, konsoolidele toetuva kitsa varjualuse hoone vastastikku asetsevate uste kohale.Viimase mõlemat viilu ja hoone otsaviile kaunistavad rippkonsoolid.Laia räästaga katus on kaetud eterniidiga.Aknad on 6-jaotusega.Alevipoolsel küljel on ukse ees trepp, vastasuks avaneb vahetult perroonile.Kahe poolega ustest on perroonipoolne alles hiljuti asendatud sobimatu ühepoolse plekkuksega.Ustel on kitsas valgmik.Hoone laudvooderdisega seinu ja nurki ilmestavad püstliseenid,viiluosas ka rõhtliseenid.Valdavalt rõhtlaudvoodrile sekundeerib sokliosas kuni aknalaudadeni püstlaudvooder, eraldatud ülemisest osast kitsa liseeniga.Katuse räästa-ja viilulaudadel on tagasihoidlik saelõikekaunistus.Liseenid, rippkonsoolid, akende piirlauad jm. eenduvad osad on värvitud punakaspruuniks, seinad heledamaks, beežikaspruuniks.Aknaraamid on valged.Korstnapitsid on silikaattellistest, sobiva vormiga. Ootesaalil on glasuuritud tsementplaatidega kaetud põrand, seinad ja lagi on sekundaarselt kaetud vineeriga. Küttekehaks on glasuuritud pottidest ahi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, vahetult Tartu-Valga raudtee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1887-89 valmis Riia-Tartu raudtee ja Valgast sai raudteesõlm,  mis läbis ka Puka. Jaamahoone ehitati  tüüpprojekti järgi , nn. kroonuhistoritsistlikus stiilis 1889 -al.</span>


source: A
code: 23203
name: Puka raudteejaama ladu
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala vundamendiga laudseintega karkassehitus laia, kahe poolega ustega, akendeta. Räästaalune vooderdis on hoone ilmestamiseks vertikaalne, laudade otsad töödeldud.Pultkatus on kaetud eterniidiga.Punakaspruun värv.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas. Puka vallas, Puka alevikus, Puka raudteejaama hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 20.saj. alguses.</span>


source: A
code: 23204
name: Puka raudteejaama käimla
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nähtava vundamendita, püstlaudvoodriga markeeritud sokliosaga,ülaosas rõhtlaudvoodriga väike laudadest hoone madala viilkatusega.Räästas on eenduv, sarikaotsad lahtised, kujustatud.Katusekatteks on eterniit.Fassaadil on 2 paari 6-ruuduga paarisaknaid, mille klaasid on kaetud värviga.Aknaraamistustel on ülaosas simss, allosas saelõikeornament.Uksed on hoone otstel, varjatud kõrge variseinaga.Hoone on värvitud analoogselt peahoonele, põhivärv beežikaspruun, liseenid jms. tumedamad, punakaspruunid. Interjöör on säilinud peaaegu muutmatul kujul, seinu katab paks lubivärvikiht.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka raudteejaama hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti üheaegselt peahoonega 19.saj. lõpul</span>


source: A
code: 23205
name: Puka raudteejaama tööliste elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nähtava vundamendita, madal, pikk puitelamu poolkelpkatusega.Katus eendub hoone otstel märgatavalt.Katteks eterniit.Fassaadil on kaks kahe poolega ust, kumbki väikese, konsoolidele toetuva varikatusega kaetud.Viimastel on vähesed saelõikekaunistused.Hoonel on rõhtlaudvooder, millele sekundeerib püstlaudvooder, mis ulatub aknalaudadeni.Selle peal on omakorda veelaud,mis markeerib vundamenti.Helekollaseks värvitud maja ilmestavad tumedad, punakaspruunid liseenid, piirlauad, konsoolid jms.Katusel tüsedad korstnapitsid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, raudteejaama hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt üheaegselt raudteejaama peahoonega 19.saj. lõpuaastatel.</span>


source: A
code: 23206
name: Puka raudteejaama abihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudteejaama abihoone (pagasiladu, pagasiait)on soklita, murtud maakividest seintega, nurkades ja avade ümbruses punase tellisega varatud väikesegabariidiline hoone madala viilkatusega. Katus on kaetud eterniidiga, otsaviilud püstlaudadest.Räästa all lame telliskarniis, akendel lamekaarjad tellisvõlvid.Hilisem on hoone otsa ehitatud laudadest juurdeehitus, ka on aknaavad alt umbes 1/3 ulatuses tellistega väiksemaks laotud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, Puka raudteejaama hoonetekompleksis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti üheaegselt raudteejaama peahoonega 19.saj. lõpuaastatel</span>


source: A
code: 23207
name: Linaladu Pukas Kesk t. 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monumentaalne, kõrge viilkatusega ja maakiviseintega  krohvimata kivihoone. Fassaadi keskkohta rõhutab kahele nurgapiilarile toetatud etteulatuv kaubaluugiga viil, sümmeetriat süvendavad ka ümarkaarsed kahe poolega uksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Ehit. 1914 arh. K.Burmani proj. järgi.</span>


source: A
code: 23208
name: Elamu Pukas Kesk t. 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge viilkatusega L-kujulise põhiplaaniga elamu põhikorrus on krohvitud, katusekorruse viilud püstlaudisega. Lühemas tiivas paikneb kauplus. Sissepääsu, aiapoolse peafassaadi keskel, rõhutavad trapetsikujulised sümmeetrilised ärklid. Peafassaad on lihtne - maalilist õupoolset fassaadi liigendavad eenduvad viilud, ärkel, erikujulised tihedaruudulised aknad, dekoratiivsed pilastrid. Detailid - ümarad ja ovaalsed aknad, raamliistud, ornamentaalne medaljon kaupluse sissekäigu viiluväljal - annavad hoonele juugendliku varjundi. Põhikorruse keskel asusid avarad lükandustega eraldatud elu- ja söögituba. Interjöör on ümber ehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>
Ehit. 1914 arh. K.Burmani proj. järgi.</span>


source: A
code: 23209
name: Kauplus-elamu Pukas Kesk t. 3
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline rõhtlaudvoodriga kaetud puithoone vahetult külge ehitatud väiksemahulise ühekorruselise abihoonega.Viimane on kaetud eterniidiga. Hoone on soklita, enamuses kõrge valtsplekiga kaetud  viilkatusega.Trepikoda ja väljakäigud on hoone raudteepoolses kitsas külgehituses.Fassaadi ilmestavad kaks kogukat polügonaalset ärklit, kaetud püramidaalsete plekk-katustega, mis päädivad tornikestega.Ärklite vahele jääb lamekaarjas frontoon.Alumine, kauplustekorrus on suurte vitriinakendega, mille ülemises servas on kitsas prossidega jaotatud ala. Aknad ja uksed on suletud laudadest luukidega ja raudadega.Ülemise korruse aknad on 6-jaotusega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 3</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oletatavalt 20.saj. alguskümnendi ehitus.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23210
name: Kauplus-elamu Pukas Kesk t. 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Soklita, rõhtlaudisvooderdusega viilkatusega 1,5 korruseline hoone.Hoone keskosa kroonib ristse viilkatusega väljaehitus.Katus kaetud eterniidiga.Juugendlikult tiheda ülajaotusega ja poolitatud alajaotusega aknad. Tänava pool 2 ust.Hoones asub segakauplus"Õunake".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 4</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 20.saj. alguskümnendil. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23211
name: Kauplus-elamu Pukas Kesk t. 5
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madalal soklil rõhtlaudvoodriga, eenduva esimese- poekorrusega, murdkatusega pooleteisekorruseline puithoone.Tävavapoolne eenduv hooneosa on kaetud pultkatusega.Katusekatteks on valtsplekk.Mansardkorruse aknad on taanduvad, suured, 9-jaotuselised, millest alumine ja ülemine ruudurida on omakorda prossipulkadega poolitatud.Poekorrusel on aknad vahetatud jaotusteta, vaid peene püstliistuga kaheks pooleks jagatud klaasiga.Uks on uus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 5</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavalt 20.saj. alul ehitatud puithoone.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23212
name: Ait Pukas Kesk t. 5
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Soklita viilkatusega kivihoone, millele sekundeerivad tiibadel puitehitised(kuurid).Ait on krohvitud, fassaadil kaks kahe poolega ust ja aken, kõik avad lamekaarsed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus, aadressiga Kesk t. 5, kaupluselamu hoovis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavalt20.saj. alul koos kaupluselamuga ehitatud ait-kõrvalhoone.</span>


source: A
code: 23213
name: Elamu Pukas Kesk t. 6
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madalal soklil madal, ühekorruseline kõrge viilkatusega puithoone.Katus kaetud eterniidiga, seinad rõhtsa, kitsa voodrilauaga, otsaseina ja viilu katab metsviinapuu. Fassaad on ümber ehitatud, paigutatud laiad, kolmeosalised, väiksemate jaotusteta aknad, kahe poolega uks on tehtud püstlaudadest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 6</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19.saj. lõpu või 20.saj. alguse väikeelamu. Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23214
name: Apteek-elamu Pukas Kesk t. 8
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel soklil, kõrge viilkatusega hoone.Fassaadi ilmestab hoone keskteljel asuv kahekorruseline polügonaalne risaliitne veranda.Viimase ees, 5-astmelise trepi kohale ulatuv varikatus toetub puitpostidele.Fassaadil on kaks laia 6-jaotuselist-ülal väikeste ruutudega-paarisakent.Samasugune lai aken on veranda ülakorrusel, muud aknad on 4-jaotuselised.Hoone lääneotsal on ukse kohale ehitatud uus varikatus jämedatele, hoonele sobimatutele konsoolidele.Katusekatteks on madala trapetsprofiiliga terasplekk, fassaadi rõhtlaudvooder on üle löödud tuuletõkkeplaadiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 8</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Apteek-elamu on ehitatud umbes 1930.aastatel.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23215
name: Elamu Pukas Kesk t. 10
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone raudteepoolne osa on vanem, arvatavalt 19.saj. keskelt või teisest poolest pärit madal, pikk, viilkatusega hoone.Aknaavad on ruudukujulised, raamid vahetatud, hilised, kaheosalised.Uuem osa on kõrgel soklil, kõrge,rõhtlaudvoodriga ja viilkatusega hoone. 20.saj. algusele iseloomulikud suured kolme jaotusega aknad, mille ülemine osa on omakorda jagatud kolmeks.Suur aken viiluosas viitab pööningutoa olemasolule.Tänavapoolne välisuks on suletud rõhtsate voodrilaudadega, kusjuures ukse hingede tapid on nähtaval.Mõlema hooneosa katusekatteks on eterniit.Hoone ja tänava vahele jääb kitsas eesaed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 10</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puithoone koosneb kahest erineva vanusega osast, vanem 19,saj., uuem 20.saj. algusest.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23216
name: Elamu Pukas Kesk t. 11
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal puitelamu madalal, kohati maassevajunud vundamendil. Rõhtlaudvooder, 4-jaotuselised(all pika ruuduga) aknad,kõrge, eterniidiga kaetud viilkatus.Ümberehitustega suletud tänavapoolsed uksed.Viiluaken, krohvitud telliskorsten.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kesk t. 11</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 19.saj.II p.Täpsemad andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23218
name: Puka koolimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Funktsionalistlik 2-kordne  pealt krohvitud ristkülikukujuline kahe eenduva tiivaga ehitis. Majal on kõrge kelpkatus. Fassaade ilmestavad ajastule omased kõrged, paljudeks väikesteks ruutudeks jaotatud aknad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Valga maakonnas, Puka vallas, Puka alevikus aadressiga Kooli t.3</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitamist alustati 1937,1939.a. algasid sisetööd.
1980-81 tehti majale juurdeehitus.
Koos vana hoonega sai kool 748 kohta.</span>


source: A
code: 23219
name: Kuigatsi mõisa jahiloss
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juugendstiilis, ühekordne mansardkorrusega puithoone. Katendiks kõrge poolkelpkatus, mille räästad ulatuvad pikalt üle katuseserva. Kõrgel maakivisoklil jahiloss omab mitmes küljes puitbarjääriga lahtisi terrasse. Säilinud on saali akendes v. Nolckeni ja v. Loewensterni vitraažvapid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 23220
name: Lõve mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Poolkelpkatusega kaetud 1-korruseline krohvitud kivihoone, mille esifassaadil on neli lamedate kaaravadega väravat. Hoone räästas on kitsas astmelise profiiliga karniis ja katusel metallist tuulelipp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusajale viitab aastaarv 1790 tuulelipul.</span>


source: A
code: 23221
name: Lõve mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algselt 1-korrruseline puithoone on 1990. aastatel oluliselt ümber ehitatud. Hoone algsest mahust on hävinud lõunapoolne kolmandik. Algse laastkattega poolklepkatuse asemel katab hooned profileeritud plekiga kaetud viilkatus. Ümberehituste käigus on välja vahetatud osa seinu ning muudetud avade paigutust ja fassaadiviimistlust. Hoone läänekülg asub reljeefist tingituna kõrgel kivist soklikorrusel. Hoone seinad olid algselt vooderdatud rõhtlaudvoodriga, nurgad kaetud kitsaste püstiste nurgalaudadega. Hoone aknaid ääristasid lihtsad piirdelauad. Põhjapoolsel otsaviilul paiknesid kahel pool lakatoa akent nelinurksed väikesed lakaaknad. Lääne- ja idaküljel on paiknenud lahtised palkonid, neist aiapoolne kõrgetel puitsammastel. (Juhan Maiste, 1978; Olev Suuder, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba enne Liivi sõda rajatud mõisa kinkis Rootsi kuningas Gustav Adolf 1624. aastal krahv Jacob de la Gardiele. Mõisa saksakeelse nimi Lauenhof tuleb mõisa 17. sajandi lõpul rentinud major Lau nimest. Alates 1710. aastast kuulus mõis Dreilingutele, minnes 1750. aastal  Anrepide suguvõsale, kelle käes püsis valdus kuni mõisate võõrandamiseni. Mõisa endine peahoone kohandati valitsejamajaks peale uhke 2-korruselise barokse härrastemaja valmimist. Vana peahoone, hilisema valitsejamaja ehitusaeg langeb 17. sajandi lõppu või 18. sajandi esimesse poolde. 1990. aastatel on hoone oluliselt ümber ehitatud. (Olev Suuder, 1987; Juhan Maiste, 1999)</span>


source: A
code: 23222
name: Lõve mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus stiilis 2-korruseline hoone vanemaks osaks on maakividest esimene korrus, mis oli varem kasutuses sepikojana. Kivist müürid on osaliselt krohvimata, avad ääristatud tellistega. 19. sajandi lõpus ehitati maakividest müüridele puidust teine korrus koos viilualuse katusekorrusega. Hoone puidust seinad on kaetud rõhtlaudisvoodriga. Hoone esifassaad on kujundatud astmeliselt, kus seinapind taandub keskteljelt fassaadi parema tiiva ulatuses. Katuse laiad räästad katavad teise ja katusekorruse seinapinnast eenduvaid rõdusid. Katusekorruse osas on rõdu kandepostid räästani. Rõdu alaäär on vanematel piltidel kaunistatud osaliselt lainelise lõikega äärislauaga või äärislauaga, millel on kolmnurksed väljalõiked. Kumera lõikega on kaunistatud ka viilu otsalauad. Akna- ja ukseavasid raamistavad laiad piirdelauad, mille ülanurkades ruudukujulise teemantkvaadri motiiv.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpus endise sepikoja müüridele. Kasutusel elamuna. (Juhan Maiste, 1999)</span>


source: A
code: 23223
name: Lõve mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmisel 5,6 hektari suurusel pargialal on ehisaia baroksest kujundusest säilinud üksikud alleede fragmendid. 1920. aastatel lammutatud peahoone aseme lääneküljel paiknev avar esiväljak on poolkaare kujuline ja piiratud puudereaga, mille servas on säilinud fragment ca 200-aastasest pärnaalleest. Peahoone aseme idaküljel paikneva tagaväljaku kujundus kordab esiväljaku motiivi. Tagaväljaku keskel on aktsendiks kaks halli pähklipuud. Pargi põhiosa koosneb puuderidadega piiratud suurtest pargiaasadest. Peahoone aseme juurest on olnud avatud vaated all orus asuvale hobuseraua kujulise tiigile, mille keskel on saar koos kujunduslikuks aktsendiks oleva põlistammega. Tiigi vastas asub oru nõlval lehise salu, mis markeerib mõisa asukohta maastikus. Pargi juurde kuulub parkmets, mis on rajatud 1773. aastal asutatud Anrepide matusepaiga ümber. Parkmetsa peahoone aseme poolne osa on tamme puistu üksikute ebatsuugade, kuuskede ja kaskedega. Parkmetsa seob pargi põhiosaga suur pargiaas, mille maastikus paiknevad vabalt põlistamme grupid ja üksikpuud. Maanteelt viib mõisasüdamesse puiestee, mis suundub väikese tõusuga peahoone aseme ette, hargnedes seal kaheks. Alles on lehisesalu juurest mõisasüdamesse viinud munakivitee. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pargi reljeef põhjaosas on tasane, park asub väikesel platool, mis on ümbritsevast maastikust veidi kõrgemal. Pargist kirdesse jääv parkmets on pargist veidi madalamal. Pargi põhiosast läände on järsk langus, loode osas asetsev tiik asub oru põhjas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juba enne Liivi sõda rajatud mõisa kinkis Rootsi kuningas Gustav Adolf 1624. aastal krahv Jacob de la Gardiele. Alates 1710. aastast kuulus mõis Dreilingutele, minnes 1750. aastal  Anrepide suguvõsale, kelle käes püsis valdus kuni mõisate võõrandamiseni. 17. sajandi lõpus või 18. sajandi esimesel poolel ehitatud vana peahoone (hilisema valitsejamaja) juurde kuulub mäenõlval jalamil paiknev paisjärv. 18. sajandil  ehitatud uue uhke barokse härrastemaja juurde kuulus algselt regulaarsete alleedega piiratud ehisaed, mille juurde rajati 19. sajandi keskel vabakujuline park. Pargi keskmes olnud 2-korruseline barokne härrastemaja sai Vabadussõjas aastatel 1918-1920 lahingutegevuses kannatada ning lammutati 1920. aastatel. (Olev Suuder, 1987; Juhan Maiste, 1999; pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23224
name: Riidaja mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 540
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, hästi proportsioneeritud, algselt punasest S-kivist poolkelpkatusega hoone on väheseid 18.s. pärinevaid barokkehitisi Eestis. Esifassaad rühmitatud nurgakvaadritega akendega, keskteljel meisterlikes barokkvormides peauks. Anfilaadses järjestuses siseruumid kavandatud telgsümmeetrilistena. Barokkelamule iseloomulikuna on ruumid esifassaadi pool laiemad. Kõige pidulikum ruum on vestibüülist vasakule jääv saal. Seda kujundavad rokokooliku stukkrosetiga peegellagi ning peened kõrgetele postikujulistele baasidele toetuvad sambad. Ruumides oo mitmed barokseid siseuksi. Soklikorrus on võlvitud. (EA) Hoones on kolm mantelkorstent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmateated 1223. aastast (Poderiale), mõisat (Morsel Podrigel) on mainitud esmakordselt 1593. aastal, mil see kuulus juba (1562 aastast) von Stryki suguvõsale. Aastatel 1697-1725 oli mõis panditud Freytag von Loringhofenile. 1853. aastast alates oli omanik Friedrich von Stryk. Viimane omanik oli Friedrich Georg von Stryk. Kui mõis 1919. aastal võõrandati, majutati häärberisse asunikutalude ehitajad. Aastail 1923-1967 tegutses mõisa hoones kool, kapitaalremondi järel kohaliku kolhoosi kontor. Hetkel (2002) on peahoones raamatukogu. Härrastemaja ehitatud 1762.a.</span>


source: A
code: 23225
name: Riidaja mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 540
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur park 11,8 ha on üldjoontes vabakujuline. Peahoone esine esiväljak on suur, piklik, ebasümmeetriline muruplats, mis on ümbritsetud sissesõiduteega . Säilinud on mõned väljakut ümbritsenud kivipostid. Ringteele pääses alleelt läbi väravaehitise. Riidaja mõisas on suur osa häärberi ümbrusest ümbritsetud kiviaiaga. Väravaehitus on lihtne, 2 kiviposti koonusekujulise tipuga. Esiväljak on suletud loodest, kagust ja lõunast hoonete frondi ja kivimüüriga, ülejäänud osas vabakujuliste puudegruppidega. Tagaväljak, endine barokne ehisaed, on piiratud kivimüüriga. Säilinud on sellest ajast vanad elupuud, mille all sammaldunud veskikivid. Väljakut on rikutud juhuistutustega, eriti hulganisti on kooli poolt juurde istutatud ilupuid ja –põõsaid. Peahoone taga on terrass, mille ees kaks elupuud. Tagavälju kõrvale, kiviaia sisse jääb endine puuvilja- ja marjaaed. Pargi põhiosa on peahoone vahetus läheduses poolavatud, asub nõlval. Peahoone kohal on suur hobuseraua kujuline põhjaveetoiteline tiik, mis on jäetud täiesti avatuks. Pargi kaugem osa on tihe, metsailmeline. Selle pargiosa poolitab hästi sügav piklik pargiaas. Pargi põhiosa läheb kirdest sujuvalt üle parkmetsaks. Lõunaosa on olnud varem poolavatud pargimaastik, mis ulatunud idapiiril oleva suurema vabakujulise põhjaveetoitelise tiigini. Tammede reaga on piiratud pargi põhiosa loodest. Pargi juurde kuulub ka majandushoonete juurest algav üle põldude parkmetsa suunduv tammeallee. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne park oli regulaarne, suure barokse ehisaiaga peahoone taga, rajatud 18. sajandi II pooles pärast peahoone valmimist 1762. aastal. Park rekonstrueeriti vabakujuliseks 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23226
name: Riidaja mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagaväljak, endine barokne ehisaed, on piiratud kivimüüriga (h 1m) kolmest küljest. Pealt kaetud kaldkatusega. Väravaposti kõrged, massiivsed, pealt püramiidjad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud regulaapargi ajal, 19.s. esimesel poolel.</span>


source: A
code: 23227
name: Riidaja mõisa ait 1
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>
Dekoratiivselt laotud maakividest hoone, kaetud poolkelpkatusega. Esifassaadi ilmestavad 2 kalasabamustriga ust. All kelder. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1826.</span>


source: A
code: 23228
name: Riidaja mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paiknevusega peahoone esisel väljakul, ehitatud maakividest, kaetud poolkelpkatusega. Kelbaalused otsaviilud ehitatud üsna harvaesinevalt vahvärk-konstruktsioonile. Esiküljel eendub kivipostidele toetuv ulualune.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt aidaga (18269  samaaegselt</span>


source: A
code: 23229
name: Riidaja mõisa ait 2
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud keskmise suurusega hoone, kaetud kõrge poolkelpkatusega. Väljaehitatud katusekorrusega. Ümberehitatud klubiks. Suured aknad ja nendevahelised postid ilmselt ümberehitatud ulualusest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 23230
name: Riidaja mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümberehitatud 2-kordne krohvitud kivihoone, kaetud poolkelpkatusega. Liidetud tiibhooned hilisemad. Vanast säilinud katusealune karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 23231
name: Riidaja mõisa piimaköök
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pool hoonet krohvitud kivihoone (varasem), teine pool ristlaudisega puithoone, kaetud poolkelpkatusega. Keskosa väljaehitatud ärklikorrusega kahekordne, kolmnurkfrontoonina. Kiviosa nurgad rusteeritud. Räästa all karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 23232
name: Riidaja mõisa magasiait
type: ehitismälestis
alt_id: 541
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud kivihoone, kaetud kelpkatusega. Esikülg ja ulualune toetub neljale kivipostile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1851.</span>


source: A
code: 23233
name: Riidaja mõisa kabel
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi W-serval, suur, telliskividest neogooti stiilis astmikportaali ja ehisviiluga matusekabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Von Strykide perekonna kalmistu. Esimese kabeli lasi  1777 a. ehitada G. v. Stryk oma varalahkunud tütrele Louise Hedvigile.
Praegune kabel on pärit 1864.a. kabelisse on maetud 10 ja kabeliaeda 27 Strykide suguvõsa liiget.
Kabel restaureeriti. 20.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23234
name: Ilmjärve õigeusu kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, ladinaristikujulise põhiplaaniga kolmeosalise ülesehitusega puhas tellisladu ja tellisdekooriga  kesktelje suhtes sümmeetriline hoone. Torne 5, kõik 8-tahulised ja sibulkiivritega. Plaanilahendus traditsiooniline, kellatorniga ja apsiidiga. Ikonostaas lihtne, historitsistlik.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ilmjärve koguduse asutamise päevaks loetakse 4. (16.) aprilli 1846, kui esimene luterlane õigeusklikuks salviti. Samal aastal võeti luteriusust õigeusku 3152 inimest ja pandi alus kogudusele.
Ilmjärve kroonumõisa maa-alale ehitati 1848. aastal sinodi raha eest väike viie torniga puust kirik.1849. aastal õnnistati kiriku juures sisse ka surnuaed. Peagi jäi kirik kitsaks.
Uus maakivist tellisääristega kirik ehitati 1873. aastal Püha Sinodi eraldatud rahaga ja Baltimaade kindralkuberneri kindral-adjutant Albedinski eestkostmisel insener-arhitekt Baumani kavandi järgi.
1925. aastal oli kirikus siseremont ja restaureeriti kujusein.
1944. aasta sõjategevuses kannatas kiriku katus, osa torne ja sisustust.</span>


source: A
code: 23235
name: Otepää linnuse varemed
type: Linnus
alt_id: 538
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kavatis järgis peaaegu muutumatult muinaslinnuse planeeringut. Tuginedes kõrgustikkaitsele, paiknedes 2-astmelisel järsunõlvalisel künkal. Esmalt on püstitatud ülemisele platoole selle kuju järgiv mantelmüür. Üksikehitised paiknesid reeglipäratult selle siseküljel, värav oli NO-osas. Tee sinna kulges alumiselt platoolt spiraalselt mööda mäenõlva. Sesspool ringmüüri oli värava juures müüriga piiratud väike eeshoov. Linnuse N-osas paiknes ringmüüriga üheaegselt ehitatud oletatav kabel (8x18m). Müüride alaosa on laotud nn. poola seotises, kus igale pikikivile järgneb põikkivi. Sellist müüritehnikat on Eestis 13. s.-l kasutatud üksnes Tartu toomkiriku I ehitusperioodil. Ruumi välisseinas on astmeliselt tõusva alusega aknad, sekundaarsena on W-nurka ehitatud väljast köetav kerishüpokaust. Ringmüüriga üheaegselt on ehitatud ka väravast S poole jääv ehitis, olet. relvaruum. Mitmed rajatised on püstitatud hiljem vasturingmüüri. Tellise kõrval on kasutatud ka maakive. Võimalik, et hoovi W-osas paiknes eraldiseisev torn. Hoovis oli ka veetsistern, Eesti linnustes erandlik. II ehitusjärgus, ent ilmselt samuti 13.s-l ümbritseti ka alumine platoo tellistest ringmüüriga; nii kujunes eeslinnus. Mäe N-osasse ehitati välisvärav. Hiljem jaotas vahemüür koos 4-tahulise torniga eeslinnuse ala kaheks osaks.(EA) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivilinnuse ehitamist eestlaste linnamäele alustati 1224, mil Otepää oli lühikest aega Tartu piiskopkonna keskus. Purustati arvat. 1396 ordu poolt ning sõjalise tähtsuse kaotanuna enam ei taastatud. Linnuse müüristik kaevati osal. välja 1950-74 (O.Saadre) (EA)</span>


source: A
code: 23236
name: Otepää kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest seinad olid arvat. väljast krohvimata (hiljem pritskrohv), dekoorelemendid tellisest. Puitsambad jagavad ruumi kolmeks lööviks; puidust kandekonstruktsioon (laefermid jm.) on rikkaliku neogooti dekooriga. Sinimustvalge lipu pühitsemise 50. aastapäeval 1934 paigaldas EÜS W-fassaadile mälestustahvlid (skulptor V.Mellik), hävitatud reljeefid taastati 1989 (skulptorid M.Varik ja R.Veeber) (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskajast on teateid 3 sakraalehitusest, millest arvatavalt 1638 nimetatud Miikaeli kirik on praeguse kiriku eelkäija. Korduvalt sõdades kannatanud ning seejärel taastatud ja rekonstrueeritud kiriku varasem kujunemislugu on teadmata. Praeguse kirikuhoone vanem osa on 1860 valminud W-torn neobarokses vormides kiivriga ja osaliselt W-sein. 1889-90 ehitati uus, ilma iseseisva kooriruumita pikihoone, millele O-s liitub käärkamber (arh. R. Guleke)(EA)</span>


