# places

source: A
code: 13526
name: Kalmistu "Härma II"
type: Kalmistu
alt_id: 91-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kujutab endast järsunõlvalist kõrgemat küngast, mõõtmetega ida-lääne suunas umbes 50 meetrit, vastassuunas 25 meetrit. Künka pind on kohati lohklik. Künka idaotsal kasvab madal haruline mänd, mida nimetatakse „Kalmepettaiks“. Vanasti olnud künkal tsässon, mis praeguseks on hävinenud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Petseri maakonnas, Meremäe vallas, Härma külas, Härma küla kagu osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kuulub arvatavasti 15.-18. sajandisse. Kalme kohta sai teateid arheoloog S.Laul 1977. a sügisel ümbruskonna muistiseid inspekteerides Piusa metsavahi abikaasalt, kes mäletas, et künkast on tulnud välja luid ja hambaid. Ümbruskonnas tuntakse küngast üldiselt vana kalmena. Kalmistu on esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a.</span>


source: A
code: 13528
name: Pelgupaik (koobas)
type: Pelgupaik
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõksi koopad asuvad Jõksi külas 14 m kõrguses Kalmetu müüris, mis paikneb Piusa jõest paremal järsus jõekäänus. Paarsada meetrit müürist põhja pool asub talu. Koopaid on kaks ja neid hüütakse ka Kalmetumäe ehk Kääpamäe koobasteks. Jõksi Suur koobas on lõunapoolsem ja kujutab laia avaga tagapool vähe kitsenevat ja madalduvat tunnelit pikkusega 12 ja laiusega kuni 4,4 m . Avara sissekäigu kõrval on vee poolt mõnekümne sentimeetri laiuseks uuristatud püstlõhe- looduslik aken. Selle kõrval ulatub koopa kõrgus 3 m-ni, keskosas 1,7 m-ni. Koopasse sisse vaadates näeme, et selle põhi on paremal pool umbes 0,7 m kõrgem, moodustades terrassi. Koopa lagi on võlvjas ja põhi jõe poole kallak. Lõpust läheb edasi inimesele läbipääsmatu urg nähtava osa pikkusega üle 5 m. Selle kõrgus on vaid 0,2-0,4 ja laius 0,3-0,5 m. Koopas on näha ka kaks kirde-edela-suunalist püstlõhet. Jõksi Väike koobas paikneb paarkümmend meetrit esimesest pärivoolu. Kuiva jalaga selle juurde ei pääse, sest vesi ulatub müürini. Tuleb sammuda läbi vee, mis õnneks suvel üle põlve ei ulatu. Selle koopa ava kõrgus on 1,6 ja laius 1,7 m. Koobas on vaid 3 m pikk ja tagapool kiirest ahenev ning veidi madalduv. Tagaosas võib küürutades püsti seista- kõrgus on siin 1,4 ja laius 1,3 m. Laes esineb püstlõhe asimuudiga 25 kraadi. Jõksi koopad on allikavee uuristuse tagajärg. Nende omapäraks on püstlõhede esinemine ja huvitavad kavernid seintel, mis moodustunud väljaimmitseva põhjavee toimel. Rahvajutu järgi olevat Jõksi koopaid kasutatud sõdade ajal pelgupaigana. (Ü.Heinsalu    EESTI NSV KOOPAD   Tallinn "Valgus" 1987; http://www.hot.ee/leevislaalom/koopad.piusa.htm)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jõksi küla, Karo majast 300 m lõuna pool Piusa jõe kaldal, liivakivipaljandis, veepiiri lähedal.</span>


source: A
code: 13539
name: Ohvrikivi "Jaanikivi"
type: Ohvrikivi
alt_id: 132-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi läänepoolne osa on kaetud osalt mulla ja isegi murukamaraga, mis ühtlaselt läheb ojakalda sisse. Kivi ümber kasvavad pajud, lepad ja vahtrad. Kivi ümbermõõt on ligikaudu 10,5 m, kivi kõrgus idapool 0,85 m, suurim kõrgus 1,1 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Meeksi küla, Meeksi oja läänekaldal, Vastseliina-Pankjavitsa teest ja Meeksi vene õigeusu kirikust lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvrikivi endise Meeksi mõisa lähedal on kirjaldanud T. Karopun 1922. aastal Vastseliina kihelkonna kirjelduses (Käsikiria Ajaloo Instituudi topograafilises arhiivis). Seal mainitakse, et kivi olevat olnud suur ja neljakandiline, kuid lastud ära lõhkuda, praegu on samal kohal paar lõhutud kivitükki, kuhu setud jaanööl ohvrit toovad. L. Zouroffi andmeil (Petseri.1938. Käsikiri Ajaloo Instituudi topograafilises arhiivis) olevat Jaanikivi lähedal olnud kääbastik, mis olla 1930. aastate lõpus üles küntud. Kääbaste alalt tulnud maa seest välja keraamikat ja luid. Meeksi ohvrikivi kohta avaldatud kirjandus on võrdlemisi suur. Lühidalt kokku võttes on kivi kohta käiv pärimus järgmine: rahvapärimuse järgi olevat püha Johannes kivil puhanud, sellest jäänud kivile jäljed. Vastseliina mõisnik ei olevat uskunud, et kivi on püha ja lasknud selle ära lõhkuda ja oma uue lauda ehitusele viia. Kuid uues laudas hakkasid loomad haigestuma ning see ei lõppenud enne, kui ta kivi tükid tagasi viis. Jaanikivi juurde tuldi, et paraneda haigustest ja saada karjaõnne. Supeldi kivi juures ojas, kui silmad valutasid, pesti ojaveega nägu. Kivile toodud ohvriteks olid enamasti või, kohupiim ja vill, mis õnnistati kõigepealt lähedal asuvas tsässonas. Osa toodust võttis papp endale, ülejäänud pandi kivile, sealt võtsid selle jälle kerjused. Kivi imetegevasse võimesse usutakse veel praegugi, nt võib haiget kohta masseerida kivist võetud tükikesega.
Laias laastus on Meeksi Jaanikivi dateeritud II aasatuhandesse.</span>


source: A
code: 13541
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1877
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa läbimõõt on ca 6,80 meetrit, kõrgus 80 cm. Kääpa lõunakülg on lõhutud metsateega kuni 1,5 meetri sügavuseni tsentri suunas. Kääpal kasvab võsa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13542
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa läbimõõt ca 13,30 meetrit, kõrgus 80 cm. Kääpa loodeosas sissekaeve, samuti kääpa lael paar väiksemat kaevet.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13543
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 43-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on märkimisväärselt pikk - 38,90 meetrit. Laius ca 16 meetrit. Loodeotsas ja kirdeküljel tõsised kahjustused tekitatud arvatavasti omaaegse liivavõtmisega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V.N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13544
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 44-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmest kuhjatisest kokkukasvanud pikk-kääbas, pikkus 31,5 meetrit, laius ca 13,5 meetrit. Vähesed kaeved põhjaotsal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (Kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13545
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 45-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harvaesineva kujuga, arvatavasti lõhutud kääbas. Pikkus 17,20 meetrit, laius peaaegu 10 meetrit, kõrgus 40 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13546
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 46-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ümarkääbas. Läbimõõt 7,80 meetrit, kõrgus 50 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13547
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on kalmistupoolsest küljest poolenisti hävitatud. Kõrgust ei ole üle 50 cm. Kääpal kasvab tihe enelavõsa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13548
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 48-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Piklik kääbas pikkusega 16,70 meetrit ja laiusega 5,50 meetrit. Kõrgus kuni 1,50 meetrit. Kääpa lõunatipp jääb vana liivavõtuaugu kaldale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13549
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 49-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 12 meetrit ja kõrgus 70 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13550
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 50-k
same: A.13563
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 11,10 meetrit ja kõrgusega 1,15 meetrit. Kääpa keskel suurem sissekaeve.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13551
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 51-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 10,10 meetrit, kõrgusega 1,10 meetrit. Kääpa lääneküljel auk mõõtudega 4,90 x 3,70 meetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13552
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 52-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 7,90 meetrit ja kõrgusega 40 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13553
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 53-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peaaegu märkamatu kääbas - läbimõõt 5,65 meetrit ja kõrgus ainult 25-30 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13554
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 54-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 10,20 meetrit ja kõrgusega 1 meeter.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13555
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 55-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 11,60 meetrit ja kõrgusega 1,25 meetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13556
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 56-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 9,80 meetrit ja kõrgusega 1,10 meetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13595
name: Linnus "Päevapööramise mägi", "Hobuseseljamägi"
type: Linnus
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnus paikneb jõega kolmest küljest piiratud pika neemiku otsal. Maapoolsel küljel kaitseb linnust u 25 m pikkune 1-1,5 m laiune kaelakoht, mille taga on kuni 2,5 m sügavune ja 8 m laiune vallikraav. Nii linnamäe kirde- kui kaguküljel on õuealast madalam astang, millest viimase välisküljel on jälgitav madal vall. Linnamäge on pärimuses peetud ohvripaigaks, kus pööripäevade ajal toimusid päiksekultusega seotud riitused. (Valk, H. 2007. Excavations in the Ruins of Vastseliina Castle and on the Hillforts of Urvaste and Hinniala. - Arheoloogilised Välitööd Eestis 2006)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hinniala küla, Lille talust 250 m lõuna pool, Piusa ürgoruga põhjast, idast ja lõunast piiratud kõrgel neemikul, koos eeslinnusega ca 200 m pikkusel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnamägi avastati 1993. aastal. 2006. aastal toimusid linnusel Heiki Valgu juhatamisel arheoloogilised kaevamised. Kaevamistulemuste põhjal võis linnamägi olla kindlustatud juba pronksiaja lõpus / rauaaja alguses. Enamus kaevamistelt saadud leidudest pärineb keskmisest rauaaajast, 5.-7. sajandist.</span>


source: A
code: 13603
name: Vastseliina linnuse kultuurkiht
type: Linnus
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnuse õuealale ladestunud kultuurkiht, mis koos pealmise rusukihiga võib olla kuni 4 m paks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vastseliina piiskopilinnuse õueala ning eeslinnuse ja vallikraavi vaheline ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultuurkiht on ladestunud linnuse kui sõjalise tugipunkti tegutsemise ajal, peamiselt ajavahemikus 1342. a  - 18. saj algus. Ehitus-arheoloogilisi prooviauke on linnusele kaevanud 1970. aastatel kunstiajaloolane Kaur Alttoa. Arheoloogilised uuringud linnuse lõunamüüri ees ning kirde- ja loodetorni juures toimusid 2005. ja 2006. aastal arheoloog Heiki Valgu juhendamisel.</span>


source: A
code: 13611
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 1879
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb kahe järve vahel kirde-edela suunalisel neemikul, mille kirdeotsas on umbes 60 m läbimõõduga kõrgem ümmarguse kujuga küngas. Suurem osa künkast on kaetud kuuse- ja kasemetsaga.</span>