source: A
code: 23238
name: Otepää kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Munakividest ~0,5m vabaladumisega piirdemüür, mille kõrgus sõltub paljusti reljeefist. Väravapostid - kõrged, krohvitud, massiivsed neljakandilise põhiplaaniga püramiidja lõpetuse ja ristiga otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s.</span>


source: A
code: 23239
name: Keeni mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, poolkelpkatusega kaetud 1-korruseline kivihoone, mille fassaadi ilmestavad rustreeritud nurga- ja sokliosa ning rühmiti paigutatud kitsaste krohviääristega piiratud aknaavad. Hoone peasissepääs paikneb läänepoolsel otsafassaadil. Tagafassaadil liituvad hoone põhimahuga madalad teineteise suhtes sümmeetriliselt paiknevad tiibhooned. Hoone soklikorrus on võlvitud silinder- ja servjoonvõlvidega. Peakorruse planeering on orienteeritud keskkoridorile, kajastades korruse klassiruumideks jaotamise järgset seisu. Hoone kooli tarbeks kohandamisega on ärklite lisamisega ehitatud välja ka katusekorrus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated mõisast on 1551. aastast. Härrastemaja pärineb tõenäoliselt 18. sajandi lõpust või 19. sajandi algusest. Nii 19. kui ka 20. sajandi jooksul on hoonet korduvalt ümber ehitatud. Mõisa võõrandamise järel jäi peahoone Sangaste metsaülema kasutusse. Hiljem asus hoonesse kool. Hetkel seisab hoone kasutuseta. (Juhan Maiste, 1984)</span>


source: A
code: 23240
name: Keeni mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võrdlemisi suur 9 hektarine pargiala on 20. sajandi jooksul kahanenud 3,8 hektari suuruseks. Peahoone ees on poolkaarekujuline väike esiväljak, mida piirab elupuuhekiga ääristatud sissesõidutee. Esiväljaku aktsendiks on 3 põlistamme. Varem on esiväljakult avanenud vaated maanteele, kuid praegu varjab vaate kuusehekk. Peahoone tagune väljak on olnud terrassidena laskuv ehisaed. Tagaväljaku keskelt viib alla trepp, mida ääristavad kaks graniitposti. Väljakult on avanenud vaated ojale ja tiigile, mille ääres kasvavad üksikud remmelgad. Selles kohas oli veel mõni aeg tagasi peahoones tegutsenud kooli aed. Pargi vabakujuline põhiosa on peahoonega nõrgalt seotud. Vabakujulise pargiosa planeering toetub ojale ja paistiigile, kulgedes maastikus oja ja sissesõidutee vahelisel maa-alal kitsa ja pikliku ribana. Pargi suhteliselt avatud maastikus asuv põhiosa on küllaltki tihe ja metsailmeline. Pargiala maantee poolset serva ääristab tihe puudekuliss, mis eraldab parki teest. Pargi põhiosa on ehitatud üles piklikele väludele, mis on tihedate puudest ekraanidega üksteisest eraldatud, kuid seotud pargi vabakujulise teedevõrguga. Varem on pargis jalutajale avanenud avatud vaated ojale, mis praegu on ääristatud läbimatu võsaga. Paistiik on ääristatud üksikute remmelgate ja tammedega. Tiigi keskel asub väike saar, millel kasvab põlistamm. Tiigi paisul olevalt sillalt avanevad kaunid vaated nii allpool paisu maaliliselt looklevale kärestikulisele ojale, peahoonele, saarekesega paistiigile kui viimase taga tõusvale tamme ja kuuse puistule, mis on fooniks veeäärsetele remmelgatele ning oja vastaskaldale, mis on varem olnud samuti kujundatud. Teiselpool maanteed on kõrvalhoonete vahel suuremad ja väiksemad puudegrupid, mis eraldavad kõrvalhooneid üksteisest, sissesõiduteest ja pargist. Peahoonest läänepoole jääv pargialal on säilitanud pargilise ilme ojaga piirnevas osas. 1970. aastatel on kirjeldatud pargis kasvanud euroopa lehised, palsaminulge ja van Houtt’i enelaid ning ühte suur pensilvaania saart. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa pargi varaseim osa on peahoone taga asuv väike terrassidena langev barokne ehisaed, mis rajati ilmselt 18. sajandi lõpus. Suurem vabakujuline park rajati põhiliselt 19. sajandi kolmandal veerandil. 1920. aastal jaotati mõis asundustaludeks. 20. sajandi teisel poolel püstitati mõisasüdamesse hulk uusehitisi, mille tulemusena on mõisasüda muutunud maa-asulaks.</span>


source: A
code: 23241
name: Sangaste mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: 542
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kujundus lähtub neogootikast. Hoone on põhiliselt kahe-, osaliselt kolme ning neljakorruseline, punasest puhasvuuk tellistest, sokkel graniidist. Fassaade liigendavad arvukad ette- ja tagasiasted, dekoratiivdetailid, erineva kuju ja kõrgusega nurgatornid astmikfrontooniga risaliidid ja erikujulised aknad (neist paljud teravkaarsed või pilukujulised),  sakmikrinnatised ning mašikuliikarniisid, astmelised tugipiilarid jms. O-küljele avanevat peasissekäiku markeerib kõrge 4-nurkse ristlõikega torn, mille I korrusel kaaristu ja ülaäärel sakmikrinnatis. Eriti liigendatud on S-tiib, mille keskmeks polügonaalne telkkatusega saaliplokk. Pargi suunas avaneva W-külje keskel on suhteliselt lai ja kõrge astmikfrontoon, mille ees rõdu. N-tiival asetseva majandusploki lõpetab terava  telkkiiviriga sale 8-tahuline torn. 
Esindusruumid paiknevad I korrusel, mitmes neist tähelepanuväärse stiilse interjööriga. Võlvitud vestibüül, läbi kahe korruse ulatuv roidvõlvkupliga kaetud 8-nurkne saal, sinna avanevad nn.`inglise stiilis`  söögituba ja kabinet. Siin on rohkesti kõrgetasemelist tisleri- ja stukitöid, samuti kahhelahje, kamin jm. ka ülakorruse ruumides, millede ruumijaotus suuresti  säilinud, on stiilseid uksi, koobaltmaalinguga kahhelahjud, raamatukogus nikerddekooriga kapid. (EA; ajalooline õiend, 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated a-st 1522, olles keskajal Tartu piiskopi tähtsamaid lauamõisasid.
Viimaseks mõisaomanikuks oli 1888-1938 Friedrich Georg Magnus von Berg, üks markantsemaid ja haritumaid balti-saksa mõisnikke, põllumajandusteadlane, maailma ühe vanema rukkisordi `Sangaste aretaja ja tõi Eestisse hobuse kellest sai meil kõige paremaks osutunud tori hobusetõu esiisa ja rajas praeguseks kõige liigirikkama pargi Eestis.
Peahoone projekteeris arh. O.P. Hippius 1874, ehitus kestis 1879-81 ehit.-meister F. Maag.

Pärast sõda oli lossis pioneerilaager. Hiljem kuulus Tartu plastmasstoodete Katsetehasele. 1994. aastal anti mõis rendile firmale Realreisid. Hetkel on mõis riigile kuuluv.
(EA; arh. mälestise pass, 1982)</span>


source: A
code: 23242
name: Sangaste mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: 542
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sangaste park on Eesti  üks suurimaid, 77,8ha. vabakujunduslik, metsailmeline park. Põhiilme annab reljeefi vaheldusrikas paiknevus ja (end. kala)tiigid. Parki toovad eri suundadest kilomeetritepikkused lehtpuualleed., mis on olulised maastikumärgid mõisasüdamikust. Vanim, arvatavalt pooletuhandeaastane tamm (ü.5,8m) kasvab peahoone taga ja mida võime seega lugeda paiga esimeseks kodukaunistuselemendiks e. pargirajamise alguseks. Korrapärane ringtee suure muruväljakuga keskel, pärineb juba 19.s. alguse regulaarkujundus perioodist. Tänapäevani säilinud vabakujundusliku metsapargi rajas krahv Berg isiklikult, istutades parki 170 liiki puid. Sajandialguse fotodelt võib näha, et maja taga olid korrapärased liivatatud teed ja rikkalikud lilleklumbid, roositerrass ja kasvuhoone. Metsapark, kujutab endast avarat looduslikku ilupuistut, mille kujundamine on kestnud 1880. aastaist tänapäevani. Metsapargis tegi F.C.M. von Berg võõrpuuliikide introduktsioonikatseid. Ebatsuuga ja siberi nulu seemikud saabusid Bergile 1907 a. Tänaseks on nad kasvanud vabariigi kõrgeimateks - 42 m. Herbert Raap tuli Sangastesse metsaülemana tööle 1948. aastal ning jätkas parkmetsas introduktsioonikatseid. Oma tööloleku aja jooksul istutas ta metsaparki 380 taksonit puid ja põõsaid. Tänapäevalgi park suhteliselt hästi hooldatud ja väga liigirikas. Seal kasvab ka Eesti kõrgeim valgepöök h 12m. Pargis kasvab TBA andmeil 424 taksonit puid ja põõsaid (okaspuid 61 taksonit, lehtpuid 145, põõsaid 218).

Pargis on nahkhiirte elupaigad. Aastatel 1999-2008 leiti pargis  6 liiki nahkhiiri. Leitud liigid   Sangaste pargis on põhja-nahkhiir,  veelendlane,  pruun-suurkõrv, pargi-nahkhiir, kääbus-nahkhiir, suurvidevlane. 
(allikas: Matti Masing „Eesti parkide nahkhiireline väärtus detektor-uuringute põhjal”,2009)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud  19.s. algul korrapärases regulaarstiilis. Suur metsapark ja vabakujunduslikuks rekonstrueerimine toimusid 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23243
name: Sangaste mõisa piirdemüürid
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrged ~2m tellismüürid piiravad end. puuvilja ja rohtaeda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23244
name: Sangaste mõisa teede piirdepostid
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Graniitpostid (69 tk. 05.2003) h=0,7m + sokkel. Ümarad, pealt ümarkaarsed palistavad sissesõiduteed kahelt poolt. Lõpetuse pargipoolsel kaare lõpetusel vahel ka sepisketid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärinevad 19.s. IV v.</span>


source: A
code: 23245
name: Sangaste mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, üldkujult lihtne, maakivist vundamendi, saviplonnidest krohvitud seintega ning kaetud eterniit poolkelpkatusega. All osaliselt võlvitud keldrid. Räästa- ja otsaviilud laia karniisiga, krohviraamistus ümber akende, nurgad kvaaderrusteeringuga. Siseruumides on säilinud mitmeid huvitavaid sisekujunduslikke detaile- uksi, laiadest laudades põrandad. (ajalooline õiend, 1980)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1813.a., osaliselt hiljem muudetud ja ümberehitatud.
Hoones asus pärastsõjajärgsetel aastatel Sordiaretusjaama kontor.</span>


source: A
code: 23246
name: Sangaste mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, pikk, krohvitud seintega saviplonnidest kõrge viilkatusega massiivne ehitis. Esifassaadi madalad , laiad krohviraamistusega aknad on paigutatud sümmeetriliselt kahele poole ust. Lisatud kuivati osa pärineb 20.s. algusest. (ajalooline õiend, 1980)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast on 1522. aastast. Kõrvalhoonete varaseimat seisu kajastab 1814. aasta mõisasüdame plaan, kuhu on märgitud ka mõisa suur viljaait. Uute kõrvalhoonete rajamine algas mõisas peale 1808. aastat, kui valduse omandas Bergide suguvõsa. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus oli Schloß Sagnitz.</span>


source: A
code: 23247
name: Sangaste mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, kastellilaadne ehitis. Korrapärasesse nelinurksesse  telliskivist ehitisse on paigutatud tõllakuur, 2 hobusetalli ja tallimeeste elamu. Siseõuele pääseb kahe värava kaudu. Seintel on kasutatud mustrilist müüriladu, mida liigendavad müüripinnast veidi eenduvad postid, mis lamedast lampkatusest ülespoole kõrgudes moodustavad ringmüüri otstel tornide rea. Hambulise müüririnnatise all on kõrged süvistatud gootipärased kaarja sillusega aknaavad.  Ehitis säilinud üldjoontes esialgsel kujul v.a. tallimeeste elamu II korrus, mis sõja ajal lammutati.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1880 a-tel. arh. F.Alisch.</span>


source: A
code: 23248
name: Sangaste mõisa veetorn
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, kolmekorruseline, kuuekandiline telliskivist kõrgehitis. Tahke rõhutavad väliskülgedel pikad ja saledad tugipiilarid. Alumise korruse kaarsillusega aknad on laiad ja madalad, ülemistel korrustel gootipärased, kitsad ja kõrged , süvistatud. Ülal katuseäärel tornikestega rinnatis. (ajalooline õiend, 1980)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1880 a-tel. arh. F.Alisch.</span>


source: A
code: 23249
name: Sangaste mõisa tall
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus stiilis, varem sindlikatusega, praegu eterniidist poolkelpkatusega, krohvitud fassaadiga saviplonnidest sõiduhobuste tall. Hoone paikneb peahoone vastas üle õue sissesõidutee ääres esifassaadiga peaväljaku poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt, aknaavad kahel pool sissekäike. Avatäited on välja vahetatud või hävinud. Fassaadidetailidest on säilinud akenavade alused karniisid. Hoone sisemuses on aegade jooksul tehtud muudatusi. Tall paikneb koos teiste kõrvalhoonetega ajatule tüüpiliselt ümber peahoone esise väljaku.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast on 1522. aastast.  Kõrvalhoonete varaseimat seisu kajastab 1814. aasta mõisasüdame plaan, kuhu on märgitud ka mõisa tall. Hoone ise ehitatud 1813. aastal. Uute kõrvalhoonete rajamine algas mõisas peale 1808. aastat, kui valduse omandas Bergide suguvõsa. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus oli Schloß Sagnitz.</span>


source: A
code: 23250
name: Sangaste mõisa meierei
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kahekordne, L-kujulise põhiplaaniga, krohvitud  viilkatusega kivihoone. Fassaadi ilmestavad liseenid ja ümarkaarsed  tellissillusega aknad. 
(ajalooline õiend, 1980)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpul, tõenäoliselt 1880. aastatel arhitekd F.Alischi projekti alusel.</span>


source: A
code: 23251
name: Sangaste mõisa aednikumaja
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, poolkelpkatusega, krohvitud fassaadiga   elamu. Hoone paikneb pargi servas, teiselpool paistiike esifassaadiga peahoone poole. Avad paiknevad korrapäratult. Avatäited on väljavahetatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast on 1522. aastast. Kõrvalhoonete varaseimat seisu kajastab 1814. aasta mõisasüdame plaan. Mõisa aednikumaja on siiski ehitatud hiljem, tõenäoliselt 19. sajandi viimasel veerandil või sajandi vahetusel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus oli Schloß Sagnitz.</span>


source: A
code: 23252
name: Sangaste mõisa aedniku tööriistakuur
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, tellistest fassaadiga väikesemõõtmeline tööriistakuur. Hoone paikneb pargi servas, teiselpool paistiike esifassaadiga peahoone poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on väljavahetatud. Aknaavade vahel paiknevad tellistest liseenid. Hoone räästas - avade kohal - on tellistest hammasfriis. Tööriistakuur paikneb vahetult paistiigi kaldal. Hoone tellistest dekoratiivne fassaad on vaadeldav peahoone suunal veepeeglist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast on 1522. aastast. Kõrvalhoonete varaseimat seisu kajastab 1814. aasta mõisasüdame plaan. Mõisa aednikumaja ja tööriistakuur on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi viimasel veerandil või sajandi vahetusel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus oli Schloß Sagnitz.</span>


source: A
code: 23253
name: Sangaste mõisa rehi 1
type: ehitismälestis
alt_id: 543
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Punasest tellisest postidega majandusehitus, mille vaheosad olid rõhtplankudest. Pealt kaetud kõrge kelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavalt 19/20 saj. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 23255
name: Sangaste surnuaia kabel 1
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus stiilis, telkkatusega kaetud krohvitud fassaadidega kivist kabel. Hoone paikneb surnuaia keskosas peatee ääres esifassaadiga peavärava poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt hoone külgedel. Avatäited on metallist. Kaheksatahulise hoone fassaadide servades on kapiteelidega pilastrid. Kabeli lõunaküljel on segmentkaarse sillusega ukseava, mille kohal lukukivi motiiv. Kabeli metallist uks on kaunistatud ornamendiga. Kabeli lääne- ja idaküljel on kaks väikesemõõtmelist ning ristikujulist aknaava. Kabeli räästas on profileeritud karniis, kabelisokliosa moodustab ühtse terviku seinapindu liigendavate pilastritega. Kabeli fassaade on restaureeritud 2010. aastatel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste surnuaed on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi alguses. Surnuaia vana kabel on rajatud tõenäoliselt peale kalmistu rajamist.</span>


source: A
code: 23256
name: Sangaste surnuaia kabel 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, kelpkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest kabel-väravahoone. Hoone paikneb surnuaia peasissepääsu ees esifassaadiga Võru - Kuigatsi - Tõrva maantee poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Väikesemõõtmelise hoone domineerivaks elemendiks on hoonet läbiv segmentkaarse sillusega kangialune ehk surnuaia peasissekäik. Selle kohal on esifassaadil lihtsa kujundusega kolmnurkfrontoon, mille keskel paikneb vertikaalne kitsas aknaava. Hoone seinad on  maakividest. Kontraforssidega toestatud nurkade juures ning avade ja frontooni servades on kasutatud dekoratiivset tellisladu. Esifassaadil peasissekäigu ees on kahe lai poolega puidust uks. Kabel-väravahoone paikneb nelinurkse surnuaia lõunaküljel. Kangialusest kulgeb mööda surnuaia kesktelge peatee, mis jaotab ala kaheks pea-aegu võrseks osaks. Väravahoonest kagusuunas paikneb mööda maanteed kulgevas surnuaia piirdemüüris väravaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste surnuaed on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi alguses. Surnuaia uus kabel on rajatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel.</span>


source: A
code: 23257
name: Sangaste surnuaia piirdemüüri väravaehitis
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ligikaudu 6 m kõrgune, stiliseeritud kontraforsside ja fiaalidega, puhtalt laotud tellistest neogooti stiilis surnuaia väravaehitis. Väravaava sillus on teravkaarne kaar, mille kohal on kolmnurksel viiluväljal tellisseinas ladina risti motiiv. Väiksemad ristid on ka kahel pool sissepääsu fiaalide ülaosas. Kontraforsside vertikaali rõhutab piklik orvandimotiiv. Väravaehitis paikneb piki Võru - Kuigatsi - Tõrva maantee serva kulgevas maakividest laotud surnuaia müüris, väravahoonest kagus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste surnuaed on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi alguses. Surnuaia piirdemüüris paiknev väravaehitis on rajatud tõenäoliselt 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 23258
name: Sangaste kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sangaste Andrease kirik lihtsa üldkavatisega: pikihoone, millele liitub koor ja N küljel olev käärkamber. Fassaadikujunduses on pearõhk portaalidel, kus gootilik teravkaar on kombineeritud antiikeeskujudel valminud raamistusega (toskaana pilastrid, triglüüfidega friis). Tõen. pärineb see kujundus 1861, mil kirik sai uued aknad ja uksed. Interjööridest on üksnes baroksete ristvõlvidega käärkamber säilitanud 18.s-st pärineva ilme. Klassitsistlikes vormides altariseinal 1883 Münchenist tellitud maal "Kristus ristil". Orel 1924, vennad Kriisad. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1379 esmamainitud kirik purustati sõdades korduvalt, lõplikult 1702. Praegune hoone valmis 1742; üldkavatis on lähedane 13.-14.s. Lõuna-Eesti maakirikutele, mis lubab oletada, et hoone on ehitatud keskaegsetele vundamentidele. Barokkvormides viilutorn valmis 1873. Kumera puitlaega pikihoone ja altariruumi kujundus on 1861. a.-st.</span>


source: A
code: 23259
name: Sangaste kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikesemõõtmeline ja hõreda haljastusega kirikuaed paikneb Sangaste kihelkonnakiriku vahetus ümbruses, Võru–Kuigatsi–Tõrva maantee ääres. Maastiku reljeef on kirikuaia ulatuses tasane, kuid kirikut ümbrus paikneb Väikse-Emajõe luha kohal kõrguval väiksel tasandikul. Kirikuaias ei ole hauatähiseid ning aeda ei ümbritse ka ringmüür. Kirikut ümbritsevas puistus on valdavad lehtpuud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sangaste kirikut on esmakordselt mainitud 1379. aastal ning kirik omandas oma praegused mõõtmed juba keskajal. Aastasada jooksul on kirikut sõjas korduvalt hävitatud ja seejärel uuesti üles ehitatud. Tõenäoliselt rajati kirikut ümbritsev aed ühes kirikuhoonega.</span>


source: A
code: 23260
name: Hargla kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neogooti maakirik sai kõrge telkkiivriga saleda torni 19.s. lõpul. Samal ajal tehti ka uued teravkaarsed aknad, sissepääsud kavandati jõuliste tümpanonilaadse või ehisviilu meenutava ülaosaga portaalidena. Säilinud on algupärased välisuksed ning ažuurne ehisraamistikku meenutav aknakujundus. Kirikuruum koosneb traditsiooniliselt kolmest osast. Neorenessansi laadis tahvellaega pikihoonest, koorist ja polügonaalsest lõpmikust. Sisustuses neogooti nikerdaltar maaliga "Ristilt mahavõtmine". (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1817-21 püstitatud alghoone ehitati ulatuslikult ümber 1873-74.</span>


source: A
code: 23261
name: Hargla pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, väljaehitatud katusekorrusega, barokses võtmes, poolkelpkatusega kaetud ja krohvitud fassaadiga kivist elamu. Hoone paikneb mäenõlval, Laatre - Lüllemäe - Hargla tee ääres, esifassaadiga lõuna suunas. Avad fassaadil paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Esifassaadil asetsevad aknaavad rühmadena, mille vahelist seinapinda liigendavad lamedad pilastrid. Hoone räästas on profileeritud karniis. Interjöörid on säilinud osaliselt. Saali lae keskel paikneb stukist rosett, kus on kasutatud rokaiornamenti, teokarbi motiive ja putosid. Siseruumes on säilinud veel mitmed dekoratiivsete kaunistustega tahveluksed, peasaalis massiivne karniisidega raamistatud kahhelahi. Hoone pööningul on endisel kohal vanad korstnalõõrid. Esifassaadile on 19. sajandil lisatud suur veranda, mille paiknemine tsentrist paremal muudab hoone algset sümmeetrilist fassaadilahendust.  Fassaadi ees paikneb purskkaev. Hoonest mõnikümmend meetrit eemal pastoraadi leerimaja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pastoraadi peahoone on ehitatud tõenäoliselt 18. sajandi teisel poolel. Kirikumõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Pastorat Harjel. Nõukogde perioodil paiknes hoones Hargla teeninduspunkt ja raamatukogu. Hetkel seisab hoone kasutuseta.</span>


source: A
code: 23262
name: Hargla pastoraadi purskkaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pooleteisemeetrise läbimõõduga, ringikujuline, paekividest laotud  purskkaevu bassein. Paikneb kirikumõisa peahoone esisel rohealal. Purskkaevu kõrvale on lisatud graniidist lapsefiguur.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pastoraadi peahoone on ehitatud tõenäoliselt 18. sajandi teisel poole. Hoone esisel rohealal paikneva purskkaevu täpne rajamise aeg teadmata. Purskkaevu juurde on 20. sajandil lisatud graniitskulptuur. Kirikumõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Pastorat Harjel. Hetkel seisab pastoraadi peahoone kasutuseta. Purskkaev ei ole töökorras.</span>


source: A
code: 23263
name: Hargla kõrtsihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus stiilis, poolkelpkatusega, krohvitud fassaadiga kõrgel maakividest vundamendil tellistest kõrtsihoone. Hoone paikneb teeristis esifassaadiga Võru - Mõniste - Valga maantee suunas. Avad paiknevad korrapäraselt ühtses rütmis. Avatäited on olnud puidust. Suure maanteega paralleelne pikk kõrtsihoone ehitati kahe talliga. Hoone räästas on säilinud mitmerealine erikujuliste tellistega karniis. Avade kuju ning uksi ja aknaid on korduvalt muudetud. Hoone esifassaadil on säilinud laiad kaarjad ukseavad ning väikesed talliaknad. Interjöörid on ümber ehitatud. Endine kõrts paikneb Hargla kiriku ja pastoraadi läheduses maanteede ristumiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated Hargla kõrtsist pärinevad 1667. aastast. Tõenäoliselt on praegune hoone ehitatud 19. sajandi esimeses pooles. Kindlad teated hoone olemasolu kohta on 1867. aastast. Alates 1928. aastast kasutati hoonet seltsimajana. 1934. aastal omandas endise kõrtsihoone Hargla Haridusselts ning hoone on sellest ajast kasutusel kultuurimajana.</span>


source: A
code: 23264
name: Hargla kalmistu kabel
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ruudukujulise põhiplaani ja kõrge punasest S-kivist telkkatusega barokkehitis Hargla kalmistu NW-nurgas. Esiküljel kalasabalaudisega kahe poolega, pealt ümarkaarne tiibuks. Hoone külgfassaadidel ristikujulised tuulutusavad, nurgad rusteeritud. Katuseharjal dekoratiivne sepis-tuulelipp. Keldris kaheksa kirstu Laanemetsa mõisa omanike Wassermannide mumifitseeritud laipadega. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1781. aastal.
Kabelis puhkab Laanemetsa mõisniku leitnant Johann von Wassermanni perekond, kuid teda ennast pole sinna maetud. 
•• Kabelisse on maetud 85-aastane proua Anna Helena (sündinud Möller, surnud aastal 1780). Kabelis puhkavad perekonna kuus täiskasvanud last ja kaks imikut, kes ilmselt on leitnandi lapselapsed. Nende nimesid, surmadaatumeid ega sugulussidemeid arhiiviandmetes ei leidu. 
•• Kabelisse on maetud 40-aastane preili Charlotte Christine von Wassermann (surn 1764) ja aasta hiljem surnud 52-aastane Carl Friedrich, kes mõlemad surid oluliselt enne kabeli ehitamisaega. 
•• Oma emast hiljem on surnud 70-aastane kapten Johann Gustav (surn 1784), 62-aastane preili Christina Louisa von Wassermann (surn 1784), 68-aastane leitnant Magnus Reinhold (surn 1786), 73-aastane rüütel kindralmajor Gotthard Wilhelm (surn 1798). Tema on teadaolevalt ka Laanemetsa mõisa viimane mõisnik ja viimane kabelisse maetu.</span>