source: A
code: 13614
name: Kääbas "Kääbaspalu kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 1880
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ovaalne, pikisuunaga kirdest edelasse. Kääpa pikkus on 10 m ja laius 8 m. Kääpa kõrgus on ligikaudu 1 m kaguosas ja 0,6-0,6 m kirdeosas. Kääpa kagu- ja loodeküljed on järsemad ja kõrgemad kui edela- ja kirdeküljed. Eriti madal ja lauge on kääpa edelakülg. Kääpa keskele on kaevatud piki kääbast kraav, millega on rikutud kääpa algset kuju ning nõlvade järskust. Kraavi mõõtmed on 2,5 x 5 m, sügavus ligikaudu 0,3-0,4 m. Kraav on praeguseks sammaldunud. Kääpal kasvavad nii okaspuud kui lehtpuud. Kraav kääpa ümber on selgelt märgatav eriti loode- ja kagujalamil, kus kraavi laius on 1,5-2 m ja sügavus 0,3-0,5 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb kolmest ovaalsest ja kahest ümmargusest kääpast, reg nr 13614-13618. Kääbaskalmistu asub Murati järvest põhja pool asuval kõrgemal seljakul, mis rahvasuus on tuntud „Kääbaspalo“ nime all. Seljak on kaetud okas- ja lehtpuudega. Seljakut ümbritseb madalam soine ala, kusjuures seljaku lõunapoolne osa on mõnevõrra kõrgem, põhjapoolne osa aga madalam.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääpaid on mainitud J. Jungile saadetud kirjas, J. Jung, käsikiri, lk 85 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbast Rogosi vallas Kuura palos on nimetanud ka A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 60 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13615
name: Kääbas "Kääbaspalu kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 38-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 8,5 m ja kõrgus 1-1,2 m. Kääpa loode- ja põhjapoolsed küljed on kõrgemad ja järsemad kui kagu- ja lõunaküljed. Kääpa keskele on kaevatud lohk läbimõõduga 2,5 m sügavusega 0,5-0,7m, millega on rikutud kääpa esialgset kõrgust. Lohk on sammaldunud. Kraav kääpa ümber on jälgitav enamasti kogu ulatuses, kuid sügavam on see loode- ja põhjajalamil, kus kraavi laius ulatub ligi 2 meetrini. Kraavi ligikaudne sügavus on 0,5-0,6 m. Kääpa kagupoolsel jalamil on kraav vaevalt jälgitav. Kääpal, eriti nõlvadel kasvab tihe okasmets.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb kolmest ovaalsest ja kahest ümmargusest kääpast, reg nr 13614-13618. Kääbaskalmistu asub Murati järvest põhja pool asuval kõrgemal seljakul, mis rahvasuus on tuntud „Kääbaspalo“ nime all. Seljak on kaetud okas- ja lehtpuudega. Seljakut ümbritseb madalam soine ala, kusjuures seljaku lõunapoolne osa on mõnevõrra kõrgem, põhjapoolne osa aga madalam. Kääbas reg nr 13615 asub kääpast reg nr 13614 ligikaudu viis meetrit edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääpaid on mainitud J. Jungile saadetud kirjas, J. Jung, käsikiri, lk 85 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbast Rogosi vallas Kuura palos on nimetanud ka A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 60 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13616
name: Kääbas "Kääbaspalu kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 39-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ovaalse põhiplaaniga, kirde-edela suunas piklik. Kääpa pikkus on 12 m, laius 8-8,5 m ja kõrgus 1,4-1,5 m. Kääpa keskosa on lõhutud, siin on kolm lohku, millest edelapoolsema läbimõõt on 2,5 m, sügavus 0,4-0,5 m. Kahe kirdepoolsema lohu läbimõõdud on 1 m ja 0,7-0,8 m, sügavus 0,2-0,3 m. Kõik lohud on sammaldunud. Kääpal, eriti nõlvadel kasvab tihe segamets. Kraav kääpa ümber on selgemini jälgitav loode- ja põhjajalamil, kus kraavi laius on 2 m, sügavus 0,5-0,6 m. Kääpa edela- ja kagunõlvad on laugemad ja madalamad, kraav on siin vaevalt jälgitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb kolmest ovaalsest ja kahest ümmargusest kääpast, reg nr 13614-13618. Kääbaskalmistu asub Murati järvest põhja pool asuval kõrgemal seljakul, mis rahvasuus on tuntud „Kääbaspalo“ nime all. Seljak on kaetud okas- ja lehtpuudega. Seljakut ümbritseb madalam soine ala, kusjuures seljaku lõunapoolne osa on mõnevõrra kõrgem, põhjapoolne osa aga madalam. Kääbas reg nr 13616 asub kääpast reg nr 13615 ligikaudu 7 meetrit kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääpaid on mainitud J. Jungile saadetud kirjas, J. Jung, käsikiri, lk 85 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbast Rogosi vallas Kuura palos on nimetanud ka A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 60 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13617
name: Kääbas "Kääbaspalu kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 40-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on põhiplaanilt ovaalse kujuga, pikisuunaga kirdest edelasse. Kääpa pikkus on 9 m, laius 8 m ja kõrgus 1-1,3 m. Kääpa kirdeosas on sügavam lohk, mille pikkus on 2,5 m, laius 1,5 m ja suurim sügavus 1 m. Lohk on sammaldunud. Kääpa kirdepoolsel otsal kasvavad tihedalt okaspuud, edelapoolne osa on veidi lagedam. Kääpa lõuna- ja edelaküljed on laugemad ja madalamad kui põhja- ja loodepoolsed nõlvad. Kääpa loodenõlv on rikutud lohust liiva peale viskamisega. Kraav kääpa ümber on selgemini märgatav põhja- ja loodejalamil, kus selle laius ulatub 0,6-1 m ja sügavus 0,2-0,3 m. Mujal on kraav vaevalt jälgitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb kolmest ovaalsest ja kahest ümmargusest kääpast, reg nr 13614-13618. Kääbaskalmistu asub Murati järvest põhja pool asuval kõrgemal seljakul, mis rahvasuus on tuntud „Kääbaspalo“ nime all. Seljak on kaetud okas- ja lehtpuudega. Seljakut ümbritseb madalam soine ala, kusjuures seljaku lõunapoolne osa on mõnevõrra kõrgem, põhjapoolne osa aga madalam. Kääbas reg nr 13617 asub kääpa reg nr 13616 kirdeotsast ligikaudu kaheksa meetrit kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääpaid on mainitud J. Jungile saadetud kirjas, J. Jung, käsikiri, lk 85 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbast Rogosi vallas Kuura palos on nimetanud ka A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 60 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13618
name: Kääbas "Kääbaspalu kääbas"
type: Kääbas
alt_id: 41-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmarguse põhiplaaniga. Kääpa läbimõõt on 8-8,5 m ja kõrgus 1-1,2 m. Kääpa keskele on kaevatud kraav pikisuunaga loodest kagusse. Kraavi pikkus on 3 m, laius 1,5 m ja sügavus 0,5-0,8 m. Kääpa põhja- ja kirdeküljed on järsemad ja kõrgemad kui lõunanõlv. Kääpa keskosa on puudest lage, nõlvadel, eriti põhja pool kasvavad okaspuud, jalamil ka lehtpuud. Kraav kääpa ümber on selgemini märgatav põhjajalamil, kus selle laius ulatub 1 m, sügavus 0,2-0,3 m, mujal on kraav vaevalt märgatav. Kääbas reg nr 13617 ja reg nr 13618 jalamid puutuvad kokku.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb kolmest ovaalsest ja kahest ümmargusest kääpast, reg nr 13614-13618. Kääbaskalmistu asub Murati järvest põhja pool asuval kõrgemal seljakul, mis rahvasuus on tuntud „Kääbaspalo“ nime all. Seljak on kaetud okas- ja lehtpuudega. Seljakut ümbritseb madalam soine ala, kusjuures seljaku lõunapoolne osa on mõnevõrra kõrgem, põhjapoolne osa aga madalam. Kääbas reg nr 13618 asub kääpast reg nr 13617 kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääpaid on mainitud J. Jungile saadetud kirjas, J. Jung, käsikiri, lk 85 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbast Rogosi vallas Kuura palos on nimetanud ka A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 60 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13619
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 1893
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on kõrgem küngas, mille pikisuund on loodest kagusse. Tema pikkus selles suunas on 33 m, laius 15-18 m, ja kõrgus 1-1,5 m. Künka loodepoolses osas on ümarkääbas, mille läbimõõt on 10 m, kõrgus künka pinnast ligi 0,6 m. Kääpa idaosas on madal lohk, mis on kamardunud. Kalmistul kasvavad suuremad kuused ja pihlakavõsa (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Petserimaal, Panikovitši vallas, Tserepi külas, Venemäe talu karjamaal. Kalmistuni jõudmiseks tuleb sõita Luhamaa kiriku juurest kirde poole minevat, rohkem sõidetavat külavaheteed pidi ligikaudu 3,3 km. Kalmistu jääb sellest teest 1 m loode poole. Kalmistu paikneb künklikul tasandikul. Temast paarsada meetrit kirde poole jääv kõrgema küngas kannab rahvasuus nimetust „Venemägi“.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu võib väliste tunnuste põhjal kuuluda II aastatuhande I poolde. Kalmistu kohta Tserepi külas on teated J. Jungi  käsikirjas, lk 73 (käsikiri Ajaloo Instituudis) ja T. Karopuni, Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 39 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Rahvapärimus seostab kalme tekke Põhjasõjaga. 1950.aastatel olevat geoloogid põhjalikult uurinud Tserepi küla ümbrust. Uuringute käigus ümarkääpal sattusid nad inimluudele. Luud pandi tagasi omale kohale.</span>


source: A
code: 13621
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 2162
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub künkliku tasandiku ühel kõrgemal looduslikul künkal. Kalmistu ala on väga lõhutud. Loodenõlvale on ehitatud kelder, millega kalmistu alast on rikutud 4 x 6 m suurune ja ligi 2 m sügavune osa. Samas lähedal on lohk, mille läbimõõt on 2 m ja sügavus 0,2 m. Idapoolses osas on lohk läbimõõduga 1 m ja sügavusega 0,3 m. Kalmistu kagu nõlval on vana kartulikoopa ase, millega kalmistu pinnast on rikutud ala suurusega 5 x 8 m ja sügavusega kuni 1,5 m. Idas oleva lohu läbimõõt on 2,5 m ja sügavus kuni 1 m, samas läheduses on teinegi lohk, mille läbimõõt on 2 m ja sügavus 0,2 m. Kõik nimetatud rikkumised on vanad ja kamardunud. 1979. a oktoobris rajati üle kalmistu tee, millega lõhuti idapoolset osa 4 x 18 m suurusel alal 0,2-0,7 m sügavuselt. Alalt ära lükatud muld ja kivid on hunnikus kalmistu lõunapoolse osa vahetus läheduses. Kalmistu pind on puudest üsna lage, vaid tema kirdeosas kasvavad üksikud tammed ja pärnad (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Petserimaal, Panikovitši vallas, Tiilike külas. Kalmistuni jõudmiseks tuleb Võru-Luhamaa maanteelt Põrste bussipeatuse juurest pöörata väiksemale külavaheteele, seda mööda sõita ligi 1,6 m. Kalmistu jääb külateest kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu oli kasutusel arvatavasti 16-18. sajandil. Varasemad kirjalikud andmed kalmistu kohta Tiilike külas puuduvad. Keldri ja kartulikoopa ehitamise käigus olevat nimetatud künkast leitud hulgaliselt inimluid ja ka esemeid. Leitud luustikud ei olevat olnud eriti sügaval. Rahvapärimus seob nimetatud kalmistu Põhjasõjaga. Rahvasuus on säilinud teateid, et maeti mitte ainult künkale, vaid ka selle lähemasse ümbrusse.</span>