source: A
code: 23265
name: Taheva mõisa metsniku elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, algselt poolkelpkatusega, rõhtlaudisega kaetud fassaadiga puidust eluhoone. Hoone paikneb mõisasüdamest üle 6 km eemal, esifassaadiga Võru - Mõniste - Valga maantee poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Laudisega kaetud ristkülikukujulise põhiplaaniga palkhoonel on maakividest vundament. Esifassaadi keskosas paikneb algselt avatud olnud veranda, mille viilkatus toetus puitsammastele. Ka maja lõunapoolsel otsafassaadil oli sissekäigu ees viilkatusega kinnine veranda Viimase seinapind oli kaunistatud ehistahvlitega ning viilu räästast kaunistas profileeritud ornament. Hoovipoolse sissekäigu ees on eeskoda, mille nurkades on säilinud arhitektuursete ornamentidega kaunistatud puitsambad. Hoone aknad olid 2- ja 3-ruudulise jaotusega, verandal ja eeskojal dekoratiivse juugendliku raamijaotusega. Algselt olid avadel ees ka aknaluugid. Esifassaadi keskosas paikneva veranda viilul ning hoovipoolse eeskoja lõunaseinal on säilinud algne laudis. Siseruumide paigutus järgis algselt anfilaadsüsteemi. Hoone all asub ristvõlvidega kelder, mille põrand on laotud keraamilistest tellistest. Ühe keldriukse piidal on säilinud vanad uksehinged. 1960.-1970. aastatel lammutati maja idaküljel paiknenud veranda ning pikendati maja ida suunas. Remonttööde käigus vahetati välja hoone välislaudis, ukse- ja aknapiirded ning katusekate. Algne poolkelpkatus asendati viilkatusega ning hoone idapoolsesse otsa ehitati madalam eeskoda. Lisaks on ehitatud kinniseks esifassaadil paiknenud avatud veranda. Mõnevõrra on muudetud ka algset avade paigutust. Siseruumes on muudetud algset anfilaadi. Hoone pikiteljele on ehitatud keskne koridor ning ümber on korraldatud ka edelanurga ruumisüsteem. 2000. aastatel lõpus läbi viidud restaureerimistööde käigus on korrastatud hoone fassaadid ja vahetatud katuse eterniitkate välja tsinkpleki vastu. Metsniku elamu asukohas paiknes varem Kalli postijaama peahoone. Postijaama kompleksist on säilinud teisel pool hoovi paiknevad ait ja tall-tõllakuur. Metsniku elamu juurde kuulub selle vahetus läheduses nelinurkse hoovi servas paiknev abihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taheva mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa metsniku elamu ehitati 20. sajandi alguses samal kohal paiknenud Kalli postijaama asemele. 1960.-1970. aastatel toimusid hoones suuremad ümberehitused, mille käigus lammutati ja lisati erinevaid hooneosi. Pikka aega asus hoones Valga rajooni haigla, praegu Hargla hooldekodu. Hoonet restaureeriti 2000. aastate lõpus. Taheva mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23266
name: Taheva mõisa metsniku abihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvitud fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest üle 6 km eemal, esifassaadiga nelinurkse hoovi poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Väikesemõõtmelise krohvitud fassaadidega hoone akende ja uste krohviraamistuses on kasutatud stiliseeritud silluse ja lukukivi motiive. Hoone nurki rõhutavad lihtsad krohviga markeeritud pilastrid. Abihoone kuulub kõrval paikneva metsniku elamu juurde. Viimase asukohas paiknes varem Kalli postijaama peahoone. Postijaama kompleksist on säilinud teisel pool hoovi paiknevad ait ja tall-tõllakuur. Kõik neli hoonet paiknevad nelinurkse hoovi servades.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taheva mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa metsniku elamu abihoone on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel, varem samal kohal paiknenud Kalli postijaama ansamblisse. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola. Nõukogude perioodil kasutas hoonet Valga rajooni haigla.</span>


source: A
code: 23267
name: Kalli postijaama tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlike stiilielementidega, poolkelpkatusega kaetud, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest tall-tõllakuur. Hoone asub Võru - Mõniste - Valga tee ääres paiknenud postijaama hoovis esifassaadiga maantee suunas. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust, talliuksed kaetud rõhtlaudisega, väiksemõõduliste akende ees on väikesed aknaruudud. Hoone fassaadid on tahutud kividest, tellistega avade servades. Tall-tõllakuuri esifassaadil domineerivad kolm kahe poolega ust. Kahel pool külgmisi uksi on väikesed aknad. Nende vahel paiknev keskmine uks koos külgseinaga paiknevad tagasiastega orvas. Kõik ukse- kui aknaavad on segmentkaarsete sillustega. Tall-tõllakuur on säilinud suhteliselt ümberehitamata kujul. Katusekatte materjal on vahetatud välja eterniidi vastu. Hoone paikneb ühes ansamblis postijaama aidahoonega. Maantee ääres paiknenud postijaama peahoone ei ole säilinud. Selle asemel on Taheva mõisa metsniku elamu. Viimase juurde kuulub ka abihoone. Kõik neli hoonet paiknevad nelinurkse hoovi servades.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi esimesel poolel Kalli postijaama ansamblisse.</span>


source: A
code: 23271
name: Kalli postijaama ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlike stiilielementidega, viilkatusega kaetud, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest aidahoone. Ait paikneb Võru - Mõniste - Valga tee ääres paiknenud postijaamahoone hoovis esifassaadiga postijaama poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Hoone fassaadid on maakividest, avade servad tellisest. Esifassaadi keskmes on ukseava ning kahele poole jäävad aknaavad. Segmentkaarsete sillustega avad on valges krohviraamistuses. Hoone on säilinud suhteliselt ümberehitamata kujul. Katusekatte materjal on vahetatud välja eterniidi vastu. Aidahoone paikneb ühes ansamblis postijaama tall-tõllakuuriga. Maantee ääres paiknenud postijaama peahoone ei ole säilinud. Selle asemel on Taheva mõisa metsniku elamu. Viimase juurde kuulub ka abihoone. Kõik neli hoonet paiknevad nelinurkse hoovi servades.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi esimesel poolel või keskel Kalli postijaama ansamblisse.</span>


source: A
code: 23268
name: Koikküla mõisa magasiait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus võtmes, algselt poolkelpkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest aidahoone. Hoone paikneb piki Võru - Mõniste - Valga maantee telge esifassaadiga tee poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Esifassaadi keskmes domineerib kolme segmentkaarega ulualune, mida toetavad nelinurksed talumivööga piilarid ja poolsambad. Seinapind on laotud tahutud maakividest, hoone nurkades ning avade ja kaarte ümbruses ka tellistest. Ulualuse tagaseina keskel paikneb suurem ukseava, sellest kahel pool pisemad aknad. Viimaseid paikneb veel ka teistel fassaadidel. Avasid ääristab krohviraamistus. Otsaviilul on ka lakapealsele viiv ukseava. Hoone on algselt olnud poolkelpkatusega, mis on hiljem vahetatud välja viilkatuse vastu. Poolviilu all on säilinud vahevöö, algselt oli hoonel ka räästakarniis. Magasiait paikneb mõisasüdamest eemal Võru - Mõniste - Valga maantee äärsel künkal, moodustades omaette teetähise.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 16. sajandist. Peale Põhjasõda vahetas mõis korduvalt omanikke, kuuludes Delwigitele, Brüggenitele, Wulfidele, Mesenkampffidele, Fölkersahmidele ja vahetult enne võõrandamist Fersenitele. Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimese poole keskel või teisel veerandil. Magasiaida ehitusaeg langeb tõenäoliselt 19. sajandi teise poolde. Mõisa ajalooline saksakeelne nimektus on Adsel-Koiküll.</span>


source: A
code: 23269
name: Koikküla mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus võtmes, algselt poolkelpkatusega, osaliselt krohvitud fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Paikneb Võru - Mõniste - Valga maantee ja Kirbu - Koikküla tee ristis esifassaadiga viimase poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Pikliku mahuga hoone esifassaadil oli kuus laia segmentkaarset ukseava ja nende taga avar ulualune. Kaari toetavad talumivööga nelinurksed piilarid. Hoone fassaadid on tahutud maakividest; hoone nurkades ja avade ümbruses ka tellistest, mis on üle krohvitud. Otsafassaadid on ühesuguse lahendusega, poolviilude keskosas on stiliseeritud veneetsia aknad, neist kahel poole segmentkaarsed petikniššid, mille all esimese korruse seinapinnas kaks aknaava. Hoone kõik avad on valges krohviraamistuses. Fassaadidel on muudetud avade paigutust. Esifassaadil on ehitatud kinni kaks äärmist kaarava ning ülejäänute ette on paigutatud kahe poolega laiad uksed. Otsafassaadidel on kaks aknaava asendatud ukseavadega ning samuti on muudetud kõrval paiknevate aknaavade kujundust. Hoone paikneb teederistis, fassaadiga mõisasüdame poole. Üle tee jääb endine mõisa park, teisele poole mõisa kuivati, mis on ehitatud tall-tõllakuuriga samas võtmes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 16. sajandist. Peale Põhjasõda vahetas mõis korduvalt omanikke, kuuludes Delwigitele, Brüggenitele, Wulfidele, Mesenkampffidele, Fölkersahmidele ja vahetult enne võõrandamist Fersenitele. Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimese poole keskel või teisel veerandil. Tall-tõllakuuri ehitusaeg langeb tõenäoliselt 19. sajandi keskpaika. 20. sajandil on hoone muudetud avade paigutust fassaadil.  Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Adsel-Koiküll.</span>


source: A
code: 23270
name: Koikküla mõisa kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus võtmes, poolkelpkatusega, osaliselt krohvitud fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest mõnevõrra eemal põllul. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Hoone fassaadid on laotud tahutud maakividest ja tellistest, mida on kasutatud hoone nurkades ja avade ümbruses. Viimased on kaetud krohviga. Poolviilualusel otsafassaadil on stiliseeritud veneetsia akna motiiv. Selle all krohvipinnal on markeeritud aknaruutudega petik. Hoone kõigi ukse- ja aknaavade kaunistuses on kasutatud krohviraamistust. Otsafassaadi jaotab kaheks lai krohvitud vahevöö. Katust ääristab räästakarniis. Hoone mõisasüdame poolse fassaadi keskele on murtud suurem uksevada. Samuti on muudetud avade paigutust teistel fassaadidel. Kuivati paikneb mõisasüdamest eemal tall-tõllakuurist ida suunas. Mõlema hoone ehitamisel on järgitud sama ehitusstiili. Samas võtmes on lahendatud ka mõisasüdamest lõunas paiknev sepikoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 16. sajandist. Peale Põhjasõda vahetas mõis korduvalt omanikke, kuuludes Delwigitele, Brüggenitele, Wulfidele, Mesenkampffidele, Fölkersahmidele ja vahetult enne võõrandamist Fersenitele. Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimese poole keskel või teisel veerandil. Kuivati ehitusaeg langeb tõenäoliselt 19. sajandi keskpaika. 20. sajandil on hoone fassaadidel muudetud avade paigutust. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Adsel-Koiküll.</span>


source: A
code: 23272
name: Koikküla mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, klassitsistlikus võtmes, algselt poolkelpkatusega, osaliselt krohvitud fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest mõnevõrra eemal põllul. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Hoone fassaadid on laotud tahutud maakividest ja tellistest, mida on kasutatud hoone nurkades ja avade ümbruses. Viimased on kaetud krohviga. Poolviilu alusel otsafassaadil on stiliseeritud veneetsia akna motiiv, millest kahele poole jäävad krohvipinnal markeeritud aknaruutudega petikud. Nende all paiknevad kaks aknavada. Hoone küljefassaadil on suur kahepoolse uksega ava, mille kõrval teistega ühtses stiilis aknava. Nii selle kui kõigi teiste ukse- ja aknaavade kaunistuses on kasutatud krohviraamistust. Otsafassaadi jaotab kaheks lai krohvitud vahevöö.  Hoone katuseräästas on olnud räästakarniis. Fassaadid on säilinud üsna algupärasel kujul. Otsafassaadil on üks aknaava asendatud ukseavaga. Kuivati paikneb mõisasüdamest eemal Võru - Mõniste - Valga maanteest lõunas. Nii mõisa sepikoja, kuivati kui tall-tõllakuuri ehitamisel on järgitud sama ehitusstiili.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 16. sajandist. Peale Põhjasõda vahetas mõis korduvalt omanikke, kuuludes Delwigitele, Brüggenitele, Wulfidele, Mesenkampffidele, Fölkersahmidele ja vahetult enne võõrandamist Fersenitele. Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimese poole keskel või teisel veerandil. Kuivati ehitusaeg langeb tõenäoliselt 19. sajandi keskpaika. 20. sajandil on hoone fassaadidel muudetud avade paigutust. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Adsel-Koiküll.</span>


source: A
code: 23273
name: Koikküla mõisa aia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>100 m pikkune tahutud maakividest pargimüür. Paikneb mõisa pargi lõunaküljel, teisel pool  Võru - Mõniste - Valga maateed. Piirdemüüri keskosas on katkestus, mille otstesse on laotud silikaattellistest postid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated mõisast pärinevad 16. sajandist. Peale Põhjasõda vahetas mõis korduvalt omanikke, kuuludes Delwigitele, Brüggenitele, Wulfidele, Mesenkampffidele, Fölkersahmidele ja vahetult enne võõrandamist Fersenitele. Mõisa peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimese poole keskel või teisel veerandil. Maakivist piirdemüür on rajatud tõenäoliselt 19. sajandi teisel pooles. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Adsel-Koiküll.</span>


source: A
code: 23274
name: Taheva mõisa peahoone varemed
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone põhiplaan oli U-kujuline kahe tiibhoonega tagaküljel. Läänepoolse tiibhoone välisküljel oli väike polügonaalne väljaehitus. Hoone asus kallakul nii, et esiküljel oli nähtav madal soklikorrus, tiibhoonetel paljastus see maapinna languse tõttu niivõrd, et andis välja täiskorruse kõrguse. Peauks oli kõrge ja seda kattis kõrge, mitmete liigendustega barokne kellatorn. Tagafassaadi keskse osa ees, kahe tiibhoone vahel oli eenduva soklikorruse peal balustraadiga piiratud lahtine rõdu. Hoone on varemetes. Osaliselt on säilinud välismüürid koos viimistluse fragmentidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uus peahoone valmis 1908. aastal. Põhiplaani autor oli V.Neumann, lõpplahendus pärineb Riia arhitekt A.Reinbergilt. 1920. aastal mõis riigistati. 1932. aastast oli mõisas Taheva Lastekodu-sanatoorium. 1944. aasta sügisel süüdati peahoone põlema.</span>


source: A
code: 23275
name: Taheva mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on keskmise suurusega (5,9ha). Peahoone ees oli teega piiratud ümmargune muruväljak puudegruppidega. Härrastemaja läänepoolsele küljele oli kujundatud terrass, selle taha tiibhoonete vahelisele alale ristkülikukujuline parter. Uue peahoone ja vana mõisakeskuse vahele jääb ojast paisutatud sopiline paisjärv. Pargikujundusse on haaratud jääkelder ja ait uue peahoone läheduses. Suurem osa majanduskompleksist jäi pargialast väljapoole. Arvatavasti leidis suurem osa C. Rauthi projektist realiseerimist. Vana peahoone paikneb kõrgendikul, selle ette kulgeb hobuserauakujuline tee, mida läänepoolsest küljest ääristab üks kõrvalhoone, arvatavasti teenijatemaja. Väljaku idapoolne külg pole hoonestatud. Seega on mõisasüdamiku planeering olnud regulaarsete tendentsidega. Algse haljastuse juurde kuuluvad ka mõisat piiravad alleed (osaliselt säilinud). Tagaväljak on ulatunud sügavale männipuistu vahele. Peahoonet on ümbritsenud ehisaed edelast ja loodest. Aed on olnud ümbritsevast pargist madalam, eraldatud osalt ehismüüriga, siin on olnud treppe, tiike, skulptuure. Pargi põhiosa poole on jäetud avar otsaväljak, kus on rikkalikult kasutatud dekoratiivpõõsaid. Pargi põhiosa on vabakujuline. Peahoonest loodesse jääb tamme enamusega puistu. Edelas läheb tammepuistu üle männimetsaks, samuti nagu ülejäänud pargipuistugi. Männipuistu on varem olnud kujundatud parkmets oma teedevõrguga ja vaatetelgedega Koiva jõele. Maastik on alleede ja metsatukkade abil kujundatud ka Valga – Hargla maantee suunas. Pargi kõrval on müüriga piiratud vana õunaaed, mille servas on pargi vanimad puud – tammed. Aia edelaosas on vabakujuline põhjaveetoiteline tiik. Sanatooriumi poolses pargiosas on laste mänguväljakud koos mänguvahenditega. Parki on täiendatud 50. ja 60. aastate lõpus. (Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1904.a. koostatud mõisamaade melioratsiooniprojektile on mõisa hoonestus küll märgitud, kuid peaaegu puuduvad teed ja park. 1903.a. koostatud pargi projekt, millel on kujutatud vanad hooned, uus peahoone ja teed. Projekti on signeerinud 1903.a. Tukumsis C.Rauth. Tegemist on tuntud Riia pargiarhitekti C.Kuphaldti ühe õpilase Carl Rauthiga (pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 23276
name: Taheva mõisa tuuleveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline, krohvitud fassaadiga maakividest ja tellisest tuulik. Hoone paikneb mõisasüdamest eemal põllul. Avad paiknevad kohakuti. Avatäited olid algselt puidust, kuid pole säilinud. Tuulikust on säilinud kivist kehand koos krohvi fragmentidega. Interjöörid koos veskimehhanismidega on hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa tuulik on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23277
name: Taheva mõisa karjakastell
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, krohvitud fassaadiga maakividest ja tellisest laudakompleks, mis koosneb neljast hoonest. Kompleks paikneb vana peahoone läheduses esifassaadiga mõisa sissesõidutee suunas. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Laudakompleks koosneb kahest viilkatusega kaetud pikliku kujuga laudast ja nende vahele jäävast madalamast kelpkatusega hooneosast, mis suleb karjahoovi mõisa sissesõidutee poolt vaadatuna. Neljas pisem kelpkatusega hoone paikneb karjahoovi tagaküljel. Kompleksi esifassaadil on säilinud kaks segmentkaarse sillusega kahepoolset ukseava. Lautade otsafassaadidel paiknevad ukseavade kahel küljel aknaavad. Nii uste kui akende avad on algselt olnud krohviraamistuses. Lautade vahele jääva madala kelpkatusega hoone esifassaadil on säilinud algne fassaadirütm ning osaliselt ka seinapindu liigendavate lihtsakoeliste pilastrite vahel paiknevad 5-kaupa grupeeritud kitsad vertikaalsed avad. Hoone on ehitatud ümber mõisas paikneva sanatooriumi abihooneks. Lisaks interjööridele on muudetud avade paigutust fassaadidel, lisades vajadusel uusi ning ümber ehitades vanu. Laudakompleks paikneb mõisa vana kõrvalhoone ansamblis, kuid on selle algse kavatisega nõrgalt seostatud. Kompleksi esifassaadi ees asub väikesemõõtmeline mõisa kaalukoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa laudakompleks on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. 1930. aastatel on hoonete siseruumid ehitatud ümber sanatooriumi abiruumideks. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23278
name: Taheva mõisa kaalukoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega kaetud, maakividest ja tellisest krohvimata fassaadidega abihoone. Kaalukoda paikneb mõisa laudakompleksi vahetus läheduses esifassaadiga küljefassaadiga viimase poole. Avad paiknevad hoone otsafassaadidel. Avatäited on puidust. Kaalukoda on väike tahutud maakividest ehitis. Hoone nurgad on maakividest tahutud kvaadritest, viiluväljad on laotud tellisest. Segmentkaarse sillusega ukseavade raamistuses on kasutatud dekoratiivset tellisladu. Algsed ukseavad on ehitatud väiksemaks, mistõttu on suured kahepoolsed rõhtlaudisega kaetud tiibuksed vahetatud välja väiksemate vastu. Kaalukoda paikneb mõisa vana kõrvalhoone ansamblis, kuid on selle algse kavatisega nõrgalt seostatud. Kompleksi vahetus läheduses asub neljast hoonest koosnev laudakompleks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa kaalukoda on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola. Kaalukoda on mõisa 1930. aastatel asunud sanatooriumi kasutuses.</span>


source: A
code: 23279
name: Taheva mõisa tall-tõllakuur
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, maakividest ja tellisest krohvimata fassaadiga abihoone. Hoone paikneb mõisa sissesõidutee ääres, laudakompleksi ja kaalukoja vahetus läheduses esifassaadiga vana peahoone suunas. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Tall-tõllakuur on piklik tahutud maakividest ehitis, mille algne poolkelpkatus on asendatud viilkatusega. Hoone nurkades on kasutatud tahutud maakividest kvaadreid. Esifassaadil paiknevad sümmeetriliselt kolm väravatega ukseava ning nende vahel rütmiliselt paiknevad aknaavad. Avade segmentkaarsed sillused ja ääred on laotud tellisest. Samasugused ukseavad paikenad ka otsafassaadidel viiluvälja keskosas. Algsed aknaavad on akende välja vahetamisega ehitatud väiksemaks. Hoone paikneb mõisa vana kõrvalhoone ansamblis, kuid on selle algse kavatisega nõrgalt seostatud. Tall-tõllakuuri vahetus läheduses asub laudakompleks ja hoonega samas stiilis kaalukoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa tall-tõllakuur on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23280
name: Taheva mõisa kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvimata fassaadidega maakividest ja tellisest abihoone. Hoone paikneb mõisa sissesõidutee ääres, esifassaadiga vana peahoone ette jääva majandushoovi poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Keldri kohta suhteliselt suuremõõtmelise ehitise seinad on tahutud maakividest ning viiluväljad puidust. Hoone nurgad on maakividest tahutud kvaadritest. Esifassaadi keskel paiknevast ukseavast kummalgi pool on aknaava. Nii ukse- kui aknaavade segmentkaarsed sillused ja äärised on laotud tellisest. Esifassaadil ukseava on ehitatud väiksemaks. Samuti on ümber ehitatud otsafassaadide viiluväljad. Sissesõidutee poolsele viiluväljale on lisatud suur kahe poolega väravaava, millest kahele poole jäävad väravaavast varasemad aknaavad, mille ees olid varem väikeste ruutudega aknad. Algselt sümmeetrilise hoone lõunaossa on lisatud puidust juurdeehitis, mis on ülejäänud hoonega sama katuse all.  Keldrihoone paikneb mõisa vana kõrvalhoone ansamblis, kuid on selle algse kavatisega nõrgalt seostatud. Keldri vahetus läheduses asub tall-tõllakuur ning mõnevõrra kaugemal kaalukoda ja laudakompleks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa kelder on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23281
name: Taheva mõisa jääkelder
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pultkatusega, omapäraselt kaunistatud jääkelder. Esifassaad kaunistatud rikkalikult - heledal krohvipinnal eristuvad ümarkaarsed avad, petikniššid, korrustevaheline hammaslõikega vöötkarniis. Keskel ilus kalasabalaudisega uks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23282
name: Taheva mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valitud proportsioonidega, maakivist soklil, liivakivist poolkelpkatusega (varem sindel) hoone. Esifassaadi keskosa on lahendatud sammasportikusena. Portikuse frontooni viiluväljal segmentkaane kiirtekujulise raamijaotusega aken. Räästaääres hammaskarniis. Peasissepääsuks pealt ümarkaarne ja kalasabalaudisega. Otsafassaadide kelbad vahvärkkonstruktsioonidega</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23283
name: Taheva mõisa veetorn-pumbamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärase arhitektuuriga, madal viilkatusega majake, mille otsas 2-korruseline 8-nurkne torniosa. Torniosa esimese korruse ulatuses kõrgel paekivisoklil. Aken jaotatud 16-ruuduliseks. Pumbamaja osa aken 9 osalise ruudujaotusega, pealt kergelt ümarkaarne.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 23284
name: Taheva mõisa küün
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, algselt poolkelpkatusega, tellistest ja palkidest krohvimata fassaadiga abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest eemal majandushoovi juurde viiva tee servas. Avad paiknesid hoone servas. Avatäited olid puidust. Keskmise suurusega hoone toetus korrapärase asetusega tellispostidele. Seinapind postide vahel oli ehitatud rõhtpalkidest. Rõhtpalkidest olid ka viiluväljad hoone otstes. Küün asub mõisa hooneterühmi ühendava tee ääres, 19. sajandi keskpaigal rajatud majandushoovi ning 19. sajandi teisel poolel ehitatud aidahoone ja jääkeldri vahelisel ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa küün on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23285
name: Taheva mõisa härjatall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, algselt viilkatusega kaetud, maakividest ja tellistest krohvimata fassaadiga abihoone. Pikliku kujuga hoone paikneb mõisasüdamest eemal majandushoovis. Põhimahus on seinad laotud tahutud maakividest, avade raamistuses on kasutatud ka tellist. Tallihoone moodustab koos viinaköögi, viinakeldri ja sepikojaga ühtse tiigi ümber koonduva majandushoonete kompleksi, mis paikneb mõisasüdamest mõnevõrra eemal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa härjatall on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23286
name: Taheva mõisa viinaköök
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatusega, krohvitud fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest eemal majandushoovis esifassaadiga hooneterühma keskele jääva tiigi suunas. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Hoone esifassaadile on sissekäigu ette lisatud tuulekoda. Viinaköök moodustab koos viinakeldri, tallihoone ja sepikojaga ühtse tiigi ümber koonduva majandushoonete kompleksi, mis paikneb mõisasüdame äärealal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa viinaköök on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. 20. sajandil on hoone kohandatud elamuks. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23287
name: Taheva mõisa sepikoda
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, poolkelpkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest eemal majandushoovis esifassaadiga kõrvalhoonetest mööda viiva tee suunas. Avad paiknevad korrapäratult. Avatäited on puidust. Sepikoja seinad on laotud maakividest. Avade raamistuses on kasutatud telliseid. Esifassaadi keskosas paikneb kelpkatusega kaetud eeskoda. Hoone idanurgas asub ulualune, milleni pääseb mõlema fassaadi servas paiknevate laiade korvkaarse sillusega kaetud väravate läbi. Hoone viiluväljadel on olnud poolkaare kujulised aknaavad. Sepikoda moodustab koos viinakeldri, viinaköögi ja tallihoonega ühtse majandushoonete kompleksi, mis paikneb mõisasüdame äärealal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa sepikoda on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23288
name: Taheva mõisa viinakelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, poolkelpkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest abihoone. Hoone paikneb mõisasüdamest eemal majandushoovis esifassaadiga hooneterühma keskele jääva tiigi suunas. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Viinakeldri seinad on laotud maakividest, akna raamistuses on kasutatud tellist. Ukseava paikneb esifassaadi keskel, sellest kahel poole jäävad aknaavad. Suuremad avad on ka hoone otsafassaadidel. Viinakelder moodustab koos viinaköögi, tallihoone ja sepikojaga ühtse tiigi ümber koonduva majandushoonete kompleksi, mis paikneb mõisasüdame äärealal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis asutati 17. sajandil. Põhjasõja järgselt kuulus mõis nii von Delwigitele kui von Kosküllidele. Alates 1813. aastast kuni võõrandamiseni kuulus mõis von Wulfide aadlisuguvõsale. Mõisa viinakelder on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi keskel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Taiwola.</span>


source: A
code: 23289
name: Taheva mõisa aia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi kõrval olev maakivimüür piirab vana õunaaeda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23290
name: Laatre kirik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laatre Laurentsiuse kirik on ühelööviline, arvat. võlvitud pikihoonega, 4-nurkse koorilõpmiku ja ümarkaarsete akendega. Ümberehitusel muudeti aknapealsed teravkaarseiks. Sisustuses on neorokokoo kantsel ja altarikapp maaliga "Kristus ristil". (EA) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud mahapõlenud puukiriku asemele 1831. Ümberehitusel 1872 ehitati pikihoone poolse sammastepaari kohale puidust haritorn. 1881 ehitati vastu O-seina maakivist käärkamber. 1872 sai kirikusaal lameda laudadest silindervõlvi, haritorni alla ehitati oreliväär.</span>


source: A
code: 23291
name: Laatre kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikut ümbritsev aed on piiratud puudega. Aeda on istutatud väärtpuid (põhiliselt pärnad, kuused ja elupuud), millised on osaliselt säilinud. Praeguse seisuga ei ole näha ühtki maapealset säilinud mälestusmärki või risti. Rõhuv osa aiast katab muru. Kiriku aia sees asub ka sinna ehitatud puukuur ja välikäimla. Tormid on aegade jooksul palju puid murdnud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaed ümbritseb 1831. aastal ehitatud kirikud, mis püstitati varem samas kohas paiknenud puukiriku asemele. Tõenäoliselt on kirikuaed rajatud  esimese või hilisema kiriku valmimise järel. 2006. aastal avati kalmistuaias mälestuskivi sõjaväetegelasele, major Friedrich Kurele (1898-1945), kes hukkus 1945. aastal Valgamaa metsas.</span>


source: A
code: 23292
name: Paju mõisa peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisklassitsistlik, 2-korruseline lakooniline kivihoone. Kaetud madala kelpkatusega (toolvärk C.Caplan, 1873). Katust ääristab hammaskarniis, akendel lihtsad ehisliistud. Otsfassaadide juurdeehitused tehti 1950.a-il. Soklikorrus on võlvitud. Siseruumid ümberehitatud. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1748 eraldati Paju mõis (Luhde Grosshof) Lätis asuvast Luke (Lugoži) mõisast ning omanikuks sai Gotthard Wilhelm parun Wrangell, kes 1750. aastal müüs mõisa W.G. Barclay de Tollyle. Mõis vahetas tihti omanikke: J.G.Thomsen 1760,4 lisaks veel mõned linnakodanikud näiteks raehärra J.R.Schroder 17874, von Schumann, von Maydell, von Richter, 1837 – 1856 oli omanik von Jürgensohn, kes müüs mõisa Victor von Strykile. Viimane omanik 1887 oli Leon Baron Preytagh-Loringhoven. 1922 mõis riigistati ning jagati asunike vahel. Hiljem oli mõisas kool. 1960. aastast on mõisas internaatkodu. Hetkel (2003) on mõisas MTÜ Paju Hooldekodu.
Härrastemaja ehitatud 19.s. keskel.
</span>