source: A
code: 13623
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1891
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas asub kirde-edela suunalise seljaku keskosas, olles seljaku muust osast ära lõigatud kraavidega. Pealt lame kääbas on üsna järsunõlvaline. Kääpa läbimõõt jalamil on 10 m, ülaosas 6 m. Kääpa kõrgus on 1-1,8 m, kusjuures kõrgem on kääpa edelapoolne külg. Kääpa kirdenõlval oleva lohu läbimõõt on 1,5 m ja sügavus 0,3-0,4 m. Lohu sees on raudkivi. Kääpa edelanõlval oleva lohu mõõtmed on 1 x 1,5 m ja sügavus 0,3-0,4 m; samas lähedal oleva lohu mõõtmed on 0,8 x 4 m ja sõgavus 0,3m. Kõik lohud on vanad ja kamardunud. Kääpal kasvavad okaspuud. Kraav kääpa ümber on jälgitav kirde- ja edelapoolsel jalamil, kus selle laius on ligikaudu 1 m ja sügavus 0,6-1 m (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistusse on kuulunud neli ümmargust kääbast. Üks neist on hävinenud. Kääbaste mälestise reg nr on 13623-13625. Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, Tsiistre külas, Tsiistre endise koolimaja lähedal metsas. Kääbaskalmistu paikneb Vana-Vastseliina-Käänu  ja Tsiistre-Misso teeristist piki Vana-Vastseliina-Käänu maanteed kagu pool metsas, lainjal tasandikul, mis on kaetud männi-kuuse segametsaga. Maanteest loode poole maapind langeb ja muutub soiseks. Kääbas reg nr 13623 asub kääpast reg nr 13624 kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Tsiistre küla kääpaid on nimetanud pastor Boubrig Õpetatud Eesti Seltsi väljaandes, lk 89, 1846. a; J, Klinge käsikirjas Vastseliina kihelkonna vanadest matmiskommetest (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpaid on kirjeldanud J. Jung oma käsikirjas, lk 73 (käsikiri Ajaloo Instituudis) ja T. Karopun, Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13624
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1892
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa läbimõõt on 6 m ja kõrgus 0,6-0,7 m. Pealt kumer kääbas on laugete nõlvadega. Kääpa ida-kirde poolne osa on ära kaevatud. Lõhutud ala ligikaudne suurus on 2 x 3 m ja sügavus 0,2-0,3 m. Lõhutud ala on kamardunud. Kääpal kasvavad okaspuud. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistusse on kuulunud neli ümmargust kääbast. Üks neist on hävinenud. Kääbaste mälestise reg nr on 13623-13625. Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, Tsiistre külas, Tsiistre endise koolimaja lähedal metsas. Kääbaskalmistu paikneb Vana-Vastseliina-Käänu ja Tsiistre-Misso teeristist piki Vana-Vastseliina - Käänu maanteed kagu pool metsas, lainjal tasandikul, mis on kaetud männi-kuuse segametsaga. Maanteest loode poole maapind langeb ja muutub soiseks. Kääbas reg nr 13624 asub kääpast reg nr 13623 kagu pool 21 meetrit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Tsiistre küla kääpaid on nimetanud pastor Boubrig Õpetatud Eesti Seltsi väljaandes, lk 89, 1846. a; J, Klinge käsikirjas Vastseliina kihelkonna vanadest matmiskommetest (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpaid on kirjeldanud J. Jung oma käsikirjas lk 73 (käsikiri Ajaloo Instituudis) ja T. Karopun, Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13625
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 72-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on algselt olnud üsna järskude nõlvadega, kuid lõhkumise tõttu ei ole kääpa nõlvade järskus ja kõrgus enam algsed. Kääpa läbimõõt on 9 m, kõrgus 0,4-1,1 m. Kääpa keskele on kaevatud kraav, mille mõõtmed on 3 x 7 m ja sügavus 0,2-0,7m. Kääpal kasvavad okaspuud. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistusse on kuulunud neli ümmargust kääbast. Üks neist on hävinenud. Kääbaste mälestise reg nr on 13623-13625. Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, Tsiistre külas, Tsiistre endise koolimaja lähedal metsas. Kääbaskalmistu paikneb Vana-Vastseliina-Käänu ja Tsiistre-Misso teeristist piki Vana-Vastseliina - Käänu maanteed kagu pool metsas,  lainjal tasandikul, mis on  kaetud männi-kuuse segametsaga. Maanteest loode poole maapind langeb ja muutub soiseks. Kääbas reg nr 13625 asub kääpast reg nr 13624 edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Tsiistre küla kääpaid on nimetanud pastor Boubrig Õpetatud Eesti Seltsi väljaandes, lk 89, 1846. a; J, Klinge käsikirjas Vastseliina kihelkonna vanadest matmiskommetest (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpaid on kirjeldanud J. Jung oma käsikirjas, lk 73 (käsikiri Ajaloo Instituudis) ja T. Karopun, Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13627
name: Kalmistu "Tinusmatus"
type: Kalmistu
alt_id: 1894
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb looduslikul künkal, mille kõrgus on 3-4 m ja läbimõõt 25 meetrit. Künka idajalamilt läheb mööda kitsas metsarada, mille ääres on kõrgem vallitaoline moodustis. Edelaservast läheb mööda metsatee. Küngas on üleni täis auke ja lohke, kuid need kõik on vanad ja sammaldunud. Nii künkal kui ka selle ümbruses kasvavad suured kuused ja männid (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Mõniste vallas. Kalmistu juurde jõudmiseks tuleb Mõniste koolimaja juurest sõita ligikaudu 600 m lõuna poole. Seejärel keerata külavaheteele ja liikuda jällegi ligikaudu 600 m ida poole. Kalmistu asub männi-kuuse segametsa all looduslikul künkal.  Künka lõunaserval asub ohvrikivi (mälestise reg nr 13628).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kuulub arvatavasti 15.-18. sajandisse. Kalmistu kohta kirjanduses andmeid ei ole. Rahvapärimuse järgi kutsutakse kalmistut „Tinusmatus“. Kalmistu on kaitse all alates 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13628
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 1895
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on ovaalse kujuga, pealt lame ja paikneb maa sees. Kivi mõõtmed põhja-lõuna suunas on 140 cm, ida-lääne suunas 95 cm ja ümbermõõt 4,18 m. Põhjapoolne ots on veidi kõrgemal ja ulatub pinnasest välja 25 cm, lõunapoolne ainult 10 cm. Varem oli kivi maapinnaga peaaegu tasa, kuid peale kaitse alla võtmist kaevati kivi lahti, nii, et kivi ümber tekkis kraavike. Kivi keskel on kolmnurkse kujuga kuid ebamääraste servadega 3 cm sügavune lohuke, mille mõõtmed on 30 x 30 cm. Lohk näib olevat tekkinud kivi murenemisel (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvrikivi asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Mõniste vallas. Kivi juurde jõudmiseks tuleb Mõniste koolimaja juurest sõita ligikaudu 600 m lõuna poole. Seejärel keerata külavaheteele ja liikuda jällegi ligikaudu 600 m ida poole. Ohvrikivi asub männi-kuuse segametsa all looduslikul künkal, mida on kasutatud kalmistuna ja kannab rahvapärast nime „Tinusmatus“ (mälestise reg nr 13627). Kivi asub künka lõunaserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvrikivi kuulub II aastatuhandesse. Kivi kohta kirjanduses andmeid ei ole. Kivi on kaitse all alates 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13630
name: Hiie- ja ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 94-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koht kujutab endast ümbrusest esiletõusvat kõrgemat küngast, mille põhja- ja loodepoolesel osal kasvavad puud. Künka idanõlval on suuremaid kive. Üksikuid suuri kive on ka lähemas ümbruses. Kividega ala, mis tõuseb veel omakorda kühmuna kõrgemale on ida-lääne suunas pikk 40 m ja vastassuunas 20 m. Võimalik, et tegemist on lõhutud kivikalmega. Künka kagupoolsel serval on varem kasvanud suur tamm, mida mäletati kui hiietamme. Praeguseks on sellel kohal lage maa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hiie- ja ohverdamiskoht  asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Käätso-Rõuge - Luutsniku maantee 15 km ja 16 km vahel oleva Haki tee bussipeatusest mööda sama maanteed ligikaudu 300 m lõunasse. Maanteest  jääb hiie ja ohverdamiskoht umbes 40-50 m lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hiie- ja ohverdamiskoht on kasutusel olnud arvatavasti I ja II aastatuhandel. Kohta on kirjeldanud, kui palve ja ohverdamiskohta A. Suik Rõuge muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 37. Tol ajal oli alles veel hiietamm, mille tõve ümbermõõduks oli 4,3 m (käsikiri Ajaloo Instituudis).</span>


source: A
code: 13631
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 2785
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on rajatud looduslikule künkale. Varem on ala olnud põllu all, nüüdseks on kalmeala võsastunud. Künka keskel on tihedalt väikesi kive. See on kunagine talude vaheline põllupeenar, kuhu on põllult kive pillutud. 1930. aastate lõpus on Ortemäe talu peremees künka kirdenõlva kündes leidnud luustikke (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Käätso-Rõuge-Luutsniku maantee 15 km ja 16 km vahel oleva Haki tee bussipeatuse juurest tuleb pöörata ida poole, väikesele külavaheteele. Teeristist umbes 2 km kaugusel, külavahetee lõunapoolsel kaldal asuvad kaks kivikalmet reg nr 13633 ja reg nr 13634. Kalmetest ligikaudu 40 m kaugusele, teest põhja poole jääb kalmistu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kuulub arvatavasti II aastatuhandesse. Teateid luustike kohta on saadud endiselt Ortemäe talu peremehelt, kes leidis ka pronksist sõle, mille ära viskas.</span>


source: A
code: 13632
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 2786
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ümbruses vaheldub kupliline maastik  madalate soiste nõgudega. Ühte sellist loode-kagu suunalist seljandikku nimetatakse „Kalmetemäeks“. Koht on olnud künni all. Kündmisel on välja tulnud luustikke. (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Käätso-Rõuge-Luutsniku maantee 15 km ja 16 km vahel oleva Haki tee bussipeatuse juurest tuleb pöörata ida poole, väikesele külavaheteele. Teeristist umbes 1,5 km kaugusel pöörab metsavahe tee põhja poole. Metsavaheteed pidi edasi minnes ligikaudu 600 m asub kalmistu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kuulub II aastatuhandesse. Luustike leidmise kohta on teade Ajaloo Instituudi arhiivis. Leidude kohta andmeid pole.</span>


source: A
code: 13634
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1898
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub looduslikul kõrgendikul, mis eriti järsult alaneb kalmest lõuna pool. Siin algab soo, mida nimetatakse Vorete sooks. Kalmest lääne, põhja ja ida pool on maastik väga künklik, kus kõrgendikud vahelduvad nende vahel olevate soiste nõgudega. Kalme asub teest ligikaudu 10 m kaugusel. Kalme on ümmarguse kujuga, läbimõõduga 17 m. Kalme sammaldunud pealispinna all paistavad suured kivid, mille nukid ulatuvad kohati sambla alt välja. Kalme idaosas on mõningaid lõhkumise auke (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Käätso-Rõuge-Luutsniku maantee 15 km ja 16 km vahel oleva Haki tee bussipeatuse juurest tuleb pöörata ida poole, väikesele külavaheteele. Teeristist umbes 2 km kaugusel, külavahetee lõunapoolsel kaldal asuvad kaks kivikalmet reg nr 13633 ja reg nr 13634.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Välise kuju järgi osutades kuulub kalme I aastatuhande I poolde. Kalmet lähemalt käsitletud pole. Ka pole teada siit leide. 1971.a raiuti kalmel ja selle ümbruses maha seal kavanud kuuse ja männi segamets.</span>


source: A
code: 13633
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1899
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub looduslikul kõrgendikul, mis eriti järsult alaneb kalmest lõuna pool. Siin algab soo, mida nimetatakse Vorete sooks. Kalmest lääne, põhja ja ida pool on maastik väga künklik, kus kõrgendikud vahelduvad nende vahel olevate soiste nõgudega. Kivikalme asub kalmest reg nr 13634 viis meetrit edela pool. Kujult on kalme ümmargune, läbimõõduks on 16 m. Välisel vaatlusel näib kalme olevat terve (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Käätso-Rõuge-Luutsniku maantee 15 km ja 16 km vahel oleva Haki tee bussipeatuse juurest tuleb pöörata ida poole, väikesele külavaheteele. Teeristist umbes 2 km kaugusel, külavahetee lõunapoolsel kaldal asuvad kaks kivikalmet reg nr 13633 ja reg nr 13634.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Välise kuju järgi osutades kuulub kalme I aastatuhande I poolde. Kalmet lähemalt käsitletud pole. Ka pole teada siit leide. 1971. a raiuti kalmel ja selle ümbruses maha seal kavanud kuuse ja männi segamets.</span>


source: A
code: 13635
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2784
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmest on säilinud u 6 x 6 meetri suurune kivistik. Kivid on pealt tugevalt sammaldunud ning kamardunud. Ilmselt on tegemist I aastatuhande I poolde kuuluva tarankalmega. Kalme pealne on võsastunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Rõuge vallas, Horsa külas, Seedri puhketalu hoonetest u 50 m põhjas, Võru-Valga maanteest linnulennult u 450 m lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestist on kirjeldanud A. Suik 1922 Rõuge kihelkonna kirjelduses. Riikliku kaitse alla võeti 1972. aastal.</span>


source: A
code: 13636
name: Ohvriallikas "Kiivläte"
type: Ohvriallikas
alt_id: 2787
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikat on hiljuti puhastatud ning vooderdatud munakividega. Allika ümber on paigaldatud graniitkillustikust vöö ning lähiümbrus on moodsalt kujundatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub Seedri puhketalu maadel, talu elumajast u 50 m kagus, voolates välja veidi kõrgemast künkast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allikat on kirjeldanud 1922. A. Suik Rõuge kihelkonna arheoloogilises kirjelduses, kus on märgitud, et allika ümbruse kuivendamisel leiti mälestise lähiümbrusest luid ja teisi esemeid, mis on kaduma saanud. Mälestis võeti esmakordselt riikliku kaitse alla 1972, mil allika ümber asus soine heinamaa. Rahvapärimuse järgi on allikal olnud tervekstegev toime.</span>


source: A
code: 13637
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 74-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistuks on kasutatud looduslikku küngast, mis põhja-lõuna suunas piklik. Kalmistu pikkuseks sellel suunal on 80 m ja vastassuunas umbes 30 m. Künka lõunapoolne ots on laugem ja põhjapoolne järsem ja variseva servaga. Künka läänenõlva on kaevatud kartulikoopaid. Mõned neist on kiviseinte ja palklaega. Ka künka lael on mitmeid sissekaevatud auke (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Rasva külas. Kalmistu paikneb Rõuge-Vastseliina teelt Rasva küla poole keerates ligikaudu 400 m kaugusel, küla keskel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kuulub arvatavasti 15.-18. sajandisse. Kalmistut ja sealt leitud luid on mainitud J. Jungi käsikirjas (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kalmistut on kirjeldanud A. Suik  Rõuge muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 49 , kus märgitakse samuti luude leidmist (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1977. a inspekteerisid arheoloogid kalmet koha peal. Kohalikud inimese rääkisid siis, et ühe kartulikoopa kaevamisel künka lääneservas leiti samuti luustik.</span>


source: A
code: 13638
name: Kivikalme "Kirikuase"
type: Kirikuase
alt_id: 73-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme asub Haanja kõrgustiku kuplilises maastikus loode-kagu suunalise oru läänekaldal. Kalme on rajatud kõrgemale künkale. Ümbruses maastik langeb. Kalme kõrgus on umbes 70 cm ja läbimõõt 14 meetrit. Kalme tihe kivilade on sammaldunud. Kalme on hästi säilinud, kahjustusi märgata ei ole (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Rasva külas. Kivikalme paikneb Rõuge-Verijärve teelt Rasva küla poole keerates ligikaudu 400 m kagu pool, endiste sovhoosi karjalautade taga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kuulub väliste tunnuste põhjal I aastatuhandesse. Kalme kohta sai teate arheoloog S. Laul 1976. a Rõuge kihelkonna muistiseid inspekteerides Rasva küla elanikult A. Teppolt, Rasva talust. Kalmesse tehtud prooviaugust tuli nähtavale tihe kivilade tumeda sõmera kalmemullaga. A. Teppo teatel nimetatakse kohta „Kirikuasemeks“.</span>


source: A
code: 13639
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2783
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on pikerguse kujuga, mõõtmetega 30 x 19 meetrit. Põhjaküljest sulandub kalme maastikuga kokku, lõunakülg tõuseb järsult, kuna siin on ümbrus madalam. Kalme läänepoolsesse serva on kaevatud kartulikoobas. Auk on ka lõunaservas, kus olevat varem põletatud sütt. Idaotsas on asunud küün. Talu peremees olevat viinud kalmest kive hoone vundamendi ehitamiseks. Põllult on visatud kalmealale väiksemaid kive (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Kalme paikneb madalamal alal ümbritsevate kuplite vahel, millest kalme kerkib välja väikese kühmuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kuulub väliste tunnuste põhjal I aastatuhande I poolde. Kalmet on maininud A. Suik Rõuge muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 55 ja 56.</span>