source: A
code: 23293
name: Paju mõisa park ja alleed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike (3,5 ha) park on vabakujuline mõningate regulaarsete elementidega. Asub avamaastikus ja  on suhteliselt tasane, väikese langusega Pedeli jõe suunas. Park asub suure oru laugjal nõlval. 
Esiväljak on piklik, lõunast teega piiratud poolkaar ning on ääristatud puudegruppidega. Hilisem tihe juurdeistutus on väljakut rikkunud. Esiväljakule suubub suurelt maanteelt kaks sissesõiduteed tammealleedega, üks Valga poolt, teine Tsirguliina poolt. Tagaväljak on olnud pikk kitsas välu, avatud vaatega maastikku. Väljak on hiljem viljapuid täis istutatud, ääristatud kuusehekiga. Tagaväljaku küljelt suundub jõe suunas vana pärnaallee, mis lõpeb väikese ümara platvormiga. Siin võis varem puidust pargipaviljon olla. Siit on hea vaade avamaastikku alla Pedeli jõe orgu.
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algne park on olnud regulaarne, pärit ilmselt 18. sajandi lõpust. Rekonstrueeritud 19. sajandi II poolel. Hiljem on parki täiendatud vähemal määral.</span>


source: A
code: 23294
name: Sooru mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega puithoone, põhiosas tahutud rõhtseintega. Kaetud poolkelpkatusega. katendiks laast.  Otsaseinte poolviilud tellisetäitega vahvärkseintega. Telliste pind krohvitud. Esifassaad on taandatud ulualuseks, mille räästast kannavad uued lihtsad puittulbad. Säilinud algsed ruutkalasabamustris uksed</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23295
name: Sooru mõisa ait-kuivati
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike krohvimata, lõhutud maakivihoone. Kaetud laastkatendiga viilkatusega. Räästad laialt üleulatuvad. Sarikajalad kujundatud. Püstlaudadest otsaviilu ees on viimane sarikapaar avatud koos penniga. Sarika välispind on  profileeritud. Hoone otsafassaad on viilu all tugevasti taandatud ulualuseks, kus paiknevad uksed. Ulualuse räästast kannavad väga massiivsed konsooltalad. Omab puidust  tuulutuskorstna ja tellistest küttekorstna. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.a  IV v. </span>


source: A
code: 23296
name: Sooru mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park (5,8ha)on kaheosaline, eraldatud ojakestega. Peahoone asetses kõrgel ja kitsal neemikul, mistõttu väljakuid hoone ümber ei kujunenud, on vaid kitsam väljak majandushoonete suunas eeshooviga. Peahoonepoolses pargiosas on olnud järvele laskuvad terrassid, mis on tänapäeval vaevumärgatavad. Puistu on vabakujulise paigutusega, kohati väga tiheda istutusviisiga, kohati oru suunas vaateid avav. Pargist väljub pärnaallee. Oja ääres on suurem pargiaas, mis lõpetatud enne Valga maanteed suure tammikuga, mis on rajatud 20. sajandi alguses. See moodustab pargi teise osa. Märkimisväärne on, et tammed on istutatud ridades. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19. sajandi II poole alul, täiendatud 20.s. algul. Sõjas tugevalt kahjustatud.</span>


source: A
code: 23297
name: Elamu Tõrvas Kevade t. 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2- korruseline väljaehitatud katusekorruse ja kõrge viilkatusega krohvitud kivihoone, mille lihtsaid fassaade ilmestavad aknaavade eenduvad krohviraamistused ja katusekarniis. L-kujulise plaaniga hoone põhimaht paikneb Kevade tänava ääres, millega liitub hoovi suunal samas võtmes tiibhoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910. või 1920. aastatel.</span>


source: A
code: 23298
name: Haigla Tõrvas Tartu t. 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline krohvitud kivihoone valmis oma esialgsel kujul 1939. aastal. Algsest esindustraditsionalistlike detailidega funktsionalistlikust hoonest on säilinud osaliselt ümberehitatutena vaid kivimüürid. Hoone taastati pärast sõda stalinistlikus võtmes. Hoone tänavapoolne fassaad on kaetud kahes toonis terrasiitkrohviga. 1939. aasta fassaadilahendusest on säilinud teise- ja kolmanda korruse akende paigutus ning korruseid läbivad liseenid. Tänavatasandil on algsete vitriinakendega äriruumide asemel korrapäraste aknaavade ja fassaadi keskmes paikneva peauksega rusteeritud esimene korrus ning esimese- ja teise korruse vaheline karniis. Hoone kõrvalfassaadidel on kasutatud tavalist tsementkrohvi. Hoone otsaseinu kaunistavad rõdud. Funktsionalistlik lamekatus asendati taastamistööde käigus stalinismile omase kõrge kelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1939. aastal Tõrva Ühispanga hooneks. Maja põles 1944. aastal ja taastati pärast sõda muudetud kujul. Pärast taastamist oli hoones rajooni täitevkomitee, seejärel kasutusel haiglana.</span>


source: A
code: 23299
name: Kauplus-elamu Tõrvas Tartu t. 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kõrge katuse ja väljaehitatud katusekorrusega hilisjuugendlik kivimaja, mille rahutu fassaadi keskteljel paikneb kolmnurkfrontooniga ukseava. Fassaadi keskseks elemendiks on teise korruse tasandil paiknev ärkel, mis peegeldub ka kõrval asuva hoone fassaadil. Kaks hoonet moodustavad ühtse kompleksi. Sissepääs hoovi paikneb kangialuses hoonete nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910. aastatel ühes kõrval asuva hoonega. Hiljem on osaliselt muudetud teise korruse aknaavade paigutust.</span>


source: A
code: 23300
name: Apteek-elamu Tõrvas Tartu t. 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhimahus 3-korruseline, fassaadi suhtes risti asetseva  4-korruselise kitsama hoonemahuga kivihoone, mille tänavaäärset funktsionalistliku kompositsiooniga fassaadi ilmestavad art decost inspireeritud traditsionalistlikud elemendid, nagu alumise korruse äriruumide akende vahedest kujundatud poolsambad ja 4-korruselises hoonemahus paikneva sissepääsu ja akende stiliseeritud astmikportaali meenutav geomeetriline raamistus. Algselt on hoone olnud korruse võrra madalam. Korruse lisamisel on üle võetud hoone arhitektuurikeel, mistõttu sulandub juurdeehitus orgaaniliselt algsesse hoonemahtu ning moodustab viimasega ühtse terviku. Tänavaäärse fassaadi vasakpoolses osas on korruste vahed markeeritud fassaadikujunduses domineerivate horisontaalsete karniisidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1930. aastatel. Algselt põhimahus 2-korruselisele ja osaliselt 3-korruselisele kivihoonele on mõlema hoonetiiva ulatuses lisatud hilisema juurdeehitusega üks korrus.</span>


source: A
code: 23301
name: Kauplus-elamu Tõrvas Tartu t. 6
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3- korruseline krohvimata kollasest tellisest hoone. 1930. aastate esindustraditsionalismile omaste fassaadidetailide ja funktsionalistliku kompositsiooniga hoone tänavafassaadile annab sümmeetrilise ilme akende ja nelinurksete orvadega astmelise frontoonina kujundatud katusejoon. Fassaadil domineerivad teise- ja kolmanda korruse korterite horisontaalsed kolmikaknad. Hoone teise- ja kolmanda korruse korteritesesse viiva trepikoja aknad asetsevad sissepääsu kohal ühtse vertikaalse plokina hoone paremas servas. Hoone esimese korruse kaupluseruumidel on suured vitriinaknad. Nii hoone avatäidete paigutus kui jaotus on iseloomulik funktsionalistlikule arhitektuurile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1930. aastatel. Hiljem on lisatud katuse tänavapoolsesse serva metallist balustraad.</span>


source: A
code: 23302
name: Tõrva kõrts
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline pikk poolkelpkatusega dekoratiivselt laotud maakividest kõrtsihoone, mille ukse- ja aknaavade raamistuses on kasutatud punaseid, osaliselt fassaadi seinapinnast eenduvaid savitelliseid. Algselt paiknes hoone keskosas kõrts ja öömaja ning otstes tallid, kuid hoone sisemist ruumilahendust on aastakümnete jooksul vastavalt vajadusele korduvalt muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1890. aastatel samal kohal paiknenud puidust kõrtsihoone asemele, mis hävis tulekahjus 1890. aasta sügisel. 1920. aastateks oli kõrtsihoone jagatud mitmete kaupluste vahel, mistõttu muudeti ka avade paigutust. 1930. aastatel said hoone kolm fassaadi krohvikatte. Kõrtsihoone eksterjöör restaureeriti 1990. aasta lõpus. Hoone on kasutusel ära- ja ühiskondliku hoonena.</span>


source: A
code: 23303
name: Kauplus-elamu Tõrvas Valga t. 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3- korruseline terrassitkrohviga kaetud 1930. aastate esindustraditsionalismile omaste fassaadidetailide ja funktsionalistliku kompositsiooniga kivihoone. Põhiosas sümmeetrilist tänavafassaadi ilmestavad teise- ja kolmanda korruse aknaid ühte liitvad püstraamistused. Fassaadi vasakul küljel paikneb geomeetriliselt stiliseeritud portaaliga teise- ja kolmanda korruse sissepääs.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1938. aastal Helme Ühispanga pangahooneks. Projekti autoriks Valga maainsener G. Saar. Hoone esimesel korrusel paiknes Helme Majandusühisus, teisel korrusel pangaruumid ja kolmandal korrusel Helme Põllumeeste konvent. Hiljem asus hoone esimesel korrusel postkontor ja kauplus, teisel korrusel kontoriruumid ning kolmandal korrusel korterid.</span>


source: A
code: 23304
name: Kauplus-elamu Tõrvas Valga t. 3
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline korrapärase fassaadirütmi ja kõrge katusega kivimaja, mille esimesel korrusel paiknevad äriruumid ja teisel korrusel korterid. Kaupluseruumide sissepääs paiknes algselt Valga ja Kevade tänavate nurgal. Teise korruse korteritesse viiv sissepääs asub hoone Valga tänava poolse fassaadi vasakul küljel. Sissepääsu kohal asub trepikoja püstaken.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920. aastatel või 1930. aastate esimesel poolel.</span>


source: A
code: 23305
name: Kauplus-elamu Tõrvas Valga t. 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline kõrge katuse ja väljaehitatud katusekorrusega hilisjuugendlik kivimaja, mille rahutu fassaadi keskteljel paikneb kolmnurkfrontooniga ukseava.  Fassaadi keskseks elemendiks on teise korruse tasandil paiknev ärkel, mis peegeldub ka kõrval asuva hoone fassaadil. Kaks hoonet moodustavad ühtse kompleksi. Sissepääs hoovi paikneb kangialuses hoonete nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910. aastatel ühes kõrval asuva hoonega.</span>


source: A
code: 23306
name: Tõrva kino
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline stalinistlik kinohoone, mille kehand on ehitatud punastest savitellistest ja kaetud lubikrohviga. Esifassaadi dominandiks on kaaravaga kolmnurkfrontoon, mida toetavad neli massiivset sammast. Peasissepääs paikneb esifassaadi keskel, väljapääsud kahel pool maja külgedel. Fassaadikujunduse läbivaks motiiviks on kõrged kaaravadega aknaavad. Säilitamaks kino välisilmes sümmeetrilist aknaavade rütmi on kinosaali ja teiste funktsioonilt pimedate ruumide juures kasutatud petikaknaid. Nii ukse- kui aknaavad on krohviraamistusega. Katust on algselt katnud sile eterniit. Vihmaveesüsteem ning ventilatsioonikorstnad on valmistatud terasplekist. Tagaküljel paikneb eraldi sissepääs abiruumidesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1950. aastatel tüüpprojekti järgi. Avati 1953. aasta 1. septembril kino „Koit“ nime all. Kino tegutses hoones vaheaegadeta kuni 2004. aasta suveni.</span>


source: A
code: 23307
name: Elamu Tõrvas Veski t. 1
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline väljaehitatud katusekorruse ja poolkelpkatusega ristpalkhoone, millega liitub tänava pool madalam, esimesest tõenäoliselt hilisem, viilkatusega hoonemaht. Poolkelpkatusega vanem osa paikneb tänavaga paralleelselt krundi sisemuses jõe suunas langeval kallakul, mistõttu on hoone all kõrge krohvitud maakividest soklikorrus, millel on eraldi segmentkaare ja laia ukseavaga sissepääs. Vanema hooneosa planeering ja aknaavade paigutus on sümmeetriline. Veski tänava poolne hilisem hoonemaht liitub jõepoolse varasema hoonemahuga asümmeetriliselt Valga tänava poolsel nurgal. Tänavapoolse hoonemahu aknaavad ja avatäited erinevad jõepoolsest nii suuruse kui kuju poolest. Sissepääs paikneb L-tähe kujulise hoone sisenurgas. Jõepoolsel küljel on hoonel pisem väljaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880. aastatel.</span>


source: A
code: 23308
name: Elamu Tõrvas Veski t. 2
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk 1-korruseline krohvitud maakividest sokli ja viilkatusega ristpalkhoone, mis paikneb asula südames endise turuplatsi servas. Tänu mitmetele ümberehitusele on avad ning avatäited fassaadidel eri suuruse ja kujuga. Nii esi- kui tagafassaadi keskosas paikneb varikatusega sissepääs. Veski tänava poolse tahveluksega sissepääsu kohal oleva varikatuse äärt kaunistab metallpits. Veel on sissepääs ka hoone edelapoolses otsaseinas ning varem on sissepääs paiknenud ka hoonega Valga tänava äärses otsaseinas liituva väiksemahulise juurdeehitise Veski tänava poolsel küljel, kuid viimane on suletud ja uksepiirde ulatuses voodrilaudadega üle löödud. Iseloomulikeks detailideks on katuse kanneleeritud sarikaotsad ning otsafassaadide kahe erineva kujundusega viiluväljad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud osaliselt 1880. aastatel. Hiljem on hoonet juurdeehitusega pikendatud ja ümber ehitatud.</span>


source: A
code: 23309
name: Elamu Tõrvas Veski t. 3
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline madala sokli ja poolkelpkatusega ristpalkhoone, mis paikneb asulale iseloomulikult tänava ääres krundi perimeetril. Ümberehituste käigus on hävinud fassaadi originaaldetailid, kuid säilinud on aknaavade sümmeetriline paigutus ning hoone üldilme.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880. aastatel.</span>


source: A
code: 23310
name: Elamu Tõrvas Veski t. 4
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline madala sokli ja poolkelpkatusega ristpalkhoone, mis paikneb asulale iseloomulikult tänava ääres krundi perimeetril, endise turuplatsi servas. Hoone fassaadil on muudetud aknaavade suurust ja paigutust ning ümberehituste käigus hävinud on enamus fassaadi originaaldetaile. Hoone tänavapoolset fassaadi ilmestavad sümmeetriliselt paiknevad ukseavad. Fassaadi piirdelauad ja voodrilaudade ühenduskohad on kujundatud lihtsavormiliste liseenidena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880. aastatel.</span>


source: A
code: 23311
name: Elamu Tõrvas Veski t. 5
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline madala sokli ja viilkatusega ristpalkhoone, mis paikneb asulale iseloomulikult tänava ääres krundi perimeetril. Lihtsa horisontaallaudisega kaetud fassaadide tänavapoolseid nurki kaunistab vertikaalset kivikvaaderdust imiteeriv puidust nurgakett. Hoone otsafassaadide viiluvälju tõstab omakorda esile dekoratiivne püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi lõpukümnenditel.</span>


source: A
code: 23312
name: Trafoalajaam Tõrvas Veski t. 6
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline tornilaadne madala kelpkatusega krohvitud tellistest trafoalajaama hoone, mille eklektilise arhitektuurikeelega fassaadidel domineerivad massiivsed krohvipinnal markeeritud tumedamad nurgakvaadrid ning teise korruse seinapinda liigendavad heledad pilastrid. Hoone katusel on tuulutuskorstnad, räästa all karniis ning esimese ja teise korruse vahel vahekarniis. Esimese korruse seinapinnas paiknevad tänava tasandil mitmed ühe- ja kahe poolega ukseavad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1930. aastatel.</span>


source: A
code: 23313
name: Tõrva vesiveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikka, algselt tee poolt 1-korruselist ja jõe poolt kõrge väljaehitatud maakividest sokliosaga 2-korruselist kõrge kelpkatusega ristpalkhoonet hoonet on korduvalt ümber ehitatud. Nii hoone esi- kui tagafassaadile on lisatud katusest välja ulatuv ärklikorrus. Hilisemate ümberehituse käigus on hoone teepoolse fassaadi keskosa esimene- ja ärklikorrus liidetud ühe fassaadi taha, mistõttu on hoone keskosa muudetud 2-korruseliseks. Jõepoolses osas on ümberehitustest jäänud puutumata soklikorruse maakividest laotud seinad ning neis paiknevad algsed avad koos avatäidetega. Hoone edelapoolse otsa alt voolab läbi veski töös hoidnud oja.  Hoovis on säilinud vesiveski tamm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880. aastatel. Kohalikus kontekstis tuntud kui Tultsi veski Lammase majas.</span>


source: A
code: 23314
name: Elamu Valgas Aia t. 6
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, ühekorruseline ristpalkhoone maakivisoklil, kaetud viilkatusega. Ristkülikukujulise põhiplaani ja heade proportsioonidega. Fassaadilahendus sümmeetriline; kesksest peauksest mõlemal pool asetsevad paarisaknad.  Aknad olid suletud luukidega. Puitelamu moodustab omanäolise terviku kõrvaloleva puitelamu ja nende vahel säilinud kõrge ning suletud puitaiaga. Hoone on fassaadi ilustavad hoonetüübile omaselt tagasihoidlikud nurgalauad, akna piirdeliistud ja tahveluks. Tänavapoolne uks on hiljem kinni ehitatud (omane väga paljudele Valga vanematele puitmajadele). Ukse asukoht on aga alles jäänud piirdeliistuga hästi eristatav. Pooled mälestise algsetest akendest on vahetatud plastikakende vastu. Uuem on ka üks tagaõue ustest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb kinnistu tänavapoolsel küljel. Kinnistule pääseb läbi võrkaiast väravate, ülejäänud kinnistu on piiratud lippaia ning läänepoolselt küljelt ka osaliselt telliskivimüüriga. Kinnistul on lisaks mitmeid kõrvalhooneid: garaažiga ühendatud kõrvalhoone, mis funktsioneerib sauna ja ka lisa- eluhoonena. Samuti on kinnistul kuur ning kasvuhoone, kinnistu tagumises osas ka aiamaa. Kõrghaljastus kinnistul puudub, leidub vaid madalamaid põõsaid ning lillepeenraid. Samuti asub kinnistu keskel ka väike veesilm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt 19. sajandi esimesel poolel rajatud tüüpiline väiksem tänavaäärne puitelamu.</span>


source: A
code: 23315
name: Elamu Valgas Aia t. 8
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, viilkatusega, ristkülikukujulise põhiplaaniga ristpalkhoone. Fassaadilahendus sümmeetriline, kesksest peauksest mõlemal pool asetsevad paarisaknad. Keskteljest on pisut nihkunud läbi kahe korruse ulatuv kolmnurkfrontooniga risaliit. Dekoorielementidest on säilinud ilusad avade profileeritud piirded ja aknaalused ehisraamid. Tagahoovis olev maht on hilisem juurdeehitus (va sissepääs keldrisse). Hoone fassaadi ilmestavad akende luugid, piirded, karniis ja akende alused dekoratiivlauad. Erinevalt kõrvalmajast on säilinud tänavapoolne sissepääs kahepoolse tahvelukse ja valgmikuga. Ka maja teine korrus on välja ehitatud. Kõrvalmajast erinevalt on hoone kõik avatäited on puidust, arhailisem näib ka väikse elamu kõrvalhoone tagaõuel. Hoone küljel paikneb vanadele puitelamutele iseloomulik väravaga plankaed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Elamu asub pikliku kinnistu tänavapoolses servas. Hoovi pääseb kinnise ja kõrge plankaia värava kaudu. Kinnistu on piiratud võrkaiaga. Krundil paikneb ka saun, puukuurina kasutatav hoone ja kilest kasvuhoone. Kinnistu põhjapoolses osas on palju viljapuid ja -põõsaid. Maja paikneb Säde pargi vahetus naabruses. Hoone lääneseina ees on vastasoleva pangahoone parkla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi esimesel poolel.</span>


source: A
code: 23316
name: Elamu Valgas Aia t. 12
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja esinduslikum fassaad on pööratud pargi poole. Hoone on kahekorruseline, lameda viilkatusega, pargipoolsel küljel liigendab fassaadi kolmekorruseline torn. Fassaadidekoor on rikkalik - esimese korruse rustika, vahekarniisid, teise korruse akende alused ehisväljad, lai korrustevaheline vööt, akendepealsed karniisid ja akende raamistused, puitpitsiga kaunistatud räästaviilus ja nikerdatud sarikapead. Nõukogude ajal Pioneeride Majana kasutusel olnud hoonele ehitati 1972. aastal juurde 120-kohaline saaliosa. Alates 1996. aastast asub majas Valga Keskraamatukogu. Uues osas asub ka raamatukogu peasissepääs. Risttahukalise kehandiga, fassaadi ühel küljel veidi eenduv risaliit ja teisel massiivne ruudukujulise põhiplaaniga 3-korruseline torn. Fassaadil on teistelegi K. Schmidti ehitatud hoonele iseloomulikke neorenessanslikke detaile nagu lai korrustevaheline vööt, rõhtliigendusega torn jm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Säde pargi serval. Kinnistul on sillutatud kõnniteed, laste mänguväljak ja hooldatud lillepeenraid. Hoone algse osa põhjaseina sissepääsu ette on rajatud autoparkla. Kinnistu piiridesse jäävad mõned kõrgetest pargipuudest. Ajalooline torniga villa moodustab pargialaga tervikliku ja õdusa avaliku keskkonna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Villa tüüpi historitsistlikus stiilis hoone on ehitatud ehitatud ja projekteeritud Karl Schmidti poolt 1902. aastal Kaagjärve mõisavalitseja Zenckeri tellimisel.</span>


source: A
code: 23317
name: Pangahoone Valgas Aia t. 18
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisjuugendlik kompaktse mahuga 3-korruselise kivihoone telgsümmeetrilist tänavafassaadi liigendavad mõõdukalt eenduvad külgrisaliidid ning faktuur- ja silekrohviga viimistletud pinnad. Külgrisaliitide ülaosas ääristab horisontaalse aknaavaga seinapindu geomeetriline ornament, mille kohal paiknevad lamedad kolmnurkviilud, mis korduvad külgrisaliitide vahelisel krohvipinnal markeeritud mansardkorruse motiivi ülaosa lahenduses ja annavad hoonele rütmilise silueti. Külgrisaliitide geomeetrilist ornamenti jätkab mansardkorruse motiivi räästas  hammasfriis. Fassaadi keskosa kujundavad esimese korruse kolm suurt stiliseeritud päiskividega kaarakent ja teise ning kolmanda korruse paariti paiknevad aknaavad, millest ülemised on samuti kaarja sillusega. Hoone toetub rustreeritud maakividest soklile. Esimese korruse seinapind on keskosas liigendatud aknaaluste orvade ja akendevahelise friisiga. Sissepääsud paiknevad külgrisaliitide keskosas krohvile markeeritud silluskaartega orvades kõrvuti aknaavadega, millel ühesugused kolmetahulised sillused. Orvadega külgnevad krohvipinnad on liigendatud horisontaalse viirutusega. (Oleg Kotšenovski, 1999)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub kinnistu tänavapoolses osas ning hõlmab kogu krundist umbes kolmandiku. Kõrvalhooned kinnistul puuduvad, samuti piirded. Kinnistule on vaba juurdepääs. Kinnistu idapoolne külg on asfalteeritud parkla tarbeks. Kinnistu loodepoolne osa on asfalteerimata ning rohtunud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910. aastate esimesel poolel insener Georg Hellati osalusel. (Oleg Kotšenovski, 1999)</span>


source: A
code: 23318
name: Pangahoone Valgas Aia t. 20
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsismi klassitsistlikus võtmes lahendatud 1-korruseline krohvitud kivihoone asub linnaruumis kahe tänava nurgal.  Aia tänava poolse sümmeetrilise peafassaadi keskteljel paikneb lihtne portaal, milles on kaarja sillusega ukseava. Sissepääsu ees on kahe poolega tahveluks ja selle kohal kaarsillusega avauses valgmik. Ukseava asukohta rõhutavad kergelt eenduv keskrisaliit ja astmikfrontoon katusel. Hoone soklit katab kvaaderdatud krohv. Ülemisi seinapindu liigendavad räästaalune karniis, aknaavade stiliseeritud päiskividega krohviraamistused, akendealused orvad ja rustreeritud nurgalahendused. Puiestee tänava poolsel fassaadil domineerib asümmeetriliselt paiknev viilualuse väljaehitatud katusekorrusega keskrisaliit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ristmikuäärse krundi lõunapoolseks piiriks on hoone sein. Selle ees Aia tänaval on kõnnitee, samuti Puiestee tänava pool. Kinnistul põhjapoolsel küljel on muruplats. Kõrghaljastus puudub. Kinnistut aiaga piiratud ei ole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 23319
name: Valga kirik
type: ehitismälestis
alt_id: 528
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku arhitektuur kuulub perioodi, mida stiililiselt iseloomustab üleminek barokilt varaklassitsismile. Kiriku polügonaalne üldkuju, ovaalne saalruum ja kergelt nõgusa joonega murdkelpkatus on Eesti kontekstis haruldased. Arhitektuurset üldlahendust toetavad kõrgetasemeliselt teostatud detailid: kolmnurkfrontooniga portikuse motiiv külgfassaadil, jõuline nurgarustika ja baroksed katusaknad. Varaklassitsismile viitavad komposiitkapiteelidega laiad pilastrid, lünetilaadse valgmikuga välisuksed ja tiheda ruudujaotusega kõrged aknad, millele seinte ülaosas sekundeerib osaliselt ovaalse kujundusega akende rida. Arhitektuurilt veidi rangem on tihedalt pilastritega liigendatud, kõrge metallkiivriga kolmeastmeline torn,  mille nelja fassaadi ülaosas paiknevad tornikella numbrilauad. Telgsümmeetrilise põhiplaaniga kiriku valgusküllase peegellaega interjööris domineerivad kümnele toskaana sambale toetuv barokse joonega oreliväär ning kirikuga üheaegselt valminud varaklassitsistlik altarisein. Sisustusest väärivad veel esile tõstmist 19. sajandi teisest poolest pärinevad kantsel, historitsistlikud lühtrid ning plekkahjud. (Juhan Maiste, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valga Jaani kirik on ehitatud Riia arhitekti Christoph Haberlandi kavandi järgi. Kiriku nurgakivi pandi 1787. aastal, hoone kehand koos torniga valmis 1789. aastal ja kirik pühitseti sisse 1816. aastal. Kiriku altar, kantsel, orel ja lühtrid pärinevad 19. sajandist.</span>