source: A
code: 13640
name: Kivikalme "Varete"
type: Kalme
alt_id: 2782
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on kirde-edela suunas veidi pikergune, mõõtmetega 17 x 15 meetrit. Kalmest on järele jäänud ainult osa, tema väline kuju on künniga tugevasti muutunud, ka on kalmest suuremaid kive ära veetud. Edelaots tõuseb ümbrusest järsult esile, kirdepoolne ots ja kaguserv sulanduvad maastikuga ühte. Kalme keskosas on näha suuremaid kive reas. Kalme idaservas on põllult korjatud kivide hunnik.Kalmealal kasvavad suured puud, lähiümbruses noored kuused (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Viitina vallas. Kalme jääb põlluvaheteest umbes 70 m ida poole. Kalme on jäänud väikese kivise künkana kunagiste põldude keskele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kuulub arvatavasti I aastatuhande I poolde. Kalmet on maininud A. Suik Rõuge muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 57. 1959. a kaevas kalmesse väikese prooviaugu arheoloog S. Laul, kust leidis mõned savinõukillud.</span>


source: A
code: 13641
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 1897
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha pikkus O-W suunas on u 100 m, laius N-S suunas u 60-70 m. Varem oli asulakohaterritoorium pidevalt künni all, mistõttu kultuurkihi ülemised horisondid on segatud. Praegu on asulakoht kaetud madala muruga, mida regulaarselt niidetakse. Asulakohale on paigutatud vana taluait, piknikulauad ning vaateplatvormiga kiik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Rõuge ürgoru ja Ööbikoru vahelise neemiku idapoolses, laiemas osas, põhja ja lõuna poole kergelt kaldu oleval tasandikul, Rõuge linnusest idas ja kagus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asulakoht avastati 1953. aastal linnuse kaevamise ajal tehtud proovikaevamiste käigus. Aastail 1954, 1956–1959 teostati asulakohal arheoloogilisi kaevamisi M. Schmiedehelmi juhatusel. Kokku on asulakoha territooriumist läbi kaevatud 1800 m2. Asula kultuurkiht oli künniga rikutud kuni 15–18 cm sügavuseni, traktoriga oli seda põldu enne kaevamisi küntud vaid üks kord. Ehitise jäänused olid asulas säilinud märksa halvemini kui linnusel. Sarnaselt linnusega leiti mõned savipõrandatega hoonepõhjad. Rohkesti leiti kividest laotud või maasse süvendatud leeasemete, samuti majapidamislohkude jälgi, leiti ka mõned ahjud, nende hulgas saviahje. Leidudest olid esikohal savinõukillud, mis enamasti kuuluvad nn rõuge tüüpi keraamika hulka. Leiti ka tekstiil- ning kedrakeraamikat. Tööriistadest leiti rauast nuge, naaskleid, kirves, metallivalamistiigleid; ehetest sõlgi, ripatseid ja helmeid. Asulast saadud leiumaterjali järgi on muistis dateeritud I aastatuhande keskpaigast kuni II aastatuhande alguseni pKr.</span>


source: A
code: 13642
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1896
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neemiklinnuse tüüpi muinaslinn Liinjärve ja Ööbikoru vahelise 9-12 m kõrguse seljaku W-poolsel otsal. O poolt eraldatud valli ja 1-1,5 m sügavuse kraaviga. Valli kõrgus sisenõlvalt 1,5-2 m, välisnõlvalt (kraavi põhjast) 3 m. Madal vall ja kraav olid ka linnuse kitseneval W-otsal. Õue suurus 850 m2, kultuurkihi paksus 0,25-1 m, keskmiselt 0,4-0,5 m. O-poolses vallis on eristatavad mitu ehitusjärku. Liivast leitud tukid pärinevad vallisisestest palkkonstruktsioonidest, sealhulgas 4-nurksetest taranditest, mis olid ühtlasi aluseks valli harjal olnud rajatistele. Linnuse W-otsal on leitud söestunud palke kahest N-S suunalisest kuni 10 m pikkusest seinast, teineteisest 4-5 m kaugusel, mis pärinevad kaitseehitistest. Õue N- ja O-osas on avastatud 5-6 elamukohta. Elamud olid tõenäoliselt kolde või algelise kerisahju ning savipõrandatega 4-nurksed rõhtpalkehitised, suurusega 4-5 x 5-6 m. Ühe elamu läheduses oli väike sepapada (2,5 x 3 m), mille rusudest leiti rohkesti valamisvorme ja nende katkeid ning tiiglitükke. Õue S-osas on mitmed kividest laotud leeasemed. Linnust võib vaadelda samas olnud asula kindlustatud osana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Linnus asub u 0,5 km Rõuge kirikust kagus, Rõuge ürgoru ja Ööbikoru vahelisel ida-lääme suunalisel neemikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arheoloogilised kaevamised Rõuge linnusel toimusid 1951.-1955. aastal H. Moora (1951–1952) ning M. Schmiedehelmi (1953–1955) juhatusel. Esimestel aastatel viidi uurimistöid läbi Pihkva ekspeditsiooni raames (üldjuht S. A. Tarakanova). Kaevati läbi kogu õueosa ning tehti 4 m laiune läbilõige vallist. Rõuge linnus on hetkel ainuke Eestis, mille õuepind on täielikult läbi uuritud. Esmakordselt võeti muistis riikliku kaitse alla 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13644
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1901
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmest Sadrametsa kalemest kõige põhjapoolsem. Mõõtmed on u 17 x 18 m. Kaevamiste järel on kalmest säilinud 4 tarandi müüri, mida ümbritseb veel omakorda väljaspoolt ümber tarandite kulgev müür. Kalme kagunurgast on mõned kivid peale nende väljakaevamist ära veetud. Kalme on tugevalt sammaldunud, peal kasvab hõre võsa.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Paljunurgelise talu maadel, metsa sees Sadrametsa-Saki-Metstaga teeristist u 100 m lõunas. Sadrametsa kalmerühma kuulub kokku 3 kalmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sadrametsa kalmetest saadi esimesed leiud muuseumi 1920. aastatel (AI 2525:1-9). 1952.a. teostas siin proovikaevamisi Harri Moora. 1959-1960. aastal kaevati Silvia Lauli juhendamisel läbi I kalme. Peale põletatud luude saadi kalmest rohkesti leide, mis säilivad Ajaloo Instituudis.
Kalme on leidude põhjal dateeritud II-IV sajandisse.
Kalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13645
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1902
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb mälestisest nr 13644 mõnikümmend meetrit lõuna pool. Kalme mõõtmeteks on 29 x 21 m, kõrgus ümbritsevast maapinnast u 50 cm. Kalme sisemus on suures osas lõhutud ning mitmed suured kivid ära veetud. Kalme äär moodustab madala valli, kus esineb kohati lõhkumisauke.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Paljunurgelise talu maadel, metsa sees Sadrametsa-Saki-Metstaga teeristist u 120 m lõunas. Sadrametsa kalmerühma kuulub kokku 3 kalmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sadrametsa kalmetest saadi esimesed leiud muuseumi 1920. aastatel (AI 2525:1-9). 1952. a teostas siin proovikaevamisi Harri Moora.
Kalme on dateeritud II-IV sajandisse.
Kalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13646
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 1903
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmest Sadrametsa kalmest kõige lõunapoolseim. Kalme on ümmarguse kujuga, läbimõõt u 15 m. Kalme moodustab lameda kühmu, kust paistavad välja kivinukid, kalme ääred sulavad ümbritseva metsaalusega kokku.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Paljunurgelise talu maadel, metsa sees Sadrametsa-Saki-Metstaga teeristist u 130 m lõunas. Sadrametsa kalmerühma kuulub kokku 3 kalmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sadrametsa kalmetest saadi esimesed leiud muuseumi 1920. aastatel (AI 2525:1-9). 1952. a teostas siin proovikaevamisi Harri Moora. 1959-1960. aastal kaevati Silvia Lauli juhendamisel läbi I kalme (reg nr 13644). Peale põletatud luude saadi kalmest rohkesti leide, mis säilivad Ajaloo Instituudis. Kalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13647
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2793
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme on ümmarguse kujuga, u 12 m läbimõõduga, ümbrusest tõuseb esile madala kühmuna. Kalme on ehitatud suurtest raudkividest, mis on tugevalt sammaldunud. Muistise kirde serva on mõnevõrra lõhkunud tormiga langenud puu. Kalme peal kasvavad männid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Rõuge metskonnas 31. ja 35. kvartali piiril, Mustjõest u 450 m idas, männimetsa all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lähemat kirjeldust Vungi kivikalmete kohta ei ole, ka ei ole siit teada leide. Kaudne teade kalmete olemasolu kohta on olemas 1922. aastast A. Suigi Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses.
Kalmed kuuluvad arvatavasti välise ilme põhjal otsustades I aastatuhande esimesse poolde. Riikliku kaitse all alates 1972. aastast.</span>