source: A
code: 23320
name: Valga Raekoda
type: ehitismälestis
alt_id: 529
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on rajatud paekivivundamendile, rõhtpalkidest seinad on kaetud rõhtsa laudvoodriga. Lihtsa ristkülikukujulise põhiplaaniga pikka hoonekorpust liigendab kaht korrust läbiv kolmnurkfrontooniga keskrisaliit. Esifassaadiga analoogne oli enne ümberehitamist ka hoone õuefassaad. Hoone üldmahus domineerib kõrge S-kividega kaetud poolklepkatus, mille keskkohal kõrgub väheldane telkkiivriga kaetud 8-kandiline ümarkaarsete akendega haritorn. Hoone interjöörides on jälgitav algne plaanilahendus, kus nagu fassaadilahenduseski valitses range sümmeetria. Hoone keskosa võttis enda alla vestibüül paraadtrepiga. Pikiteljel kulges vahekoridor, millest kahele poole jäid ametiruumid. Hoone oli juba algselt katusekorrusega, kus paiknesid mõned kasutatavad ruumid. Lõunapoolne osa hoonest on kallerdatud, keldriruumid on tellistest silindervõlvidega. (Anne Lass, 1984 ja 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raekoda ehitati Valga peaväljaku ja endise turuplatsi äärde vana vahimaja kohale aastatel 1864-66. Hoone haritorni tipus olev tuulelipp kannab aastaarvu 1865. 19. ja 20. sajandi vahetusel toimusid hoones mitmed ümberehitused: katusekorruse õuepoolne külg ehitati välja täiskorrusena ning hoone sai uue kujundusega välisviimistluse, mille käigus vahetati välja suurem osa laudvoodrist, mida varem iseloomustas klassitsistlik fassaadidekoor räästaaluse konsoolkarniisiga, vööndsimsid, profileeritud püstlaudisest liseenid ja ristkülikukujulised ehisraamid akende all. Hoone restaureeriti 1989. aastal. (Anne Lass, 1984 ja 1999) Hoones paiknevad Valga linnavolikogu ruumid, turismiinfokeskus ja arenduskeskus.</span>


source: A
code: 23321
name: Pangahoone Valgas Kesk t.12
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline  esindushoone, linna peatänaval, nn. Saksa pank. Stiililt juudendklassitistlik, kus traditsiooniliste art nouveau elementide kõrval  on kasutusel ka antikiseerivad jooni. Viimaste hulka kuulub joonia kapiteelidega paarissammastele toetuv keskrisaliiti rõhutav kolmnurkfrontoon hoone peafassaadil. Rajatise juugendlikku iseloomu püüab samas rõhutada üldine akende jaotus ning akendevahelised ovaalsed kaunistused. Kaarjate vitriinakendega I korruse seinapind on viimistletud faktuurkrohviga. Hoone on kaetud kõrge kivikatusega. Panga operatsioonisaal asus II korruse tänavaküljel, esindustrepp hoovipoolses ümareendis. III korrusel ja hooviplokis olid korterid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone valmis 1912. aastal, autoriks on peetud Riia arhitekt W. Roessler`it koostöös arhitekt H. Johansoniga. Rekonstrueeritud haldushooneks.</span>


source: A
code: 23322
name: Apteek-elamu Valgas Kesk t.13
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsismile omaste ehisdetailidega puithoone moodustab kõrvaloleva kortermajaga haruldase terviku. Fassaadil domineerivad nikerdatud ehisraamistused ümber akende ja ukse ning ehiskonsoolid räästas. Välisilmet kujundab ka massiivne vahekarniis, dekoratiivsed raamid, petikaken ja kvaaderkivisid imiteeriv puitklotsidest nurgalahendus. Eriliseks muudab hoone ka Valgala vanemale arhitektuurile omane nurgatorn. Puithoone õuepoolne lisamaht on laotud kvaliteetsetest savitellistest. Ümarakna ja terava kiivriga nurgatorn ilmestab efektselt linnatuumiku tänavapilti raekoja hoone ja Jaani kiriku vahetus naabruses.  Hoone alakorruse esialgne interjöör on muudetud hilisemate ümberehituste tulemusel, ruumijaotus on algne vaid osaliselt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puithoone on rajatud 19. sajandi ja 20. sajandi vahetusel. Valmis tõenäoliselt aastal 1900.</span>


source: A
code: 23323
name: Elamu Valgas Kesk t.16
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esindusliku fassaadiga tänavapoolne hoone on ehitatud 19. sajandi lõpul. 2-korruselist krohvitud kivihoonet ilmestavad mitmed klassitsismile viitavad dekoorielemendid. Hoone peafassaadi kaunistavad selle ülakorruse otsanurkadel 2 kanneleeritud pilastritega külgrisaliiti, dekoratiivsed ümaraknad kolmnurkfrontooni viiluväljal ja alumise korruse rustika. Sama korruse aknad on dekoreeritud mitmeastmelise profileeritud aknakarniisiga. Tänavapoolsele mahule liitub põhjaseinas veel kaks mahtu. Vee tänaval asuv kahe maja vahel paiknev hoone on samuti kahekorruseline ja krohvitud. Lihtsa hoone ainsaks dekoorielemendiks on profileeritud räästakarniis. Sellegi hoone esimesel korrusel on teenindus- ja äriettevõte. Keskmise mahu hooviküljele liituvad mitmesugused puidust juurdeehitused. Põhjapoolseim ja kolmas hoonemaht on keraamilistest tellistest, mille suuri seinapindu liigendab historitsismile omaselt mustriline ja eenduv telliseladu. Maja kõrval seisab jäme silikaattellistest laotud korsten, mis võimsa vertikaalmahuna piklikku hoonetekompleksi kompositsiooni tasakaalustab. Kahekordse plekist viilkatusega hoone allkorrusel tegutseb samuti teenindusettevõte ja äri. Mitmed selle maja algsetest aknaraamidest on säilinud. Kolm eelkirjeldatud eriilmelist mahtu moodustavad kokku L-kujulise põhiplaaniga tervikliku ning osaliselt tööstusliku funktsiooniga ilmeka hoonetekompleksi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Historitsistlik kiviehitis on rajatud 1880.–1890. aastatel. See kuulus Karula mõisnik Nikolai von Groethele.</span>


source: A
code: 23324
name: Ait Valgas Kesk t.16
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on historitsistliku tööstushoonega, mille seinad on ajastule ja hoone funktsioonile iseloomulikult krohvimata. Lihtsa põhiplaaniga kahekordse hoone seinapindu ilmestab räästa all tellistelaona eenduv karniis ja ajaloolised aknaraamid ja uksed. Lõunaseina pööningukorruse aknast ulatub välja isegi vana vintsi latt. Kõrgel hoonel on korsten (hilisem) ja selle viilkatus on järsu kaldega. Põhjaseina on hiljem ehitatud silikaat-tellistest lisamaht, mis ajaloolist väärtust ei oma. Kauni proportsiooniga hoone seisab aastaid kasutuseta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keraamilistest tellistest kõrge viilkatusega majandushoone rajati tõenäoliselt 19. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 23325
name: Elamu Valgas Kungla t. 6
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhimahus 1-korruseline viilkatusega maakivisoklil palkhoone, mille seinad on kaetud laudisega. Telgsümmeetrilise hoone esi- ja tagafassaadi 2-korruselist paarisakendega keskosa kroonivad püstlaudisega kaetud kolmnurkfrontoonid, mille viiluvälja keskmes on väike ümaraken, selle kohal puidust historitsistlik räästadekoor. Nii tänava- kui õuefassaadil paiknesid algselt kahel pool 2-korruselist keskosa viilkatustega uugid, millest õuepool on hilisemate täiendavate juurdeehituste tõttu säilinud vaid läänepoolne. Hoone tänavafassaadil on paarisarv aknaavasid. Sissepääsud paiknevad hoone otstes kummalgi pool kesktelge trepikojaga väljaehitistes. Dekoratiivsete valgmikega tahveluste kohal on varikatused, mille räästalahendus haakub uukide kujundusega. Hoone fassaadid on kaetud rõhtlaudisega, tänavafassaadi ilmestab korrustevaheline karniis, esimese korruse akenderea alune püstilaudis ja aknaavade ehisraamistus. Puidust räästadekoor on ka hoone otsaviiludel. Lihtsama kujundusega õuefassaadi akende ees on südamekujuliste avadega luugid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandi  teisel poolel.</span>


source: A
code: 23326
name: Elamu Valgas Kungla t. 13
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne ristlaudisega puithoone, kaetud viilkatusega. Hoone parempoolsed otsauksed on likvideeritud hilisemate ümberehituste käigus (arvatavalt on kogu otsaehitis hilisem). Sissepääs keskelt, millel säilinud ka varikatus. Dekoor on lakooniline, profileeritud aknakarniisid ja -simsid, aknad suletavad olnud luukidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klassitsismile omaste tunnusjoontega elamu, mis rajatud 19. sajandi keskel või teisel poolel.</span>


source: A
code: 23327
name: Elamu Valgas Kuperjanovi t. 9
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juugendlike elementidega villatüüpi elamu ehituskehand on punastest tellistest, mis on osaliselt krohvitud. Vundamendid on laotud maakividest, mille ülaserv on samuti punastest tellistest. Viilkatusega kaetud 2-korruselise hoonemahu peamiselt uusklassitsismist lähtuvat väliskujundust iseloomustavad läbi kahe korruse ulatuvad lihtsa vormiga liseenid. Elamu peasissepääs paikneb Tähe tänava poolsel otsafassaadil. Krundi sügavuses liitub 2-korruselise hoonemahuga 3-korruseline nurgatorn, mille nõgusa joonega kõrget plekist kelpkatust ääristas tänaseks hävinud juugendlik sepisvõre, mis koos  ruudukujulise põhiplaaniga tornitoa trapetsiaalse ülaosaga akendega andsid kogu hoonele villatüüpi rõhuasetuse. Torni kõrval paikneb suurte klaaspindadega 2-korruseline veranda, mille ülaosa ääristab dekoratiivne sepisvõre. Hoone fassaade kaunistavad juugendlikus raamistuses kaarsilluste ja tellisraamistusega aknaavad ning räästaalune karniis. Hoovifassaadile tõenäoliselt hiljem lisatud trepikoda on kaetud laudvoodriga. Interjööride algne viimistlus ei ole säilinud. Põhjalikult on ümber ehitatud pööningukorrus. Remonditud on tahveluksi, juugendlikus raamistuses aknaid ja rikkaliku dekooriga kahhelahjusid. Maja all on võlvitud kelder. Keldriseinad on laotud maakividest. Keldri lagi on metalltaladel, nende vahele toetuvate tellisvõlvidega. Hoonet ümbritseb krundi piires liigirohke aed, mis on osaliselt metsistunud. (Jaak Viires, 1985; Oleg Kotšenovski, 1999)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoonetüübile iseloomulikult paikneb ehitis looduslikult kaunil ja reljeefsel pinnal. Algselt ümbritses hoonet liigirohke ja astanguliselt kujundatud iluaed. Praegu on kunagise aia olemasolu aimatav vaid kõrghaljastuse näol. Maja ümber on tallatud rajakesed. Villa kõrval paikneb ka stiiliühtne hoovimaja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1903. aastal valminud ja algselt loomaarst Adam Morel’i perekonnale kuulunud elamu, mille autoriks on kohalik ehitusmeister Märt Gross. Villa kahel korrusel paiknes algselt kaks suurt korterit. Hiljem asusid  hoones kontoriruumid, sõjakomissariaat ja Valga väikelastekodu. (Jaak Viires, 1985) Alates 2001. aastast asub hoones Valga Avatud Noortekeskus.</span>


source: A
code: 23328
name: Elamu Valgas Kuperjanovi t. 12
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud tellistest madala kelpkatusega juugendliku ehitise 2-korruselisele põhimahule lisandub tänava poolsel paremal otsanurgal ühes alumistega kokku 4-korruseline otsatorn, mille teise korruse tasanadil paikneb kõrgete akendega poolümar plekk-katusega nurgaerker.  Hoone omapäraseimaks osaks on risaliitliigendusega juugendlik tänavafassaad, mille teise korruse tasandi sümmeetriateljel on suur rõduuksega ümaraken ja lihtsa metallpiirdega rõdu, lisaks lopsakas voluutide ja girlandidega rippdekoor, neli lõvipealist maskarooni  ning kolmerealine malelauast inspireeritud siniste ja kollaste glasuurplaatidega dekoratiivne friis hoone räästa all. Esifassaadi täiendavad kaks sepisdetailidega varikatust välisuste kohal. Hoone interjööre on ümberehitustega oluliselt muudetud. Hoones paiknevad korterid koonduvad kahe trepikoja ümber. (Jaak Viires, 1985; Oleg Kotšenovski, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1905. ja 1912. aasta vahelisel perioodil (tõenäoliselt 1910. aastal) arvatavasti Riiast pärit arhitekti kavandite alusel omaaegsele Valga hambaarstile Julius Goerlzile. Hoone hoovipoolsele küljele lisati hiljem poolkorruse ulatuses juurdeehitus, mis on nüüdseks lammutatud. Hoone juurde kuulus liigirikas dekoratiivskulptuuridega aed. (Jaak Viires, 1985; Oleg Kotšenovski, 1999)</span>


source: A
code: 23329
name: Elamu Valgas Lai t. 19
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lameda täiskelpkatusega, kõrgemale tõstetud külgrisaliidiga, krohvitud 2-korruseline kivihoone. Esifassaadi ja tagakülje keskosa liigendavad lamedad liseenid ja tugevalt profileeritud katusekarniisi all asuvad ümarad pööninguaknad. Interjöörikujundus on lihtne ja funktsionalistlik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19/20 s vahetusel (arh.? Ottland) kus 1920 aastate esimesel poolel tegutses Läti asekonsulaat. 1927 müüdi maja Valga Maavalitusele. Pärast seda ehitati hoone ka veidi ümber   arvestades administratiivset iseloomu. Peale sõda asus hoones ATK ja nüüd Töökaitseinspektsioon.</span>


source: A
code: 23330
name: Valga katoliku kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, neogooti, maa- ja telliskivist kirikuhoone. Kirik on ilma tornita kuna Vene valitsus ei andnud selle ehitamiseks raha. Stiilile omaselt on fassaadid rikkalikult dekoreeritud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rooma-katoliku usu Ristija Johannese abikirik on ehitatud 1907.</span>


source: A
code: 23331
name: Valga õigeusu kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valga Isidori ap.-õigeusus peakirik. Historitsistlik, traditsiooniline ladinaristikujulise põhiplaaniga viiekupliline, kellatorniga ja apsiidiga krohvitud telliskiviehitis. 8-tahuline kellatorn  + 5 sibul-kuplitega torni + üks väike sibul ukse kohal. Framuugiga tiibuks. Ikonostaas tumedates värvides historitsistlik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1897-1898 arh. V. J. Lunski</span>


source: A
code: 23332
name: Elamu Valgas Petseri t. 11
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juugend villa. Krohvitud, 2-, osal. keskosa torniosast 3-kordne kivihoone. Katus s-kivi. Säilinud originaalkujul akende ruudujaotus ja palju detaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone olevat ehitanud omaaegne Valga gümnaasiumi kunstiõpetaja Karl Rooleid (Ruthberg) (s. 1896-25.08.4?). 1944.a. paigutati hoonesse võõrad, tehti viis korterit.</span>


source: A
code: 23333
name: Valga postijaam
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline krohvitud kivihoone, mida katab madalakaldeline kelpkatus.  Hoone lakoonilises teostuses fassaadipindu markeerib vahekarniis aknarea all, teine karniis asetseb fassaadi ülaosas.  Hoonega on liidetud kõrge väravamüüritis, millest avaneb poolkaarjas sissepääsuava siseõue ja välisuks hoonesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi teisel poolel rajatud köögi ja korteriga postijaam, mille plaan pärineb aastast 1869. Hobupostijaam töötas 1930. aastateni.</span>


source: A
code: 23334
name: Valga katoliku kabel
type: ehitismälestis
alt_id: 530
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, väike, ruudukujulise põhiplaaniga murdkelpkatusega kivihoone. Pidulikult on kujundatud vaid esifassaad. Katuseräästa tõstab esile triglüüfidega friis, nurkadesse lõikuvad poolsambad, sissepääs on kujundatud pilasterraamistuses portaalina, selleast kahel pool on kaks kõrget algselt tiheda raamijaotusega akent. Ustel ja akendel on dekoratiivsed sepisluugid, katuseharja kroonib tuulteroos. Siseruum on terviklik, kaetud kumera puitlaega. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis arvatavalt 1780. a-tel Chr. Haberlandi kavandi järgi.</span>


source: A
code: 23335
name: Elamu Valgas Riia t. 2
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline viilkatusega krohvitud telliskividest hoone, mille tänavafassaadi paremas servas eendub teise korruse tasandil hoone üldmahust teravatipulise kiivri ja historitsistliku dekooriga puidust nurgatorn. Esifassaadi vasakus servas tasakaalustab nurgatorni historitsistliku puitdekoori ja ümaraknaga viiluväli, mis ühes viilualuse seinapinnaga moodustab fassaadil risaliidilaadse terviku, mida ülejäänud teise korruse seinapinnast eraldavad krohvile markeeritud liseenid ning rõhtsa sillusega aknaava. Seinapinda nurgarisaliidi ja –torni vahel ilmestavad kolm suurt ümarkaarse sillusega aknaava. Hoone esifassaad on esimese korruse tasandil sümmeetriline, kahel pool kesktelge paiknevad keskse ukseava ja paarisakendega äriruumid, mis on hiljem liidetud üheks. Ümberehituse käigus on vasakpoolne uksekoht asendatud aknaavaga. Mõlema äriruumi külgedel kordub topelt liseenide motiiv. Ühekordne liseen on ka äriruumide ukse- ja aknaavade vahel. Hoone rahutu fassaadi seob tervikuks heledast krohvipinnast esiletõusev aknaavade raamistus ning esimese ja teise korruse vaheline karniis, millele olid algselt kinnitatud esimese korruse äriruumide reklaamsildid. (Kaur Alttoa, 1984; Jaak Viires, 1985)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valga peaväljaku vahetus läheduses Jaani kiriku vastas paiknev endine kaupmeheelamu on ehitatud 19. sajandi lõpul. Esimese korruse äripinnad on olnud kasutuses majapidamistarvete kauplusena. (Kaur Alttoa, 1984)</span>


source: A
code: 23336
name: Linaait Valgas Riia t. 4
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ajastu majandus- ja tööstushoonele tüüpiliselt on seinad krohvimata. Suuri seinapindu liigendab historitsismile omane keraamilistest tellistest mustriline ja eenduv telliseladu. Kergelt eendudes liigendavad need hoone korruselisust horisontaalse karniisiga ja avatäiteid ning nurki vertikaalsete liseeni motiividega. Ait peitub tänavapoolsete hoonete varju, kuigi ligipääs Riia tänavalt on erinevalt ajaloolisest situatsioonist, täiesti olemas. Paikneb kergel kallakul, mistõttu jõepoolses hooneosas paljastub kõrgem dekoratiivne maakivist sokkel. Moodustab kõrvalolevate kuuride kobaraga omalaadse terviku, mis vastandub efektselt nõukogude perioodil püstitatud eredavärviliste paneelelamutega allpool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoovisügavuses ja peatänavast eemal paiknev keraamilistest tellistest majandushoone on rajatud 20. sajandi vahetusel.</span>


source: A
code: 23337
name: Kreisi ametiasutuste maja Valgas Riia t. 5
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kreisi ametiasutuste hoone vanimaks osaks on arvatavasti umbes 1780. aastast pärinev Kesk tänava äärne tiib. Hoone on kaotanud palju oma esialgsest ruumilahendusest seoses erinevate funktsioonidega läbi aegade (vangla, ladu jm). Tegemist on ühekorruselise, osaliselt kõrge murdkelpkatusega, osaliselt poolkelpkatusega, kivihoonega. Räästa ääres jookseb ümarkaarse profiiliga karniis. Katuselt on kadunud vintskapid nagu ka luukidega puidust aknaraamid. Säilinud on esialgne põhikavatis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi lõpus moodustati Balti riikides haldusreformi tulemusel kreisid. Tekkis ka Valga kreis. Kreisilinnal pidi olema kolm sellele iseloomulikku hoonet – kirik, kreisihoone ja kreisikool. Valga linnas on säilinud kõik kolm hoonet, mis on Eesti kontekstis üsna haruldane. Kõne all olev hoone on vana Kreisi ametiasutuste maja, mis rajati 18. sajandi teises pooles.</span>


source: A
code: 23338
name: Elamu Valgas Sepa t. 10
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsismisugemetega, 2-korruseline krohvitud kiviehitis. Hoone klassitsismi vormielementidega tänavafassaadi ilmestab korrustevaheline vahekarniis, katusekarniis, mõlemat korrust läbivad pilastrid ning segmentkaarsed pealmikega aknad. Hoone alakorruse fuajees dek. mosaiikpõrand, sepistatud käsipuudega sisetrepp, kahhelahjud, ruumides võib leida rosette, sissepääsuavadel kahepoolsed dek. sepislinkidega tahveluksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. algaastail. Hoonega külgnev 1-korruseline puidust hoone on hilisem.</span>


source: A
code: 23340
name: Ramsi vesiveski
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne, tänavafassaadis 1-korruseline, hoovi poolt soklikorrusega, krohvitud kivihoone. Kaetud kõrge viilkatusega (algselt poolkelp).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vesiveskit on mainitud juba 1769 a. pärinevas dokumendis. Kivist veskihoone pärineb oletatavasti 1850a. 20.s. alguses paigaldati veskile veeturbiin. Vahetult enne sõda ja sõja ajal hoone põles. Töö seiskus 1950. a.</span>


source: A
code: 23341
name: Valga Säde Seltsimaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikelinna juugendlike vormidega seltsimaja asub Valga tähtsamal äritänaval. Kahest korpusest koosnev kolmekorruseline seltsihoone hoovi pool oli algselt teatrisaali osa. Tänaseni säilinud liithoone kaks põhimahtu on väliskujunduselt erinevad, kuid moodustuvad tervikliku ja esindusliku tänavafassaadi. Kolmekorruselise hoone fassaadi lai keskosa on II ja III korruse ulatuses viimistletud rustikaalsete plaatidega faktuurikrohviga. Keskosa II ja III korruse akendega piirnevad vertikaalsed pinnad on viimistletud silekrohviga. Seinapinda dekoreerib III korruse akende vahel asuv horisontaalne taimeornamendiga motiivistik. Silekrohvitud on fassaadi keskosaga piirnevad kaks madalat eenduvat risaliiti, mida kaunistavad üla- ja alaosas asuvad hammaslõikelised karniisid. Hoone on I korruse ulatuses viimistletud silekrohviga, Uste ümbrust raamivad dekoorielemendid. Muuseumihoone koosneb kahest suuremast ehitusjärgust: 1908. aastal ehitatud vana kehand, kus paiknevad ekspositsiooniruumid ja hoovipoolne umbes 1/3 mahtu juurde lisav (teatri lavaosa pole taastatud) uus kehand, kus paiknevad fondihoidlad, töökabinetid, lift ja restaureerimisruum.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eesti seltsi „Säde“ maja on projekteeritud üks esimesi eesti kutselisi arhitekte Georg Hellat. Liit-hoone valmis aastail 1909–1911. Kannatas tulekahju läbi 1918. aaastal ning taastati 1921. Põles uuesti 1948. ja 1988. aastal. Pärast viimast tulekahju taastati uuesti avaliku hoonena. Hoones on läbi aja tegutsenud hotell, laatsaret, seltsid, ärid, ametiasutused, bürood, klubid, korterid. Maja on põlenud kokku viiel korral. Üks edumeelsemaid kultuurikeskusi 20. saj alguses on Valga üheks sümboliks kahtlemata ka täna.</span>


source: A
code: 23342
name: Elamu Valgas Vabaduse t. 26
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruselise juugendliku hoone puhasviimistluses teostatud punastest tellistest sümmeetrilist tänavafassaadi liigendavad kaks läbi teise ja kolmanda korruse ulatuvat kolmetahulist erkerit. Kitsaste rütmiliselt paiknevate aknaavadega fassaadi keskosa rõhutab kõrgete niššide ja kitsaste pööninguakendega parapettrinnatis. Tänavafassaadi alaosas rõhutab esimese korruse seinapinda juugendlik fassaaditellisega kontrastne krohvitud vahekarniis, mida ääristab ülaosas hammasfriis ning alaosas dekoratiivne rant. Vahekarniisi lõikuvad äriruumide vitriinakende juugendlikud kaarsillused. (Jaak Viires, 1985; Oleg Kotšenovski, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1908. aastal insener Georg Hellati projekti järgi. Hoone tellijaks oli Valga tuntud arst ja omavalitsustegelane Johan Müllerson. Hoone esimesel korrusel paiknesid kaks äriruumi, ülemistel korrustel korterid. Hiljem asus hoones polikliinik, esimese korruse äriruumides apteek ja kontor, ülakorrustel aga farmatseutide töö- ja olmeruumid. 1975. aastal lisati hoovi poole juurdeehitis. (Jaak Viires, 1985; Oleg Kotšenovski, 1999)</span>


source: A
code: 23343
name: Elamu Valgas Vabaduse t. 31
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madala viilkatusega 3-korruselise krohvitud tellistest hoone eklektilise üldilmega historitsistlik fassaad on esimese korruse ulatuses kaetud tagasihoidliku halli krohviga, milles paiknevad kaarsillustega ukse- ja aknaavad ning sissepääs kangialusesse. Ülakorruste osas ilmestavad krohvipindu sümmeetriliselt paiknevad klassitsistliku kujundusega aknaavad ja läbi kahe korruse ulatuvad lamedad liseenid, mille kohal kulgeb lamedate stiliseeritud metoopidega friis. Fassaadi keskteljel on hoone räästa kohal akna ja ümarakaareliste ehisviiludega frontoon, mida ääristavad mõlemalt poolt kandiliste postamentidega piiratud balustraadid. Fassaadi keskmes paikneb kolmanda korruse tasandil klassitsistlikus võtmes sepisrinnatisega rõdu. Sarnased rõdud on paiknenud kahel pool fassaadi servades ka teise korruse osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 1890. aastatel äri- ja eluhooneks. (Jaak Viires, 1985)</span>


source: A
code: 23344
name: Killinge magasiait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, poolkelpkatusega, krohvimata fassaadiga maakividest ja tellistest aidahoone. Hoone paikneb Jõhvi - Tartu - Valga maantee ääres esifassaadiga tee poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on olnud algselt puidust. Hoone fassaadid on laotud tahutud maakividest. Avade raamistuses on kasutatud tellist. Esifassaadi keskmes on lai segmentkaarega kaetud ukseava. Sellest vasemal pisem ukseava, mis ei pruugi kuuluda algse planeeringu juurde. Esifassaadi keskosas paiknevast ukseavast mõnevõrra väiksem ava on lõunapoolsel otsafassaadil poolviilu keskel. Pisem aknaava on ka otsafassaadi alaosas tsentrist vasakul. Avatäited ei ole säilinud. Magasiait paikneb teistest hoonetest suhteliselt eraldi, moodustades maanteel omaette maamärgi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi teisel poolel.</span>


source: A
code: 23345
name: Emmaste kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagasihoidlik, historitsismiajastu pühakoda, madala torniga. Pikihoone jätab mulje saalkirikust, vaatamata kahele katuslage toetavale peente sammaste reale. Kooriruumi eraldab pikihoonest kõrge, aga suhteliselt kitsas võidukaar. Ümarkaarsetele akendele, ümarkaarsele võidukaarele vastanduvad pseudogootistiilsed sisustuselemendid: altarisein, kantsel, oreliprospekt.
(allikas:EELK kodulehekülg, S.Simson)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Emmaste Immanueli kiriku pühitsemine toimus 24. septembril 1867. 
Kivikirikut asuti ehitama, kuna Emmaste mõisa lähedane Sõru puukabel (ilmselt 17. sajandist) ei olnud kasutuskõlbulik. Maatüki uue kiriku tarvis kinkis kogudusele mõisaproua krahvinna Brevern de la Gardie.</span>


source: A
code: 23346
name: Emmaste pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekivihoone, kaetud viilkatusega. Krobelise krohvipinnaga seinu ilmestavad siledad laiad uste ja akende piirded. Sissepääsu ees oli varem lahtine, praegu kinnine veranda. Aknad ei ole algsed. Siseruumid ümberehitatud, algselt paiknesid ruumid anfilaadselt. 
(allikas: Emmaste kirikumõisa ankeet, MKA arhiiv)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1870.</span>


source: A
code: 23347
name: Tooma tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1852</span>


source: A
code: 23348
name: Rätsepa tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüübi esindaja. Laotud maakividest, sideainena kasutatud lubimörti. Pukktuulikul on tuulutatav raamsalv ja titsidega veskijalg. Laudkatusega kaetud tuuliku kere katab püstlaudis. Tuulik on üks Hiiumaa suurimaid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1892. aastal.</span>


source: A
code: 23349
name: Nõmme tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1781.</span>


source: A
code: 23350
name: Külaküla tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1870.</span>


source: A
code: 23351
name: Tooma tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1826.</span>


source: A
code: 23352
name: Leisu koolimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Leisu koolimaja jääb Nurstest 1,5 km Emmaste poole</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>See oli enne II maailmasõda saare üks suuremaid algkoole. Pärast sõda jäi koolimaja pooltühjaks nagu kogu ümbruskond.
Pärast II maailmasõda oli hoone katuse all peale Leisu kooli veel Agape raamatukogu, Nurste rahvamaja ja Emmaste kolhoosi kontor.</span>


source: A
code: 23353
name: Mänspäe kabel
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega puithoone on kaetud tsinkplekk viilkatusega. Põhiplaanilt 4-nurkne, apsiidiga kooriruumi. W-otsas 3-korruseline, lihtne, torniga eeskoda. Fassaadid kaetud akende kõrguseni püst-, sealt edasi, ristlaudisega. Vaheosad, nurgad ja pealt ümarkaarsed aknad markeeritud teist tooni dekoratiivlaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune kabel on selle koha peal kolmas. Esimene valmis umbes 1689. Teist hakati ehitama kas 1764 või 1796 (mõlemad aastaarvud on kabelisse jäädvustatud).
Praegune hoone on ehitatud parun  Hoiningen-Huene valitsemisajal. Kabel pühitseti 26.10.1908. 2000 remonditi kiriku torni, tehti maakividest välistrepp, vahetati peauks ja torni aken, värviti fassaad ja ehitati uus aed.</span>


source: A
code: 23354
name: Mänspe kiriku kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed hõlmab u 1,13 ha maa-ala. Piiratud betoonpostidega puitlattaiaga. On hästi hooldatud. Kirikuaed on ühtlasi kaitsevööndiks kirikuhoonele.
Kirik asub kalmistu keskosast pisut läänepool. Lääne-loodeosas paikneb ajaloomälestisena riikliku kaitse all olev terroriohvrite matmispaik reg. nr. 22271 (RTL 1999,63,843).

(Kirjelduse koostas Kalli Pets 2002. aastal)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mänspe kabel ja kirikuaed asuvad Mänspe külas Emmaste–Luidja maanteest lääne pool, vana maantee ääres metsa sees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Legendi järgi on esimene väike kabel Mänspe külla (samale kohale, kus pregune) ehitatud juba 1690.aastal merehädaliste algatusel. 19. sajandist on teada juba suurema kabeli olemasolust. Praegune kirik ehitati 1908.a.  Kalmistu rajamisaja kohta andmed puuduvad, arvatavasti on see siiski seotud kabeli olemasoluga.

(Kirjelduse koostas Kalli Pets 2002. aastal)</span>


source: A
code: 23355
name: Mänspe kiriku kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on betoonpostidest ning puitlippidest koosneva aiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene kabelihoone Mänspe külla on väidetavalt ehitatud juba 1690.aastal merehädaliste algatusel. 19. sajandist on teada juba suurema kabeli olemasolust. Praegune kirik ehitati 1908.a. Kalmistu ja piirdeaia rajamisaja kohta andmed puuduvad.</span>


source: A
code: 23356
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 34 kahurialus betoonrinnatisega 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peeter Suure merekindluse patarei nr. 34 neli suurtükki paiknesid kahe paarina mitte päris ühel sirgel. Suurtükkide vahe u 40 m, paaride vahe u 100 m. Patarei kaitseks oli kuhjatud 5 m kõrgune ja 20 m laiune vall, mis suurtükkide kohal oli kitsam ja madalam. Suurtükipositsiooni sisemine sein oli palkidest, eesvallid 3-4 m laiuselt betoneeritud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei nr. 34 IV-120/50

Patarei ehitus algas 1914. Kuna patareid algses Peeter Suure merekondluse projektis ei olnud, siis muutus korduvalt patareisse kavandatud suurtükkide mark. 1915. aastal on patareis kirjas neli 75 mm suurtükki, täpselt samade parameetritega on ka läheduses olnud õhutõrjepatarei. Tekib küll kahtlus, kas pole tegemist ühe ja sama patareiga? Mõlemad kirjutati maha 1916. aastal. Lõpuks paigaldati Sõrule neli 120 mm Vickers tüüpi suurtükki. Kahurid paiknesid raudbetoonalustel, mille ette jõuti rajada ka eesvalli betoonkatted. 

Praegu pole andmeid Sõru sadama ja Tohvri patarei vahelise raudtee olemasolust.

Tohvri patarei oli Hiiumaa patareidest ainus, mis osales sõjategevuses 1917. a. oktoobris. 12. oktoobril sundisid saksa sõjalaevad "Emden" ja "Bayern" suurtükiduellis 34. patarei vaikima. Siiski sai patarei enne pihta saksa loodimislaevale A28. Järgmisel päeval saatsid sakslased dessandi patareid õhkima, see aga leiti juba mahajäetult ning relvad lihtsalt lasti puruks.</span>


source: A
code: 23359
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 34 kahurialus betoonrinnatisega 4
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peeter Suure merekindluse patarei nr. 34 neli suurtükki paiknesid kahe paarina mitte päris ühel sirgel. Suurtükkide vahe u 40 m, paaride vahe u 100 m. Patarei kaitseks oli kuhjatud 5 m kõrgune ja 20 m laiune vall, mis suurtükkide kohal oli kitsam ja madalam. Suurtükipositsiooni sisemine sein oli palkidest, eesvallid 3-4 m laiuselt betoneeritud. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei nr. 34 IV-120/50

Patarei ehitus algas 1914. Kuna patareid algses Peeter Suure merekondluse projektis ei olnud, siis muutus korduvalt patareisse kavandatud suurtükkide mark. 1915. aastal on patareis kirjas neli 75 mm suurtükki, täpselt samade parameetritega on ka läheduses olnud õhutõrjepatarei. Tekib küll kahtlus, kas pole tegemist ühe ja sama patareiga? Mõlemad kirjutati maha 1916. aastal. Lõpuks paigaldati Sõrule neli 120 mm Vickers tüüpi suurtükki. Kahurid paiknesid raudbetoonalustel, mille ette jõuti rajada ka eesvalli betoonkatted. 

Praegu pole andmeid Sõru sadama ja Tohvri patarei vahelise raudtee olemasolust.

Tohvri patarei oli Hiiumaa patareidest ainus, mis osales sõjategevuses 1917. a. oktoobris. 12. oktoobril sundisid saksa sõjalaevad "Emden" ja "Bayern" suurtükiduellis 34. patarei vaikima. Siiski sai patarei enne pihta saksa loodimislaevale A28. Järgmisel päeval saatsid sakslased dessandi patareid õhkima, see aga leiti juba mahajäetult ning relvad lihtsalt lasti puruks.</span>


source: A
code: 23360
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 34 kuulipilduja dzott
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuusnurkse põhiplaaniga ühe sissepääsu ja kolme ambrasuuriga raudbetoonist dott. Kasutusel keldrina, eterniidist viilkatus peal ja uks lukus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asukoha ja tüübi järgi hinnates on tegu Teise maailmasõja aegse ehitisega. Tõenäoliselt Tohvri rannapatarei nr 44 kaitsevööndi dotiga. Samatüübilisi dotte on patarei nr 44 ümbruses mitu. Mujale Sõru randadesse rajati 1941. aastal dzotte ehk palkidest ehitatud tulepunkte.</span>


source: A
code: 23361
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümmarguse põhiplaaniga lahtine suurtükipositsioon, mis ühest küljest puutub kokku laskemoonavarjendiga. Positsiooni ümbritseb umbes meetrikõrgune rinnatis. Laskemoonavarjendil üks sissepääs kahe eraldi sissepääsukoridoriga. Varjendis neli ruumi, suurtükipositsiooniga ühendatud kahe mürsuliftiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23362
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümmarguse põhiplaaniga lahtine suurtükipositsioon, mis ühest küljest puutus kokku laskemoonavarjendiga. Positsiooni ümbritseb umbes meetrikõrgune rinnatis. Laskemoonavarjend täielikult purustatud 1941. aastal, kui enne taganemist venelased lasid õhku kogu patarei laskemoonavaru. Tükkideks rebitud betoon ja kõikjalt turritavad armatuurivardad on üsna atraktiivne vaatepilt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23365
name: Teise Maailmasõja patarei kasarmuhoone vundament
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal ristkülikukujuline looduslikust (klompimata) raudkivist lubimördiga ehitatud vundament.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestis asub Teise maailmasõja aegse rannapatarei territooriumil, aga väliste tunnuste ja asukoha järgi hinnates on ta ehitatud enne patareid ja ei kuulu selle juurde.</span>


source: A
code: 23366
name: Teise Maailmasõja patarei lõpetamata varjend
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes 15x30 m suurune auk, mille betoneerimine jäänud pooleli. Augu keskel ühes reas kolm madalat raudbetoonposti, augu servades turritavad armatuurivardad. Auk tavaliselt vett täis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23367
name: Teise Maailmasõja patarei pumbamaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne ristkülikukujulise põhiplaaniga raudbetoonist varjend. Üks sissepääs. Väljast on olnud üleni kaetud bituumeniga, see on osaliselt koorunud. Kolmest küljest kaetud poole kõrguseni pinnasega. Sees kolm ruumi, põrandal seadmete betoonvundamendid, sisseseade puudub.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23368
name: Teise Maailmasõja patarei kaevumaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga silikaattellistest ehitis, üks uks ja kaks akent. Seest krohvitud. Põrandast paistab kaevutoru.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23369
name: Teise Maailmasõja patarei veereservuaar
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-4 m läbimõõduga ja paari meetri kõrgune ümmargune raudbetoonist reservuaar. Peal kolm kandilist (õhutus)korstent ja umbes meetrise läbimõõduga ja meetrikõrgune sissepääsutoru. Jäänud pooleli, paigaldamata on luugid ja kogu rajatis pinnasega katmata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23370
name: Teise Maailmasõja patarei komandokeskus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes kaks meetrit üle maapinna ulatuv ristkülikukujuline kahe sissepääsuavaga raudbetoonist varjend. Kõrge pinnaveetaseme tõttu peaaegu laeni veega täidetud. Betoon on bituumeniga kaetud, aga pinnasega katmine on jäänud pooleli, ainult tagantküljest viib ehitise laele pinnasest kaldtee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23371
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist kolme ambrasuuriga dott. Ilmselt jäänud lõpuni ehitamata - ambrasuuride luugid ja uks on paigaldamata. Lagi betoonist, killutõke puudub. Lae peal metallist ventilatsioonikorsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23372
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist kolme ambrasuuriga kuusnurkse põhiplaaniga dott. Poolelijäänud ehitis - ambrasuuride luugid ja uks paigaldamata. Lagi kaetud killutõkkega. Omapärase detailina ulatuvad ukse kõrval välisseinast välja kolme killutõkkeplaadi otsad (kiire ehitamisega polnud aega parajaks lõigata?)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale.  Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott.  Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23373
name: Teise Maailmasõja patarei kivipurusti alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes meetri kõrgune kahest eri kõrgusega osast koosnev betoonvundament. Laius meeter, pikkus kolm meetrit. Ülemisel pinnal kahekaupa paigutatult kaheksa metallist kinnituspolti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale. Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott. Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23374
name: Teise Maailmasõja patarei kommunikatsioonide kanal
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes meetrilaiune ja 50-80 cm sügavune sirge kraav. Tahkuna patareides on sellised kommunikatsioonikanalid betoneeritud, siin ilmselt jällegi ehitus jäänud pooleli.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tohvri (ka Sõru või Hindu) patarei nr. 44 IV-130/50

Esineb kirjanduses enamasti Tohvri patarei nime all, harva ka Sõru patareina. Eesti Meremuuseumi teaduri ja allveelaeva "Lembit" komandöri Vladimir Koppelmanni andmetel alustati patarei ehitustega juunis 1940. Üks relv võeti maha ja viidi Heltermaale 3. septembril 1941. Teine relv lasti õhku 12. oktoobril 1941. Riia harrastusajaloolase Juri Melkonovi raamatus on patarei nr.44 komandörina nimetatud vanemleitnant Katajev ja õhkulaskjana seersant Popov (ohverdas ennast koos patarei ühe suurtükiga).

Patarei nr.44 pidi tulema insener-tehniliselt identne Tahkuna patarei nr.26-ga (neli 130 mm suurtükki laskekaugusega 25,4 km), aeg tegi aga oma korrektiivid, sest viimaste aastate väliuurimised lubavad järeldada, et nr.44 ei jõutud valmis ehitada. Ilmselt saadi paika vaid kaks kahurit ja needki pooleliolevatesse kahuriõuedesse-varjenditesse. Ei jõutud paigaldada isegi mürsulifte, millega oleks saanud varjenditest laskemoona ette anda, rääkimata täiskomplekssusest rauduste ja keskkütte ning ventilatsiooniseadmetega. Laskemoonaladusid ei jõutud samuti ehitada. Nii tuleb kahtlusega suhtuda ka nõukogude ajalookirjanduses väidetavasse vilkasse lahingutegevusse. 

Neli kahuriõue koos varjenditega paiknevad kahe paarina, paaride vahe ca 60 m, suurtükiõuede vahe ca 40 m.
Arvatavalt olid laskekõlblikud ainult kaks esimest relva, millest üks viidi Heltermaale. Kolmanda ja neljanda relva rajatised on täiesti pooleli, miski ei näita, et seal oleks kunagi kahurid olnud. Teise relva varjend õhiti ilmselt koos laskemoonaga, sest purustused on väga võimsad, ehkki kahuriõu on jälgitav. 

Tagapool on suurema raudbetoonrajatise vett täis pooleliolev alus - võimalik, et hoopis peale sõda rajatud. Selle taha jäävad veereservuaar ja elektrijaam, veel kaugemal kaevumaja, mis kindlasti peale sõda rajatud. Piki kommunikatsioonitrassi edasi liikudes jõuame vett täis suure raudbetoonpunkri juurde, mis oma mõõtudelt ja ehituselt vastab Tahkunas olevale elektrijaamale-majutuspunkrile. Tohvripoolses teeotsas leidub kaks kuulipildujadotti, mille juurde peaks kolmandana kuuluma ka I MS patarei taha rajatud dott. Pärast sõda võeti patarei uuesti kasutusele. Vladimir Koppelmann annab numbrita patarei andmeteks III-127/38 laskekaugusega 15,5 km, võimalik, et oli tegemist mingi liikurpatareiga, ehkki sarnase kaliibriga suurtükke ei ole ülimahukas raamatus "Entsiklopedija Otetsestvennoi Artilleerii" mainitud. Patarei oli kasutusel 1944-1955.</span>


source: A
code: 23375
name: Kroogi talu elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laudvooderdisega ühekorruseline suurem palkmaja. Kaetud viilkatusega. Väljaehitatud katusekorrusega.  Maja sissepääsu ette on ehitatud  kinnine kahekorruseline veranda. 
Pangalaenuga ehitamise juures tuli rangelt kinni pidada panga kehtestatud eeskirjadest. Eeskirja kohaselt pidi maja vundament olema eristatud seinast niiskuskindla ainega, palksein tuli üles raiuda puhasnurgaga, eluruumide kõrguseks pidi olema 2,47 m. jne. 
(K. Põllu, „Hiiumaa rahvapärane ehituskunst” )</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920. – 30.- ndatel.</span>


source: A
code: 23376
name: Kroogi talu laut-ait-kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, lihtne püstlaudisega  hoone. Kaetud kõrge viilkatusega. Ühes otsas aidad, teises otsas olnud laut.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920.-30. ndatel.</span>


source: A
code: 23377
name: Kroogi talu saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suur, kolmeruumiline  igasse Hiiumaa talusse kuuluv hoone. Kaetud  tsementkivi viilkatusega.  Kaetud laudisega. Sissepääsu ees väike lahtine varikatus. Aknad kuueruudulised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920.-30. ndatel.</span>


source: A
code: 23378
name: Õngu tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis. Tuulik on haruldane oma väikeste mõõtmete poolest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1922.</span>


source: A
code: 23379
name: Ristna tuletorn
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuletorn koosneb kahest kontsentrilisest katlaplekist metallsilindrist, mille vahele on kinnitatud metallist keerdtrepp. Torni toetavad kaheksa profiitrauast kontraforssi. Esimese maailmasõja järel valati tuletorni metallist väliskest ja kontraforsid betooni sisse. Tornil on üleval metallist mašikulii sarnane lahendus, milles asub teenindusruum ja selle kohal omakorda kupliga kaetud tuleruum. (Jaan Vali, 2011)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metallist 30-meetrine tuletorn valmis 1874. aastal Prantsusmaal valmistatud osadest. Esimeses Maailmasõjas sai torn tugevalt kannatada ning 1921. aastal valati tuletornile ümber betoonist särk.</span>


source: A
code: 23380
name: Ristna tuletorni ülevaataja elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala viilkatusega puithoone. 
(`Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus` aruanne, 2000)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1874</span>


source: A
code: 23381
name: Ristna tuletorni ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline viilkatusega puithoone. Fassaadis  5 eraldiasetseva panipaiga ust  ja otsal  veidi suurem majandusruum. 
(`Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus` aruanne, 2000)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1912.</span>


source: A
code: 23382
name: Ristna tuletorni kütuseladu 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline lameda viilkatusega ja krohvitud kivist seintega hoone. Katuseräästa all ja kelba ääres lai krohvikarniis. Katusel ventilatsiooni tuulutuskorstnad.  Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1874.</span>


source: A
code: 23383
name: Ristna tuletorni kütuseladu 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, ühekorruseline lõhutud ja dekoratiivselt laotud maakivist hoone. Kaetud madala plekk kelpkatusega, Sissepääs väikse, krohvitud juurdeehituse kaudu, millel samuti kelpkatus. Aknad markeeritud laiade punasest tellistest ehisraamistustega. Räästa all punastest tellistest karniis. Katusel ventilatsiooni tuulutuskorstnad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1912.</span>


source: A
code: 23384
name: Ristna tuletorni saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, ühekorruseline puithoone. Kaetud viilkatusega. Sissepääsu ees väike kinnine juurdeehitus. Katuseräästa all profileeritud räästakarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1874. 
(`Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus` aruanne, 2000)</span>


source: A
code: 23385
name: Ristna tuletorni teenijate elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teenijate elamu näol on tegemist ühekorruselise viilkatusega telliskivist krohvitud hoonega, ehitatud 1960.a. Oma põhiplaanilt on see sümmeetriline — mõlemal pool korter kolme toa, köögi, koridori, kahe panipaiga, esiku ja eeskojaga. Hoone gabariidid on 21,91x8,54m, kõrgus katuseharja tipuni 6,52m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1960.a.</span>


source: A
code: 23386
name: Ristna tuletorni sireenihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on põhimahus ühekorruselise ehitisega — pindala 153,8m², kõrgus 7,35m ja ruumala 667m³. Teise korruse moodustab 3,1m² suurune ruum, mida nimetame siinkohal tinglikult sireenipasuna rihtimise ruumiks. Hoonel on tuulekoda, keskne masinasaal ning hilisema juurdeehitisena rajatud eraldi sissepääsu ja ühe aknaga, läänefassaadi 2 suurt akent varjav abiruum (pindala 5,37x1,89m). Ehitisel on maakividest vundament ning telliskividest krohvitud sokkel ja seinad. Katus on kaetud tsingitud terasplekiga (ilmselt aastast 1956). Eeskoda on 2 välisukse ja 1 aknaga, sireenipasuna rihtimise ruumi pääses algselt metallredelist, mis on aga nüüdseks hävinenud. Ruumil on üks väike aken ja teine veidi suurem ava.  Kesksel masinasaalil on kokku 9 akent.  Kunagi hoones paiknenud udusireeni kohta andmed puuduvad. Ilmselt viidi see (ja tõenäoliselt ka metallredel) segastel üleminekuaastatel vanametalli kokkuostupunkti.
Hoone juures toimunud jooksvad remondid on registreeritud aastatel 1949, 1951, 1952, 1960, 1963, 1965-1966, 1969, 1973, 1975, 1977, 1978.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitusajaks on 1980.a. koostatud inventeerimiskaardil märgitud 1874, pigem võib oletada, et see rajati 19. saj. viimasel kümnendil või 20. saj. alguses, märgitud on ka aastaarvu 1894 (asendiplaanil aastast 1911 on näha ilmselt juba kivist hoonet), kuna algselt on räägitud plekist hoonest.</span>


source: A
code: 23387
name: Ristna tuletorni masinahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline krohvitud kivist seintega ja kelpkatusega hoone.
(`Eesti tuletornide areng ja kultuuriväärtus`aruanne, 2000)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ca 1960.</span>


source: A
code: 23388
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist suurtükipositsiooni üldmõõtmed 10x60 m. Keskel avatud ümmargune 7 m läbimõõduga suurtükipositsioon. Seda ümbritseb suletud galerii, millest algavad vastaskülgedel kaks u 25 m pikkust koridori. Koridori alguses kaks mürsuriiulit, keskel pääs ümmargusse viie ambrasuuriga tulepunkti, koridori otsas kaks hoidlaruumi. Koridoril kaks väljapääsu - keskel ja otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 28313
name: Valli baari interjöörid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valli baar Tallinnas Müürivahe 14 asuvas hoones paikneb koos majandusruumidega (ladu, nõudepesuruum jne.) ca 100 m2-l, millest  baariruum moodustab ca 2/3. Väikest ruumi on kasutatud võimalikult ratsionaalselt mahutades siia 21 istekohaga baari. Ruumi keskseks elemendiks on U-kujuline ümara servaga baarilett, mida ümbritsevad põrandasse kinnitatud kõrged pukkistmed metalljala ja puidust istmeosaga. Seinad on kaetud tumedaks värvitud puittahveldisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valli baari algne sisekujundus on teostatud tõenäoliselt 1970.aastate teisel poolel seoses 1980.aastate olümpiamängudeks valmistumise ja sellega seotud ajalooliste hoonete rekonstrueerimise ja neile uute funktsioonide loomisega.</span>


source: A
code: 23390
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist suurtükipositsiooni üldmõõtmed 10x60 m. Keskel avatud ümmargune 7 m läbimõõduga suurtükipositsioon. Seda ümbritseb suletud galerii, millest algavad vastaskülgedel kaks u 25 m pikkust koridori. Koridori alguses kaks mürsuriiulit, keskel pääs ümmargusse viie ambrasuuriga tulepunkti, koridori otsas kaks hoidlaruumi. Koridoril kaks väljapääsu - keskel ja otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23392
name: Teise Maailmasõja patarei tulejuhtimistorn 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümmargune (läbimõõt 2 m) kolme ambrasuuriga dott. Alumine osa kaetud pinnasega. Sissepääsu ees trepp. Ilmselt pooleliolev ehitis - trepi vastas on ava seinas tellistega suletud, selle taga suur süvend.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23393
name: Teise Maailmasõja patarei komandokeskus-elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurkse põhiplaaniga (14x14 m),  pinnasega kaetud raudbetoonvarjend. Kaks sissepääsu, lae peal ümmargune viie ambrasuuriga laskepesa. Kokku 20 ruumi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23394
name: Nõukogude sõjaväe rivistusplats müüriga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rivistusplatsi ääres on u 15 m pikkune madal telliskivimüüritis, mille otstes 1,7x2,1 m telliseinad (näitagitatsiooni jaoks). Müüri keskel olnud 2,1x3,8 m sein on ümber kukkunud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23395
name: Nõukogude sõjaväe radarimägi
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kruusast kokku kuhjatud ovaalse põhiplaaniga u 150 m pikkune tehisküngas. Üle künka läheb kruusakattega autotee. Künka tipus on lame betoonplatvorm (u 6x9 m), kus seisid radarid. Künka nõlvad kaetud rohttaimestikuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1980-ndatel aastatel ehitati Ristnasse juurde mitmeid raudbetoonangaare prožektorite ja võimalikult ka maa-meri, maa-õhk raketiseadeldiste jaoks. 1986.a. kuhjati kokku suur radarimägi, kus olevat paiknenud samasugune radar kui Lõimastus. Nii ongi Ristna lõunaninal põimunud II MS eelne ja järgne rannakaitsepatarei oma ehitistega ja 1980-ndate aastate rannakaitserajatised.</span>


source: A
code: 23396
name: Teise Maailmasõja patarei laskemoonavarjend 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe sissepääsuga betoonist varjend. Lae peal ümmargune viie ambrasuuriga laskepesa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23397
name: Teise Maailmasõja patarei elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurkse põhiplaaniga (u 10x10 m), pinnasega kaetud raudbetoonvarjend. Kaks sissepääsu, lae peal ümmargune viie ambrasuuriga laskepesa. Kokku 12 ruumi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23398
name: Nõukogude sõjaväe helikopteriplats
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoneeritud ristkülikukujuline plats, koosneb kokku 28 betoonplaadist (7 plaati neljas reas). Platsi keskele värvitud valge ring. Ühe plaadi pinnale moodustatud punastest keraamilistest põrandaplaatidest number "50", teisel plaadil "1976"</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23399
name: Teise Maailmasõja patarei tulejuhtimistorn komandokeskusega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alt ümmarguse ja ülalt ovaalse põhiplaaniga, ca 17 meetri kõrgune betoonist torn. Tornis on viis metallist kaldtreppi ja kaks metall redelit, seega kaheksa tasapinda. Ülemised kolm tasapinda on ovaalikujulise põhiplaaniga. Esimesel ovaalsel tasapinnal on olnud sissevalatud metallrelssidele toetuv piirdega puitrõdu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23400
name: Teise Maailmasõja patarei pumbajaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neljakandilise põhiplaaniga ühekorruseline punastest tellistest krohvitud hoone. Lame betoonkatus kaetud plekiga. Katusel kaks plekist ventilatsioonikorstent. Tagaseinas diiselmootorite väljalasketorud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23401
name: Teise Maailmasõja patarei veereservuaar
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist neljakandiline kinnine reservuaar. Osaliselt pinnasega kaetud. Peal neljakandiline teenindusava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapateri nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval.  Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23402
name: Teise Maailmasõja patarei prožektorimägi
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kruusast kokku kuhjatud ovaalse põhiplaaniga u 80 m pikkune tehisküngas. Üle künka läheb autotee. Üleval T-kujuline raudbetoonist plats  (u 6x10 m). Künka nõlvad kaetud rohttaimede ja üksikute põõsastega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1980-ndatel aastatel ehitati Ristnasse juurde mitmeid raudbetoonangaare prožektorite ja võimalikult ka maa-meri, maa-õhk raketiseadeldiste jaoks. 1986.a. kuhjati kokku suur radarimägi, kus olevat paiknenud samasugune radar kui Lõimastus. Nii ongi Ristna lõunaninal põimunud II MS eelne ja järgne rannakaitsepatarei oma ehitistega ja 1980-ndate aastate rannakaitserajatised.</span>


source: A
code: 23403
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ruudukujulise põhiplaaniga (4x4 m) raudbetoonist dott. Üks sissepääs, tambur, kaks ambrasuuri. Laes metallist killukaitse plaadid. Pinnasega kaetud alumise kolmandiku ulatuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23404
name: Teise Maailmasõja patarei laskemoonavarjend 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist neljakandiline pinnasega kaetud varjend. Lae peal ümmargune tulepesa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 28334
name: Lautrikoht
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks on säilinud kuus lautrit. Lautrite keskmine laius on kaks meetrit, kiviread ulatusid merre kuni 15 meetri pikkuselt. Paatide ülestõmbamiseks ja vette lükkamiseks mõeldud ümarpuud olid ühe lautri osas säilinud ja nähtavad veel 2005. aastal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Saare maakonnas, Ruhnu saare põhjatipus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on juba vähemalt 17. sajandil kasutusel olnud randumiskohaga. Ruhnu ajaloolistel kaartidel on saare põhjatipus asuvaid võrgukuure ja sadamakohta märgitud 1688. ja 1871. aastatel. 1688. aastast pärineval kaardil on tähistatud neli hoonet, 1871. aasta kaardil on selgelt välja toodud paadikuuri asukoht Kuunsi tipus. Enne II maailmasõda kasutati seda paika nelja paatkonna poolt.</span>


source: A
code: 23405
name: Teise Maailmasõja patarei angaar
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist angaar. Sisemõõdud laius 3,7 m, sügavus 9 m, kõrgus 4,3 m, seina paksus 70 cm.  Otsaseinas olema pidanud raudbetoonist värav on angaari taga teisel pool teed, ilmselt pole seda paigaldatudki. Hoone ees on betooni sees kaarekujuline relss värava jaoks. Katuse betoon kaetud pigiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1980-ndatel aastatel ehitati Ristnasse juurde mitmeid raudbetoonangaare prožektorite ja võimalikult ka maa-meri, maa-õhk raketiseadeldiste jaoks. 1986.a. kuhjati kokku suur radarimägi, kus olevat paiknenud samasugune radar kui Lõimastus. Nii ongi Ristna lõunaninal põimunud II MS eelne ja järgne rannakaitsepatarei oma ehitistega ja 1980-ndate aastate rannakaitserajatised.</span>


source: A
code: 23406
name: Teise Maailmasõja patarei betoonreservuaar 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist reservuaar, pinnasega kaetud. Üleval ümmargune teenindusava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23407
name: Teise Maailmasõja patarei betoonreservuaar 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist reservuaar, pinnasega kaetud. Ülal neljakandiline  teenindusava. Alla viib neli metallist redeliastet. Põhjas torud ja vesi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23408
name: Teise Maailmasõja patarei betoonreservuaar 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist reservuaar, pinnasega kaetud. Ülal ümmargune teenindusava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940-41 oli Ristnas rannapatarei nr. 42, lisaks sõjaväelinnak, mis olnud kasutusel nii 1939-1941 kui 1944-1993. Patarei komandöriks 1941. aastal oli vanemleitnant Volkov, asetäitjaks leitnant Bõstritskij (J.M.). Kuna territoorium oli pool sajandit aktiivses militaarkasutuses, siis on ehitiste täpsem dateerimine ainult väliste tunnuste järgi üsna keeruline. 1940. aastal olid suurtükid kapitaalselt väljaehitamata (betoneerimata) alustel praeguse tulejuhtimistorni kõrval. Ristnas oli väidetavalt neli 130 mm kahurit (IV-130/50, V.K. ja J.M.). Punkrid ja reservuaarid on sarnased Tahkuna ja Tohvri omadega, kahurialused-varjendid aga hoopis teist tüüpi. Tänapäeval vaadeldavad neli suurtükipositsiooni ja tulejuhtimistorn on ehitatud pärast sõda. 

Samal territooriumil tegutses pärast rannapatarei likvideerimist õhukaitse üksik-raadiolokatsioonirood. Osa patarei varjendeid oli kasutusel, juurde ehitati suured betoonangaarid randa, radarimäed, kopteriplats ja muud.</span>


source: A
code: 23409
name: Kõrgessaare vallamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist, kõrge viilkatusega hoone toetub maakivist vundamendile. Nurkades on hambuline, heledatest tellistest rustika, uksi ja aknaid ümbritsevad tellisäärised. Hoone esiküljel kahe sissepääsu ees on kinnine palkon, selle allosas oli algselt puidust kvaadertahveldis, ülaosa oli klaasitud.  Vallamajas olid ameti- ja eluruumid (vallakirjutajale, -kasakale), kartser (hoone tagaosas paremal). 1930. a-tel ehitati paremale otsale juurde uus kartseriruum ja tagaküljele väljapääs koos kojaga. 1940. a-te alguses ehitati katuse alla mansardkorrus käskjalgade eluruumideks. 
(EA , II)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1894 aastal. Hilisemad juurdeehitused on tehtud 1930 ja 40.- nendate keskel.</span>


source: A
code: 23410
name: Kõrgessaare vallamaja kaev
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümara põhiplaaniga, graniitkivist voodriga salvkaev.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1894 aastal.</span>


source: A
code: 23411
name: Kõrgessaare mõisa valitsejamaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne lakatubadega puitehitis. Kaetud S-kivi poolkelpkatusega. Aknad suured, pea ruudukujulised. Enamuses 6 ruudulise jaotusega. Omavad laiu profileeritud piirdelaudu. Sissepääsu ees suur klaasitud kinnine veranda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kõrgessaare mõisa rajas endisele laiule 1624.a. rootsi väepealik Jakob de la Gardie. Mõisa juures oleva sadama kaudu peeti 17.saj. regulaarset laevaühendust Stockholmiga. 1691.a. mõis tagastati ja oli kuni 1755. a-ni kroonumõis. Mainitud aastal taastati krahvinna Stenbockile ja kuulus 1780. a. maanõunik Magnus Stenbockile, kes müüs ta järgmisel aastal parun O.R.L. von Ungern-Sternbergile, kelle sugukonnale see mõis jäi ka hiljem. 1858.a. läks mõis müügi teel krahv R. Stackelbergile, kuid tema surma järel 1869.a. päranduse teel uuesti Ungern-Sternbergide kätte. 1907. a. läks Kõrgessaare mõis Jevgeenia Apollovna Bodarevskile. 1912. a. osteti osa mõisast “La Viscosa” aktsiaseltsi poolt. Eraldatud maa-alale ehitati suur kunstsiidivabrik. Proovitoodangust, mille valmistamiseks kasutati tselluloosi, I maailmasõja tõttu kaugemale ei jõutudki. Eesti iseseisvusaastatel hakkas endisi mõisamaid haldama Kõrgessaare vald. 
(Hiiumaa Koduloomuuseum, 3767 R1535)</span>


source: A
code: 23414
name: Kõrgessaare mõisa park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praeguseks segastiilis 1,6ha park  oli algselt selgepiirilise barokse regulaarse kujundusega. Pargi küljel asunud müüriga piiratud viljapuuaed oli pargiga seotud teedevõrgu kaudu. Peale pikka hooldamatuse perioodi kujundati park ilmselt vabakujuliseks ümber. Seetõttu on pargipuistu ühtlane looduslikust uuendusest kujundatud ühtlane puudemass, kus suuremad lagendikud ja põõsad puuduvad. Pargi reljeef on tasane ning puude asetus ühtlane.
Pargi loodeserva, on barokkpargi ajal ehitatud ca 3 m kõrgune kaarjas kivimüür, selle taga on hobukastanite ja vahtrate allee, mis jälgib kaarjalt müürikuju.  Võrkpalliväljak on arvatud pargipiiridest välja.
Peamisteks puuliikideks pargis on harilikud vahtrad ning pärnad, juurde istutatud saared ning hobukastanid, lisaks veel tammed, lehised jm levinumad liigid. Huvipakkuvateks on kaks jugapuud ning sammaldunud vahtrate rida pargi kirdeosas. Hiiumaa parkidele tüüpiliselt kasvab pargis metstulp.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt barokkpargina rajatud 18.s. II p. Vabakujunduslikuks ümberkujundatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 23412
name: Kõrgessaare mõisa pargi piirdemüür
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>~3 m kõrgune üksikute  maakividega paekivimüür. Sees olnud üksikud väiksed aknad. Müür on poolkaarja kujuga varjates regulaarparki ilmselt valdavate tuulte eest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 18.s. lõpul. Müüri sisekülje keskosas paiknes talveaed.</span>


source: A
code: 23413
name: Kõrgessaare mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, silindervõlvidega massivne kaheosaline hoone. Üks hooneosa oli kaetud poolkelpkatusega, teine, viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valminud kahes järgus - 1787 ja 1805 a  (EA)</span>


source: A
code: 23415
name: Kõrgessaare mõisa tall
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur massiivne, lai paekivihoone. Krohvitud välisseintega ja kaetud  kõrge poolkelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud  arvatavalt 19. s. algul.</span>


source: A
code: 23416
name: Kõrgessaare mõisa teenijatemaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistliku üldilmega, maakivist, kõrge soklikorrusega viilkatusega hoone toetub maakivist vundamendile. Nurkades on hambuline, heledatest tellistest rustika, uksi ja aknaid ümbritsevad punased tellisäärised. Hoone sissepääsu ees olev kinnine puidust eeskoda on hiline (20.s.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandi IV v. Hoone on olnud varasematel aegadel kasutusel ka kuivatina. Hoone kõrge soklikorrus ja seintes olevad väljaehitised viitavad hoone varasemale ehitusajale.</span>


source: A
code: 23417
name: Kõrgessaare mõisa viinavabrik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur historitsistlik 1-, 2- ja 3- korruselisest hooneosast koosnev, krohvimata seintega  maa- ja telliskiviehitis. Viinavabrikule tüüpiliselt on erinevad korpused erineva suuruse ja kõrgusega, kaetud viilkatustega. Avade ümbrused ja nurgad markeeritud  paeplokkidega ja punaste tellistega. Aknad erineva suurusega, mõned neist lameda kaarsillusega, enamuses vahetatud. Hoonete kõrval kõrge neljatahulisel soklil, ümara põhiplaaniga korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud arvatavasti 1880 aastal Kõrgessaare mõisa viinavabrikuks.</span>


source: A
code: 23418
name: Viskoosa vabriku veehoidla kivitammid ja muldvallid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Veehoidla koosneb kahest kivitammist (Valge tamm ja Must tamm).
Merepoolsem tamm on ligi 200m pikk ja kahe reguleerimislüüsiga. Maapoolsem ligi ligi 10m pikk. Muldvall oli algselt 5km pikk ja 1.5m kõrge. Valli kaitseks oli ehitatud lattaed ja pajuhekk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Objekt rajati 1909 aastal kunstsiidivabriku mageveehoidlaks.</span>


source: A
code: 23419
name: Lauka mõisa ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga poolkelpkatusega aidahoone. Seinad on laotud segamini pae ja raudkivist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike Lauka mõis rajati hiljemalt 16. saj. arvatavasti võimu ja korra kindlustamiseks keskustest kaugelejääval alal, kaitseks mereröövlite eest. Lauka mõisa nimi (laugas – lahesopp, väike laht) viitab seosele merega. Võib arvata, et meri oli tollal ~2 m kõrgemal praegusest tasemest ning mõisa naabruses oli iidne sadamakoht.
Mõis oli algselt peamiselt Saare-Lääne piiskoppide valduses; 18. sajandi keskel olid selle omanikeks aga Hertzogid ja hiljem Borningud. Edasi käis mõis käest kätte: 1774 W. K.  Ungern-Sternberg, 1776 M. W. Pistohlkors, hiljem ooberst Erdtmann. Aastal 1781 sai mõisa omanikuks parun O. R. L. Ungern-Sternberg ning Lauka hakkas kõrvalmõisana kuuluma Kõrgessaare mõisa juurde.
1858. aastal läks Lauka mõis küll mõneks aastaks krahv Stackelbergi kätte, kuid järgnevatel aastatel kuni 20. sajandi alguseni olid selle omanikeks siiski Ungern-Sternbergid. 
20. sajandi alguses anti mõis endisele kupjale Paavel Kleele. Pärnsalude (Klee) käes oli mõis 1980. aastate lõpuni, edasi oli mõis jällegi mitmete eraomanike käes. 
</span>


source: A
code: 23420
name: Lauka mõisa moonakatemaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline kelpkatusega rõhtpalkhoone madalal paekivivundamendil. Seintel püstlaudvooder. Algselt oli hoonel kaks korstent. Uks on esikülje keskel valgmikuga; kummalgi pool ust on kuue ruuduga aken. Eestkojast pääseb kahele poole eluruumidesse ja koja taga olevasse kurusse. See kuru on tellisseinte, võlvlae ja muldpõrandaga; võlvis on avad suitsu juhtimiseks laepealse suitsulõõridesse, mis suubuvad kahele poole korstnasse. Kuru taga on sahver. Vasakpoolses majaosas on varasem küttesüsteem, nn. korisuga ahi, s.t. ahi, mille eesosas on väike koldekummiga pliidiosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike Lauka mõis rajati hiljemalt 16. saj. arvatavasti võimu ja korra kindlustamiseks keskustest kaugelejääval alal, kaitseks mereröövlite eest. Lauka mõisa nimi (laugas – lahesopp, väike laht) viitab seosele merega. Võib arvata, et meri oli tollal ~2 m kõrgemal praegusest tasemest ning mõisa naabruses oli iidne sadamakoht.
Mõis oli algselt peamiselt Saare-Lääne piiskoppide valduses; 18. sajandi keskel olid selle omanikeks aga Hertzogid ja hiljem Borningud. Edasi käis mõis käest kätte: 1774 W. K. Ungern-Sternberg, 1776 M. W. Pistohlkors, hiljem ooberst Erdtmann. Aastal 1781 sai mõisa omanikuks parun O. R. L. Ungern-Sternberg ning Lauka hakkas kõrvalmõisana kuuluma Kõrgessaare mõisa juurde.
1858. aastal läks Lauka mõis küll mõneks aastaks krahv Stackelbergi kätte, kuid järgnevatel aastatel kuni 20. sajandi alguseni olid selle omanikeks siiski Ungern-Sternbergid. 
20. sajandi alguses anti mõis endisele kupjale Paavel Kleele. Pärnsalude (Klee) käes oli mõis 1980. aastate lõpuni, edasi oli mõis jällegi mitmete eraomanike käes.</span>


source: A
code: 23421
name: Lauka mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike paari hektarine park oli algselt tõenäoliselt lihtsa, regulaarse kujundusega lageda esiväljakuga, mis oli ääristatud puuderidadega. Parki suundus peahoone keskteljele orienteeritud 300 m pikkune kasepuiestee. Peahoone taga oli väike rühm hilisemaid vabalt istutatud lehtpuid.  
Praegusel ajal kogu peahoone varemete ümbrus metsistunud, esiväljakut ümbritsevad puuderead võsastunud ning lumimarja täis kasvanud. Pargi põhjaküljel vastu põldusid on pikk põlispuudest pärnarida. Kaseallee on enamalt jaolt säilinud.
Pargis valitsevaks puuliigiks pärn, on ka vanu hobukastaneid, vahtraid, sarapuid, saari. 
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haljastus istutatud 19.s. I p.</span>


source: A
code: 23422
name: Teise Maailmasõja kindlustuse komandokeskus vaatlustorniga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Komandokeskus on ristkülikukujulise põhiplaaniga raudbetoonist ehitis. Komandokeskuse lael on ümmarguse põhiplaaniga soomustorn. Kahetasandilisse betoonehitisse viivad kaks sissekäigugaleriid. Interjöörist on säilinud kaks metallust ja üks metallist tunneliluuk. Alumisel korrusel lebab metallist generaatori segment. Galeriide sissekäikudele on paigaldatud metallist trellid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23423
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kaugusmõõdukitorni alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaugusmõõdukitorni alus on ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist ehitis. Ehitis on kolmest küljest kaetud pinnasega. Ehitise lael on säilinud metallist kaugusmõõduki soomustorni pöördalus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23424
name: Teise Maailmasõja kindlustuse komandokeskus-elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Komandokeskus- elektrijaam on ristkülikukujulise põhiplaaniga raudbetoonist ehitis.  Ühetasandilisse betoonehitisse viib üks sissekäigugalerii.  Säilinud üks metalluks.  Ehitis on kaetud sammaldunud pinnasega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23426
name: Nõukogude sõjaväe radarimägi
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga pinnasest kuhjatud mägi. Mäe otsas betoneeritud alus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23425
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kaugusmõõdiku soomustorn
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paksust soomustatud terasest kaugmõõduki torni karkass.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23427
name: Nõukogude sõjaväe rivistusplats müüriga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ruudukujulise põhiplaaniga kruusaga kaetud paraadplats. Platsi põhjapoolses servas on tellistest laotud müür koos piiritulbaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23428
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kahuritorn varjendiga 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hulknurkse põhiplaaniga raudbetoonist soomustorni alus koos varjendiga. Kahekorruselisse hoonesse viib raudbetoonist galerii.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23430
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kuulipilduja dzott 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hulknurkse põhiplaaniga üheruumiline raudbetoonist dott. Nelja  ambrasuuriga  ja kahe uksega tambur. Õhitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23431
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kuulipilduja dzott 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hulknurkse põhiplaaniga üheruumiline raudbetoonist dott. Nelja ambrasuuriga ja kahe uksega tambur.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23432
name: Teise Maailmasõja kindlustuse kuulipilduja dzott 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hulknurkse põhiplaaniga üheruumiline raudbetoonist dott. Nelja  ambrasuuriga ja kahe uksega tambur.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23434
name: Teise Maailmasõja kindlustuse elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga raudbetoonist ehitis. Elektijaamast väljub betoonist kommunikatsioonide kanal. Ehitis on pinnasega kaetud ühest küljest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23433
name: Teise Maailmasõja kindlustuse elektrijaama alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga  hoone betoonist alus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Raskepatarei nr.316 IV - 180/57 

Hiiumaa võimsaim suurtükipatarei nr. 316 rajati Kukerabasse Lõimastu mägede taha. Sellega analoogne patarei nr.315, mis ehitati Saaremaale Sõrve säärde, on tuntud nõukogude ajalookirjanduse kaudu kui kangelaslik kapten Stebeli patarei. Hiiumaa patarei sarnast kuulsust ei oma, meie legendiks kehtestati nõukogude ideoloogiatööstuse poolt saare viimane kaitsja Nikolai Tsiz, kes olevat Tahkuna tuletornist alla hüpanud.

Rannapatarei nr.316 oli üks oma aja moodsamaid ja koosnes kahest 180 mm kaksiksuurtükitornist elik suurtükiseadmest MB-2-180. Laskekaugus oli oma aja kohta väga hea - koguni 37,7 km. Komandörina on Juri Melkonovi raamatus nimetatud kapten Nikiforov. Tornide vahekaugus üksteisest on 400 m ja maa-aluseid korruseid kummaski kolm. Teenindavaid rajatisi on Kukerabas 3 - katlamaja, elektrijaama alus, kivipurusti-betoonitehase alus ja lisaks kolm dotti tagala ja tiibade kaitseks. Lõimastusse rajati eriti massiivne maa-alune kahekordne juhtimiskeskus, kus lae paksuseks ca 3,5 m (pidi vastu pidama kahetonnise lennukipommi otsetabamusele) ja kokku 36 mitmesuguse otstarbega ruumi. Juhtimiskeskuse lael paikneb periskoobi soomustorn, kohe keskpunkri kõrval oli oma raudbetoonpunkri peal kaugusmõõdiku soomustorn, mis praegu vedeleb all tee ääres, kuhu see lohistati radarijaama ehituse ajal 1980-ndatel aastatel. Metallivargad on seda mitu korda nüsinud, aga õnneks on osatud arvutada, et soomusterase lõikamiseks kulub tunduvalt rohkem raha kui hiljem kokkuostus saab ja nõnda on see lõpuks rahule jäetud. Sotsiaalne kontroll on ka seni kohati toiminud. Kahjuks on vandaalitsemist ja lolli lammutamist tehtud ka juhtimiskeskuses, kus ei ole ei viit maa-alust korrust ega relvaladusid. Juhtimiskeskuse taga Lehtma pool paikneb arvatavasti keskuse katlamaja, mis 1980-ndatel sisustati hoopis radarijaama keskuseks. Esimese Maailmasõja Peeter Suure Merekindluse raudteed täiendati haruteedega Kukerabasse ja edasi Tahkuna poole.

Juhtimiskeskuses ja suurtükitornides olid omad autonoomsed eraldi diisel elektrigeneraatorid, nii lahingu- kui olme tarbeks. Pärast sõda pumbati Lehtma poolne suurtükitorn paar korda tühjaks (1955, 1961 ja 1972) ja kasutati sealt saadud diiselgeneraatoreid ja muid seadmeid peamiselt Kärdla elektrijaama jaoks. 

Arvata võib, et kui analoogne patarei Saaremaal läks maksma 1937.a. vääringus 20 miljonit rubla (siia pole arvestatud materjalosa), siis sama oli Hiiumaa patarei maksumus. Ega ilmaasjata ei makstud kohalikele ja Haapsalust toodud ehitustöölistele kuldrublades (-tšervoonetsites). On teada, et pärast aastast tööd patarei ehitusel sai osta hobused ja asutada oma majapidamise.

Omapärane on asjaolu, et nii patarei nr.315 Saaremaal kui 316 Hiiumaal on ehitatud praktiliselt soisesse pinnasesse ja maa-alused ruumid püsisid kuivad vaid tänu pidevale pumpade tööle. Kui oktoobris 1941 patareid purustatult maha jäeti, valgusid need ruttu vett täis ja on seda senimaani. Nõukogude ajalookirjandus räägib ühendusest merega ja kavalast uputamisest, et saladus vaenlast ei aitaks. Tegelikkus aga on palju lihtsam, ei mingeid salatorustikke ega kraane, lihtsalt rabavesi, mis valgus sisse spetsiaalselt ehitatud ja avatud luukide-avauste kaudu. Võrreldav mingil määral laeva kingstonitega - ventiilidega, millega oli võimalik juhtida laeva teatud osadesse vajadusel merevett. 

Pärast II ilmasõda Kukeraba patareid ei taastatud, hoopis lõigati vanarauaks. Viimased säilinud Tahkunast pärit 180 või 130 mm suurtükkide torud (2 tk.) olid veel 80-ndate alguses Lehtma sadama väravas tee ääres, enne kui need vanarauaks viidi. Praegu Kukerabas oma 3 m sügavusse küündides lebab 30 kraadise nurga all ainuke Baltikumis säilinud 180 mm suurtükitoru, mis õhitud 1941.a.. Kui õnnestub see välja saada, on võimalik patarei asukohas atraktiivsust veelgi tõsta ning turistidele põnevust pakkuda.</span>


source: A
code: 23435
name: Esimese ja Teise Maailmasõja Lehtma-Tahkuna raudteetamm kõrvalharudega
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ligi 2,5 km pikk,kraavidega ääristatud kunagine raudteetamm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patareide ehitamiseks ja varustamiseks rajati juurdepääsuteed ja esmajärjekorras kitsarööpmelised raudteed lähimast sadamast. Tahkunasse ehitati Lehtma - Tahkuna raudtee 1914. aastal, see oli ligi 6 km pikk, rööbaste vahega 750 mm. Tahkunasse ehitati depoo kahe veduri jaoks. Vedurid valmistas 1914. a. kevadel Saksamaal firma Orenstein & Koppel (O & K). Need olid 0-3-0 tüüpi 90 hobujõulised paakvedurid.</span>


source: A
code: 23436
name: Esimese ja Teise Maailmasõja Lehtma-Tahkuna militaartee
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>6,3 km pikk kruusakattega tee. Militaartee on rajatud looduslikke pinnavorme ära kasutades ja seega üsna looklev ja muutuva reljeefiga, seda ilmselt nii materiaalsetel kui ka militaarsetel põhustel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lehtma –Tahkuna militaartee on rajatud Peeter Suure merekindluse teenindamiseks aastatel1913-1917 ilmselt olemasoleva teeraja kohale. Samuti kasutati teed II Maailmasõja aegsete patareide (RP. 226 ja 316) teenindamiseks  ja Nõukogude armee rajatiste teenindamiseks kuni 1991 aastani. Osa teelõigust oli hiidlastele aastaid suletud.</span>


source: A
code: 23438
name: Aruselja tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta veskijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis. Omapäraste proportsioonidega tuulik on Hiiumaa üks vanimaid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1761</span>


source: A
code: 23439
name: Luidja tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku keret katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1872 Metsakülas.</span>


source: A
code: 23440
name: Luidja kauplusehoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline mansardkorrusega puithoone. Kaetud viilkatusega. Mansardi väljaehitis sümmeetrilise jaotusega, keskosa veidi eendatud ja selle kohal  kaarfrontoon.  
Hoone keskosa samuti  eendatud milledest kahele poole jäävad sissepääsud. 
Erineva suurusega aknad  kahjuks vahetatud, algne ruudujaotus pole säilinud. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. II v. algul</span>


source: A
code: 23441
name: Mihkli talu elamu
type: Elamu
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhja – Eesti tüüpi rehielamu, millel rehetuba rehealusest kõrgem ja kitsam. Rehetoa ees ulualune. Kaetud õlgedest murdkelpkatusega. Koosneb kolmest põhilisest osast: keskel rehetuba, ühes otsas rehealune, teises kambrid. Hoone on rajatud suhteliselt madalale maakividest  vundamendile. Hoone nurgad risttapiga. Aknad kuueruudulised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rehetuba ehitatud 1843, elamuks laiendatud 1897.(Talumuuseumi andmed)</span>


source: A
code: 23442
name: Mihkli talu laut
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üheosaline,  poole seinte kõrguse maakivivundamendiga, ümarpalkhoone. Kaetud roost viilkatusega. Sissepääs keskelt kahepoolega väravate kaudu. Teised väljapääsuväravad otsaseinas. Kahel pool ust ka väiksed klaasitatud aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1890 (Talumuuseumi andmed)</span>


source: A
code: 23443
name: Mihkli talu ait-kuur
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aida ja kuuri  koosehitis. Kaetud  kuuri poolt viilkatusega, aida poolt poolkelpkatusega. Aida osa ehitatud ilmselt varem ümarpalkidest, millesse pääseb otsauksest. Sellele hiljem liidetud kerge pikk hõredate laudseintega, ilma lae ja põrandata kõrvalhoone. Ruumi kasutati vankrite, regede ja muu sellise hoidmiseks. Sissepääs esifassaadist kahepoolega väravate kaudu</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aida osa ehitatud 1836, otsaehitis 1849. (Talumuuseumi andmed)</span>


source: A
code: 23444
name: Mihkli talu saun-paargu
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kaheosaline ristpalkidest hoone. Kaetud laudadest viilkatusega. Sauna ruumi ees paargu. Paekivist laotud ahjutagune sein on ühtlasi ka sauna välisseinaks. Kütmisel  voolab suits uksest välja. Kui ahi küllalt köetud, suletakse uks ja avatakse ukse kohal.  Seina sisse raiutud pisike ava suitsu väljalaskmiseks. Sooja saamiseks on  kerisega ahi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1915 (Talumuuseumi andmed)</span>


source: A
code: 23445
name: Mihkli talu kelder
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Poolmaapealne  võlvkelder, pealt maani õlest viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uusehitis mis ehitati taludesse suhteliselt  hilisel ajal  20.s. algul.</span>


source: A
code: 23446
name: Mihkli talu tall
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike üheosaline, madala vundamendiga, ümarpalkhoone. Kaetud roost viilkatusega. Sissepääs keskelt kahepoolega väravate kaudu. Kahel pool ust ka väiksed klaasitatud aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920 20.s. alguse ehitustraditsioone silmas pidades.</span>


source: A
code: 23447
name: Mihkli talu kalaait
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kaheosaline, madala vundamendiga, rõhtpalkseintega hoone. Kaetud õlgedest poolkelpkatusega. Sissepääsud külgseinast</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Toiduait ehitatud 1860</span>


source: A
code: 23448
name: Mihkli talu vilja- ja riideait
type: ehitismälestis
alt_id: 296
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheosaline, madala vundamendiga, rõhtpalkseintega hoone. Kaetud õlgedest poolkelpkatusega. Sissepääsud külgseinast</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1871 .(Talumuuseumi andmed)</span>


source: A
code: 23449
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on massiivse nelinurkse põhiplaaniga ning maa-aluse osaga betoonrajatisega. Käesoleval hetkel on hoone kaetud madala taimestikuga, raudbetoonist hoone kehand on säilinud hästi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Militaarrajatis on ehitatud II maailmasõja aastatel.</span>


source: A
code: 23450
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on massiivse betoonist militaarrajatisega. Käesoleval hetkel on rajatis üsna varjatud, kaetud sambla ning madala taimestikuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dzott on rajatud II maailmasõja aastatel.</span>


source: A
code: 23451
name: Malvaste õigeusu kabel
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ristpalkhoone, torniga W-otsas. Kellatorn kaetud laastkatendiga telkkatusega. Kabeliosa katus kaetud õlgadega. Plaanilahendus lihtne, üheruumiline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. I v.</span>


source: A
code: 23452
name: Kõpu õigeusu kirik-koolimaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Polüfunktsionaalne neoklassitsistlik uhke kirik. Tänaseks on hävinud ainult keskel asunud sibulkupliga torn.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitamist alustati 1907-1908. Kirik pühitseti 1909 a. 21. juunil.</span>


source: A
code: 23453
name: Kõpu tuletorn
type: ehitismälestis
alt_id: 295
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuletorn kujutab endast ülalt ahenevat neljatahulist kivitorni, millel igal tahul on kivist kontraforsid. Tipus metallist tuleruum, mis kaetud kupliga. Üles viib sisetrepp, mis torni alaosas kulgeb mööda kontraforssi ja hiljem mööda kivikehandit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torni ehitust alustati 1505. aastal ja torn valmis oma esialgsel kujul 1531. aastal. Rändrahnudest ja paest laotud 4-tahuline külgedelt tugipiilaritega toestatud tüvipüramiid oli 24,6 m kõrge, iga külg maapinnal 8,7 m lai. Tipus oleval siledal paepõrandal põles lõkketuli. 1807. aastal läks tuletorn senisest eravaldusest kroonule ja ühte tugi-piilarisse ehitati seni torni välisküljel asunud redeli asemele trepp. Ülemisele platvormile ehitati juurde kaks korrust koos laternaruumiga, millega torni kõrguseks sai 36 m. 1845. aastal kindlustati torni ülakorruste seinu 12 raudankruga ja torn sai oma praeguse kuju. Teises maailmasõjas purustati laternaruum ja optilised seadmed. 1989—90 ümbritseti tornikehand varisemisohu tõttu raudbetoonsärgiga.</span>


source: A
code: 23454
name: Kõpu tuletorni ülevaataja elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala viilkatusega puithoone. Tumedaks peitsitud hoone avade raamistused ja nurgad on markeeritud heledate piirdelaudadega.  Kasutatakse elamuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23455
name: Kõpu tuletorni saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline vilkatusega puithoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 23456
name: Kõpu tuletorni kelder-kütuseladu
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline krohvitud kivist seinte ja võlvitud laega  ning muldkatusega kelder.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitusaasta 19.s. lõpp.</span>


source: A
code: 23457
name: Kõpu tuletorni masinahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, lihtne krohvitud kivihoone. Sees töökorras diiselgeneraator.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1970-ndatel.</span>


source: A
code: 23458
name: Pihla tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1762.</span>


source: A
code: 23459
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist suurtükipositsioon, mille keskel avatud ümmargune 7 m läbimõõduga suurtükipositsioon. Seda ümbritseb suletud galerii.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23460
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist suurtükipositsiooni üldmõõtmed 10x60 m. Keskel avatud ümmargune 7 m läbimõõduga suurtükipositsioon. Seda ümbritseb suletud galerii. Rajatisel on säilinud ka massiivne rauast uks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23461
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudbetoonist suurtükipositsiooni üldmõõtmed 10x60 m. Keskel avatud ümmargune 7 m läbimõõduga suurtükipositsioon. Seda ümbritseb suletud galerii, millest algavad vastaskülgedel kaks u 25 m pikkust koridori. Koridori alguses kaks mürsuriiulit, keskel pääs ümmargusse viie ambrasuuriga tulepunkti, koridori otsas kaks hoidlaruumi. Koridoril kaks väljapääsu - keskel ja otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23462
name: Teise Maailmasõja patarei elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne betoonist maa-alune rajatis, mis on kaetud pinnasega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23463
name: Teise Maailmasõja patarei komandokeskus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Palkidest ehitatud ühe sissepääsuga muldonn. Tänaseks sisse varisenud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23464
name: Teise Maailmasõja patarei tulejuhtimistorni alus varjendiga
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelinurkne ühe sissepääsuga betoonist väike varjend. Metallist uks säilinud. Varjendi lael ilmselt tulejuhtimistorni metallist vundamendipostid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23465
name: Teise Maailmasõja patarei kuulipilduja dzott
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ruudukujulise põhiplaaniga kolme ambrasuuri ja ühe sissepääsuga dott. Pinnasega katmata,  ulatub üle maapinna umbes poolteist meetrit. Laes killutõke. Ambrasuuri luuke ja algseid uksi säilinud ei ole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23466
name: Teise Maailmasõja patarei kaevikutesüsteem
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus sügav ja siiani looduses selgelt jälgitav kaevikusüsteem rohkete laskepesadega. Tihedalt metsaga kaetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Patarei nr.19 IV-100/56 ja nr.149 III-127/38

Väga huvitav ja teistest Hiiumaa patareidest erinev nelja kahuriga rannapatarei ehitati 1941. aastaks Pallininale. Patarei kandis numbrit 19 (1940-41) ja (või) 149 (1944-1955). Peale sõda paiknes seal kolme relvaga rannapatarei ja praeguseks säilinud raudbetoonrajatised ongi enamasti ehitatud 1944-1955. aastal. 

1940.a. alanud rannapatarei ehitusel paigaldati Pallininale tollal salajased 100 mm kiirlaskekahurid B-24, mis olid mõeldud hävitama eeskätt kiirelt liikuvaid mere aluseid - miinilaevu ja torpeedokaatreid. Patarei IV-100/56 oli rajatud rannavalli sisse puitalustele ja koosnes neljast relvast, mille laskekauguseks oli 22 km. Praeguste rajatiste asukohaga võrreldes oli vana patarei enam-vähem samas kohas või ehk osaliselt Kõpu poole.  

Pärastsõjaaegses patareis olid raudbetoonalustel kolm suurtükki 127/38, laskekaugusega 15,5 km. Kummalisel kombel ei ole õnnestunud leida sellise kaliibriga kahureid nõukogude relvade hulgast, patarei tehnilised andmed pärinevad Eesti Meremuuseumi teadurilt, allveelaev "Lembitu " kaptenilt Vladimir Koppelmannilt.

Ennesõjaaegse patarei palkidest ja mullast rajatud arvatav komandopunkt paikneb praeguse teise ja kolmanda kahuriõue vahel ja on kinni varisenud. Uue patarei komandopunker-tulejuhtimiskeskus, millel paiknes sõrestikuline, arvatavasti puidust tulejuhtimistorn, jääb sellest lääne suunas. Kahuripositsiooni taga paikneb prožektorialus ja elektrijaama raudbetoonpunker, territooriumi kagunurgas on kuulipildujadott laskesektoriga 360 kraadi. Väga omapärane ja väga hästi säilinud on kaevikute süsteem, millega kaitsti patarei tagalat ja mille osaks on veel kaks kuulipildujadotti.</span>


source: A
code: 23467
name: Haava tuulik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassikalise puitkonstruktsiooniga pukktuuliku tüüp. Maakividest laotud sideaineta kivijalg. Laudkatusega tuuliku kere katab püstlaudis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1919</span>


source: A
code: 23468
name: Reigi kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ühelööviline, kooriruumi asemel polügonaalne altarilõpmik. W-s massiivne 4 tahuline torn madala gooti telkkiivriga, NW nurgal hilisema lisandina väike surnukamber.  Välisilmes domineerivad kõrge katus, massiivsed kiviseinad, tiheda ruudustikuga ümarkaaraknad.  Dekoratiivelementideks on lihtsa profileeringuga räästakarniis ja  v. Ungern-Sternbergide vapikivi torniportaali kohal.   
Interjööris avara saali üle on lihtsa karniisiga ümarserv-laudlagi, millele kunstipärast ilmet lisavad stukkrosetid kroonlühtrite kohal. Põrand on  pinkide all lihvimata paeplaatidest, altari esine ja vahekäik suurtest punastest tellistest. (EA) 
Erandlikult on torni tuulelipu varda tipus Eestis tavapärast kukke asendav liiliaõis, mis pärineb Ungern-Sternbergide vapilt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune kirik on siinsel kogudusel kolmas. Nii, nagu on oletuslik asupaik, on kadunud ajaloohämarusse ka esimese kiriku ehitusaeg. 1627. aastal oli see igatahes olemas - seda tõendavad Eesti-, Liivi- ja Ingerimaa visitaator Johann Rudbeckiuse visitatsioonidokumendid.
Teine puukirik ehitati Pihtla külla Kärdla-Kõpu tee äärsele seljandikule 1690.
Praeguse 370 kohalise kivikiriku lasi püstitada parun Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg 1799.-1802. aastal oma poja Gustav Dietrich Otto von Ungern-Strenbergi (1773-1800) mälestuseks, vanast kirikust 45 m O poole. Suurem remont tehti 1899.
(allikad: EA, Hiiumaa kodulehekülg)</span>


source: A
code: 23469
name: Reigi kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sidusaineta ca 1,0 m maakivimüür. Kirikuaeda on 2 väravat. Pea sissepääsuvärav peitsitud puidust,  kolmeosaline -  kahepoolega sõiduväravast kahele poole jäävad väiksemad jalgväravad. Värav on huvitava kujundusega. Varikatuseid markeerivad latid koonduvad keskosas kolmnurgaks ja markeeritud selle tipus ristiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reigi kikik on valminud 19. sajandi esimestel aastatel, tõenäoliselt on samast perioodist pärit ka kirikuaia piirdemüür.</span>


source: A
code: 23470
name: Reigi pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikliku ristkülikulise põhiplaaniga 1,5-korruseline krohvitud paekivihoone. Kaetud S-kivi katendiga poolkelpkatusega. Vintskapid on hilisemad.  Algselt oli kõrge kelpkatuse katendiks roog.  Fassaadid on lihtsad, dekoorita, liigendatud kõrgete 4-kandiliste akendega. Keskteljel paikneva peasissekäigu ees on möödunud 19. sajandil lisandunud väike klaasitud veranda. Plaanilahenduses on keskne koht peaaegu ruudukujulisel saalil, millest avanes uks aiaterrassile. Ülejäänud ruumid paigutusid anfilaadina kahes reas hoone pikiteljel: esiküljel pastori kirjutustuba eesruumiga ning peretuba ja mantelkorstnaga köök; aiaküljel magamistoad, söögi- ja võõrastetuba. Viimastes on lihtsate stukk-karniisidega peegellaed; pastori tööruumis baroksed tahveluksed ja nikerdustega piirlauad. Pööningul on säilinud võimsa mantelkorstna ülaosa sellesse kokkujooksvate suitsukanalite ning nende tugimüüride keeruka labürindiga. Osa pööningust on arvatavasti sel sajandil välja ehitatud eluruumideks. Hoone all on palju-ruumiline, tellispõrandatega, osaliselt võlvitud kelder. (EA)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Reigi pastoraat paikneb kirikust u. 200 m O pool</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peahoone, sellel kohal kolmas, ehit. 1775—79 vahel.</span>


source: A
code: 23471
name: Reigi pastoraadi park
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikseks 1 ha pargiks on lihtne nelinurkne vabapuistu vahetult peahoone ümber, rajatud ilmselt rohtaiana ilu- ja viljapuudega. Park on mõõtmetelt väike, mahajäetud välimusega: võsastunud ning sissekasvanud varemed, kuivanud tiik keldri taga, sisselangenud katusega ja varisemisohtlik puidust lauda jäänused.
Pargis kasvab ilmselt juba pärast pastoraadi valmimist (18.s. lõpul) istutatud harilik pöök, millest tänaseks on kasvanud võimas suurte dimensioonidega põlispuu.
Ala on siiski vaatamata hooldamatusele küllaltki pargiilmeline tänu mitmetele introdutsentidele ja ilupõõsastele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pastoraat jääb Reigi kirikust itta, umbes 200 m kaugusele Kärdla-Kõpu maanteest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud ilmselt pärast pastoraadi valmimist 18.s. IV v. Hilisemad istutused 19.s. II p.</span>


source: A
code: 23472
name: Reigi pastoraadi magasiait
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arhailise ilmega, väike krohvimata maakivihoone. Kaetud kõrge laast viilkatusega. Avade ümbrused ja nurgad paekividest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 23473
name: Reigi pastoraadi kelder
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline, poolmaapealne pae- ja maakividest kelder. Pealt mätastatud, otsaviil klombitud paekividest. Seest  ümarvõlviga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 23474
name: Puski õigeusu kirik
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, traditsiooniline ladinaristikujulise põhiplaaniga kolmeosaline, kellatorni ja apsiidiga, tellis+ maakiviehitis. Torne 6 - kellatorn 4-tahulisel alusel 8-tahuline, ülejäänud 8-tahulised, telk- ja sibulkiivritega. Akendel kaarsillused.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1889-91. arh. K.Nyman.</span>


source: A
code: 23475
name: Puski õigeusu kiriku kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikut ümbritseb puitaed ning selle haljastus on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puski õigeusukirik on ehitatud aastatel 1889-1891 arhitekti K. Nymani poolt.</span>


source: A
code: 23476
name: Puski õigeusu kirikuaia piirdemüür
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>~0,8m kõrgune sideaineta maakivimüür. Uuemat kalmistu osa piirab torupostidel puitlattaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õigeusukirik on ehitatud aastatel 1889-91 ja suure tõenäosusega on ka kirikuaia piirdemüür valminud 19. sajandi lõpul, 20. sajandi alguses.</span>


source: A
code: 23477
name: Puski õigeusu kooli varemed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga kivihoone, mida varem kattis viilkatus. Katusekuju markeerivad täna vaid säilinud otsaviilud. Hoone põhimahuga liitub N-küljel pisem verandamõõtu juurdeehitis, mille algne madal viilkatus on samuti hävinud. Juurdeehitis on rajatud samaaegselt põhimahuga ning järgib hoone terviklikku arhitektuurilist üldilmet. Hoone seinad on laotud tahutud graniitplokkidest, avade ümbrus on vormistatud pisut eenduva keraamilistest tellistest (nn. Riia pressitud tellis) raamistusega. Sarnaselt on teostatud ka hoonekehandi välisnurgad. Nimetatud detailid annavad hoonele kroonulikult range ja soliidse välisilme. 
Olgugi et hoonest on tänaseks säilinud vaid varemed, on selle ruumijaotus endiselt loetav. Hoone sisemine plaanilahendus on sümmeetriline – hoone on keskelt risti pikiteljega kulgeva koridoriga kaheks jagatud. Kummalegi poole koridorist jääb kaks ühesuurust klaasiruumi (kokku seega 4 ruumi). Käimla asus N-küljel olevas juurdeehitises. Pööningule pääses koridoris paiknenud trepist.
(M.Tuuder, "Muinsuskaitse eritingimused", Tall. 2009)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1888-91arhitekt K. Nymani projekti järgi, kus alustasid tegevust nii vallakool kui ka koguduse kihelkonnakool. Õpilasi oli 1891. vallakoolis 14 poissi ja 18 tüdrukut, kihelkonnakoolis 5 poissi ja 11 tüdrukut. Esimesteks õpetajateks olid preester Tšistjakov ning köstrid-psalmilauljad Jaan Luks ja Filipp Samofalenko, mõlemad Balti Seminari haridusega.
Liitkool töötas Eesti Vabariigi alguseni. (R.Saard, „Hiiumaa ja hiidlased. Usutuultest tormatud ja piiratud”, Tall 2009)
Hoones tegutsenud kool suleti 1962. aastal siis algas ka kasutuseta seisva hoone lagunemine.</span>


source: A
code: 23478
name: Reigi koolimaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>T- tähekujulise põhiplaaniga ja väljaehitamata katusekorrusega hoone. Laudvoodriga kaetud palkseinad toetuvad madalale peakivisoklile. Eterniidiga kaetud viilkatusest ulatuvad välja kaks punasest tellisest laotud korstent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1890 juustumeistri korteriks. Ümber ehitatud 1920 koolimajaks.</span>


source: A
code: 23479
name: Reigi uus koolimaja
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga ja väljaehitamata katusekorrusega hoone. Laudvoodriga kaetud palkseinad toetuvad raudkivisoklile. Eterniitplaadiga kaetud viilkatusest ulatuvad välja kaks kollasest tellisest laotud korstent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1895. Endine Reigi mõisa kupja ja teomeeste maja. 1928 ümber ehitatud  koolimajaks.</span>


source: A
code: 23480
name: Reigi juustukoda
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga ja viilkatusega hoone. Lõhatud graniitkivist seinu ja avasi markeerivad paekivist ääristused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandil juustukeldriks, hiljem laut.</span>


source: A
code: 23481
name: Tahkuna tuletorn
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>43 m kõrgune sihvakas silindriline ülespoole aheneva tüvipüramiidi kujuline torn on kokku pandud malmelementidest. Üleval teenistusruumi kõrgusel asub konsoolidele toetuv ringrõdu, mille kohal kupliga kaetud tuleruum. Torni siseküljel on välisseinale kinnitatud malmist keerdtrepp. Tule energiaallikaks on tänapäeval elekter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud aastatel 1873-1875. Esimeses ja teises maailmasõjas sai tuletorn kergelt kannatada, kuid remonditi peagi. 1998. aastal tehti tornile kapitaalremont ja vahetati kraana abil välja laternaruum. Ajalooline laternaruum paigaldati tuletorni kõrvale maapinnale. (Jaan Vali, 2011)</span>


source: A
code: 23482
name: Tahkuna tuletorni ülevaataja elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, keskmise suurusega, madala viilkatusega puithoone.Räästa all lihtne laudkarniis.  Viimistletud ristlaudisega. Otsas sissepääsu eest kinnine, pealt viilkatusega  kinnine eeskoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1875.</span>


source: A
code: 23483
name: Tahkuna tuletorni kütuseladu
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, krohvitud kivist seinte ja madala viilkatusega hoone. Räästa all väike krohvikarniis. Avad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1879.</span>


source: A
code: 23484
name: Tahkuna tuletorni saun
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala viilkatusega puithoone. Viimistletud pealt ristlaudisega (vana viimistlus püstlaudis). Ukse ees kinniehitatud viilkatusega eeskoda. Nurgad ja avad markeeritud heledate piirdelaudadega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1875.</span>


source: A
code: 23485
name: Tahkuna tuletorni kelder
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muldkatusega kivihoone, lagi võlvitud. Otsad maakividest, pealt kindustatud betoonsillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1875.</span>


source: A
code: 23486
name: Tahkuna tuletorni masinahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Terviklikult säilinud tuletornikompleksi kuuluv tehniline hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1960.</span>


source: A
code: 23487
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 39 kahurialus 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurtükialused rajati luiteorgu kahe paarina - suurtükkide vahekaugus 64 m, paaride vahe 111 m. Tornide alused on valatud betoonist, läbimõõt 15 m, sügavus 4 m. Vundamendi ülaosa on kooniline, läbimõõduga 6,5 m ja sellel paiknevad 3,2 m läbimõõduga ringis 30 kinnituspolti.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
 Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23488
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 39 kahurialus 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurtükialused rajati luiteorgu kahe paarina - suurtükkide vahekaugus 64 m, paaride vahe 111 m. Tornide alused on valatud betoonist, läbimõõt 15 m, sügavus 4 m. Vundamendi ülaosa on kooniline, läbimõõduga 6,5 m ja sellel paiknevad 3,2 m läbimõõduga ringis 30 kinnituspolti.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
 Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.
</span>


source: A
code: 23489
name: Esimese Maailmasõja patarei nr. 39 kahurialus 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurtükialused rajati luiteorgu kahe paarina - suurtükkide vahekaugus 64 m, paaride vahe 111 m. Tornide alused on valatud betoonist, läbimõõt 15 m, sügavus 4 m. Vundamendi ülaosa on kooniline, läbimõõduga 6,5 m ja sellel paiknevad 3,2 m läbimõõduga ringis 30 kinnituspolti.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
 Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23491
name: Esimese Maailmasõja patarei juhtimiskeskus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga deformeerunud betoonalus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23492
name: Esimese Maailmasõja patarei vaatlustorni alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Looduses raskesti loetav pinnasemoodustis, mis markeerib kunagist vaatlustorni aluse asupaika.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23493
name: Esimese Maailmasõja patarei elektrijaama alus 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist vundament.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23494
name: Esimese Maailmasõja patarei elektrijaama alus 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga märkamatuseni sammaldunud betoonalus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23495
name: Esimese Maailmasõja patarei drenaaži peakraav
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-3 meetrit lai, umbes 600m pikk, 1- 2,5 meetrit sügav, algselt 3 haruline pinnasesse kaevatud kraav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23496
name: Esimese Maailmasõja patarei varjendi varemed 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Umbes 5 meetrit pikk ja 3 meetrit lai auk kommunikatsioonikraavi servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23497
name: Esimese Maailmasõja patarei varjendi varemed 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>U- tähe kujuline ristkülikukujulise põhiplaaniga kaevand.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23498
name: Esimese Maailmasõja patarei kivipurustaja alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga 2,3 meetri kõrgune betoonist rajatis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23499
name: Esimese Maailmasõja patarei kaevikuliinid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahurialustega paralleelselt lookleva põhjapoolse seljandiku harjale kaevatud (50-70cm laiused, 1-1,5 m sügavused) kaevikuliinid koos laskepesadega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23500
name: Esimese Maailmasõja patarei õhitud varjendid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga kaevand kunagises luitevallis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23501
name: Esimese Maailmasõja patarei ühenduskäigud
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ligi 1 meetri sügavune hargnev kommunikatsioonikraav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>3. juuni - oktoober 1917.
Peeter Suure merekindluse eelpositsiooni lõunatiiva moodustasid kolm rannapatareid Eestis (Tahkuna, Lehtma ja Põõsaspea). Tahkuna 305 mm patarei ülesandeks oli eelpositsiooni lõunatiiva julgestamine ja miiniväljade kaitsmine väljatraalimise eest koos 305 mm patareidega Russarö ja Örö saarel.
Patareid ei jõutud lõpuni valmis ehitada. 1916-1917 paigaldati u 1 700 m3 betooni, mis moodustas 12% kogumahust. 1917. a. juunis monteeriti kahurid alustele ja tehti proovilaskmised. Sügisest loeti patarei lahingukorras olevaks. Raudteeühendus Lehtma sadamaga.
Patarei õhiti 20. oktoobril 1917. Allesjäänud osa demonteeriti 1920-ndate aastate algul, suurtükid viidi Aegna saarele.</span>


source: A
code: 23502
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahuriõu on ümmarguse põhiplaaniga betoonist ehitis. Kahuriõuel on säilinud pooleldi avatud varjendi käik, viis suletavat peidikut ja kaks nn. mürsustatiivi. Peidikute metalluksed on ära lõigatud varjendikäigu ainus metalluks on säilinud.
Varjend on ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist ehitis. Varjendil on kaks sissekäigutunnelit, neli metallust (üks välisuks ja kolm siseust) ja üks puit siseuks (ei ole säilinud). Ühes laoruumis on säilinud laskemoona riiulid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23503
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahuriõu on ümmarguse põhiplaaniga betoonist ehitis. Kahuriõuel on säilinud pooleldi avatud varjendi käik, viis suletavat peidikut ja kaks nn. mürsustatiivi. Peidikute metalluksed on ära lõigatud, varjendikäigu ainuke metalluks ei ole säilinud.
Varjend on ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist ehitis. Varjendil on kaks sissekäigutunnelit, neli metallust (üks välisuks ja kolm siseust) ja üks puit siseuks (ei ole säilinud). Ühes laoruumis on säilinud laskemoona riiulid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23504
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 3
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahuriõu on ümmarguse põhiplaaniga betoonist ehitis. Kahuriõuel on säilinud pooleldi avatud varjendi käik, viis suletavat peidikut ja kaks nn. mürsustatiivi. Peidikute metalluksed on ära lõigatud, varjendikäigu ainuke metalluks on säilinud.
Varjend on ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist ehitis. Varjendil on kaks sissekäigutunnelit, metallist välisuks on suletud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23505
name: Teise Maailmasõja patarei kahuriõu varjendiga 4
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahuriõu on ümmarguse põhiplaaniga betoonist ehitis. Kahuriõuel on säilinud pooleldi avatud varjendi käik, viis suletavat peidikut ja kaks nn. mürsustatiivi. Peidikute metalluksed on ära lõigatud, varjendikäigu ainuke metalluks ei ole säilinud.
Varjend on ristkülikukujulise põhiplaaniga betoonist ehitis. Varjendil on kaks sissekäigutunnelit, metallist välisuks on suletud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23506
name: Teise Maailmasõja patarei tulejuhtimistorn 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alt ümmarguse ja ülalt ovaalse põhiplaaniga, ca 17 meetri kõrgune betoonist torn. Tornis on viis metallist kaldtreppi ja kaks metall redelit, seega kaheksa tasapinda. Ülemised kolm tasapinda on ovaalikujulise põhiplaaniga. Esimesel ovaalsel tasapinnal on olnud sissevalatud metallrelssidele toetuv piirdega puitrõdu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23507
name: Teise Maailmasõja patarei komandokeskus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kahe sissepääsutunneliga betoonist ehitis. Komandokeskus on sammaldunud pinnasega kaetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23508
name: Teise Maailmasõja patarei laskemoonavarjend
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>T-tähe kujulise põhiplaaniga sammaldunud pinnasega kaetud betoonehitis. Varjendil on kaks ümmargust, kehandist väljaulatuvat, betoonist laskeavadega varustatud lasketorni. Varjendil on neli sissepääsuava ja kaks laoruumi. Kahest metalluksest on säilinud üks, teine on asendatud armatuurvõrega, mille taga paistavad laskemoonariiulid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23509
name: Teise Maailmasõja patarei majutusvarjend
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, sammaldunud pinnasega kaetud, betoonist ehitis. Kümnest metalluksest on säilinud seitse. Ehitise ühel küljel on lahtise avaga betoonist reservuaar.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23510
name: Teise Maailmasõja patarei pumbajaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, sammaldunud pinnasega kaetud korstnaga, betoonist ehitis. Ehitisel on viis ust, üks metallist ja neli puidust vaheust (säilinud üks).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23511
name: Teise Maailmasõja patarei veereservuaar 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümmarguse põhiplaaniga, pinnasega kaetud, betoonist reservuaar. Reservuaaril on neli väljaulatuvat ja avatud tehnilist avaust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23512
name: Teise Maailmasõja patarei veetunnel
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>250 meetrit pikk, 2,5 meetrit lai, 1,5 meetrit kõrge pinnase vall, mis peidab endas veetunnelit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23513
name: Teise Maailmasõja patarei tulejuhtimistorn 2
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga väike betoonist tulejuhtimistorn.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23514
name: Teise Maailmasõja patarei elektrijaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, pigitatud katuse ja krohvitud tellisseintega hoone. Hoonel on üks uks ja kolm akent. Krohvitud telliskarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23515
name: Teise Maailmasõja patarei tehniline hoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, pigitatud katusega krohvitud tellishoone, krohvitud telliskarniis ja üks uks (hävinud).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


source: A
code: 23516
name: Teise Maailmasõja patarei pumbajaam
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, pigitatud katuse ja krohvitud tellisseintega hoone. Hoonel on kaks ust (üks sise- ja teine välisuks - säilinud on siseuks) ja neli kinnimüüritud akent. Krohvitud telliskarniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannapatarei BS-26 (IV-130/50)

Juuli 1941 - 21. okt. 1941.
Baaside lepingu järgi saabusid esimesed punaarmeelased Hiiumaale 23. oktoobril 1939. Baaside ehituse pearõhk oli Tahkuna poolsaarel. Tahkuna patarei koosnes neljast 130 mm suurtükist. Suurtükiõue paremal küljel paiknes laskemoonapunker. Suurtükkidest paremal asus suur tulejuhtimistorn komandopunkriga. Tuleliini taga teise ja kolmanda suurtükiõue vahel asus väike tulejuhtimistorn.

Suur tähtsus omistati jälle eriti Tahkuna poolsaarele, kuhu rajati rannapatarei nr. 26, neli 130 mm-st voolujoonelise kaitsekilbiga varustatud käsitsi laetavat suurtükiseadet B-13. Laskekauguseks oli 25,4 km. Suurtükk (aluse kinnituspoltide arv 24) paiknes kahuriõues, mille kõrval oli laskemoonavarjend, kus oli ka teenindav meeskond. Varjendis oli kaks põhiruumi - üks laengutele ja teine mürskudele. Praegugi on osaliselt säilinud mürsu ja laenguriiuleid oma algsetes kohtades. Haruldased on laskemoona kahuriõue väljastamise käsiliftid, mis siiani toimivad kui pole just kive ja muud sodi täis topitud. Patarei varjendid olid gaasikindlad ja varustatud õhupuhastitega, kõigis oli elekter, vesivarustus ja keskküte, mis tulid elektrijaamast ja keskkatlamajast. Kokku ehitati patarei nr. 26 jaoks, mis oli lahinguvalmis juba juuniks 1940, 13 eri rajatist, pluss kolm eraldi paiknevat kuulipildujadotti kaitsmaks juurdepääsuteed Tahkunale. Võimalik, et Tareste küla mail paiknevad otid on samuti 1939 aastal Tahkuna patareide tagala kaitseks ehitatud. Uuesti taastati Lehtma - Tahkuna raudtee, pikendades seda uue patareini üle poole kilomeetri. Lisaks rajati mitmed kõrvalharud erinevate varjenditeni. Tulejuhtimiseks ehitati komandopunkri juurde puust torn, millest pole peale aluste midagi säilinud. Kahuripositsiooni tagalas paiknevad laskemoonalaod, katlamaja, pumbajaamad-veereservuaarid, maa-alune veekanal, elektrijaam-meeskonnapunker jms.

Juri Melkonovi andmetel oli patarei komandöriks leitnant Galanin. Sõjajärgselt kui patarei uuesti kasutusele võeti, on ehitatud raudbetoonist kapitaalne tulejuhtimistorn, mis oli vaatlustornina kasutusel kuni NSV Liidu piirivalve lahkumiseni 1992. aastal. Rannapatarei nr. 26 oli kasutusel ka peale II MS 1944 - 1955, siis paiknes seal kolm 130 mm suurtükki.</span>