source: A
code: 13648
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2794
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmeala eristub muust maastikust võrdlemisi halvasti, suurtest raudkividest rajatud kalme on tugevalt sammaldunud, muisitse läbimõõt võib olla u 10 m. Kalmel kasvavad suured männid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Rõuge metskonnas 31. ja 35. kvartali piiril, Mustjõest u 440 m idas, männimetsa all. Kalme asub mälestisest nr 13647 u 10 m loodes, metsasihist u 10 m idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lähemat kirjeldust Vungi kivikalmete kohta ei ole, ka ei ole siit teada leide. Kaudne teade kalmet e olemasolu kohta on olemas 1922. aastast A. Suigi Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses.
Kalmed kuuluvad arvatavasti välise ilme põhjal otsustades I aastatuhande esimesse poolde. Riikliku kaitse all alates 1972. aastast.</span>


source: A
code: 13649
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2795
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb metsatee idaküljel, kus osa äärevare kive on paljandunud. Kalme on ümarguse kujuga, läbimõõt u 9 m, rajatud suurtest raudkividest, mis on tugevalt sammaldunud. Kalme keskel on suurem auk, kust on ilmselt kive välja kangutatud. Muistisel kasvavad kuused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme paikneb Rõuge metskonnas 31. ja 35. kvartali piiril, Mustjõest u 430 m idas, männimetsa all, vahetult metsatee idaservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lähemat kirjeldust Vungi kivikalmete kohta ei ole, ka ei ole siit teada leide. Kaudne teade kalmet e olemasolu kohta on olemas 1922. aastast A. Suigi Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses.
Kalmed kuuluvad arvatavasti välise ilme põhjal otsustades I aastatuhande esimesse poolde. Riikliku kaitse all alates 1972. aastast.</span>


source: A
code: 13658
name: Kivikalme "Kirikuase"
type: Kirikuase
alt_id: 164-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme ala mõõtmed on u 12 x 18 m. Kalme täpsemat struktuuri ei ole ilma arheoloogiliste uuringuteta võimalik kindlaks teha, kuid ilmselt on tegemist I aastatuhande I poolele iseloomuliku tarandkalmega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muistis paikneb Kärgula külas Krimmi talu maadel, Kärgulat läbivast teest lõunas põllu servas. Kalme on vahetult tee ääres ning teelt hästi nähtav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rahvasuus on kalme tuntud kui Kirikuase. Muistist arheoloogiliselt kaevatud ei ole.</span>


source: A
code: 13660
name: Ohvrikivi
type: Ohvrikivi
alt_id: 2166
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on pikliku kujuga mõõtmetega u 1,2 x 0,7 m, kõrgus maapinnast on vaid u 30 cm, kivi keskel on sümmeetriline u 30 cm läbimõõduga tehislikult süvendatud lohk.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Linnamäe mõisa pargi vastas autoremonditöökoja kõrval, Võru-Viljandi maanteest u 15 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvrikivi pärineb II aastatuhandest. Kivi on võetud riikliku kaitse alla 1973. a.</span>


source: A
code: 13661
name: Sõmerpalu vasallilinnuse kultuurkiht
type: Linnus
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks on linnus täielikult hävinud, säilinud on vaid küngas Sõmerpalu mõisapargis. Kuna arheoloogilisi uuringuid antud kohal teostatud ei ole, siis täpsem info kultuurkihi iseloomu  kohta puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vasallilinnuse alal paikneb praegu Sõmerpalu mõisa park.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sõmerpalu vasallilinnus moodustas Vaabina ja Vana-Antslaga vasallilinnustega ühise kaitseahela  Tartu piiskopkonna lõunaosas, hilisema Sõmerpalu mõisa naabruses. Kuulus Kursellidele.  Esmamainitud 1555, purustati Liivi sõjas täielikult. Ühe 19 .saj alguse plaaniskitsi järgi on siin olnud piklik nelinurkne kastell, selle ühes nurgas kvadraatne hoone, ülejäänud kolmes nurgas flankeeriv ümartorn. Selle põhjal võib oletada, et linnus sai lõpliku kuju 16. saj I poolel (Eesti Arhitektuur 4).</span>


source: A
code: 13662
name: Kivikalme "Kirikuase", "Kabelimägi"
type: Kirikuase
alt_id: 2164
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme asub Löödla järve põhjapoolsel kõrgel kaldal. Maapind hakkab kalme juures juba kergelt järve suunas langema. Kivikalme ise tõuseb ümbritsevast maapinnast kühmuna kõrgemale. Kalmel kasvavad puud. Kalme mõõtmed ida-lääne suunas on 15 m ja põhja-lõuna suunas 16 m. Kõrgus on põhja- ja idaküljel 0,75 m, lõunaküljel 0,5 m. Läänepoolne ots sulab maastikuga kokku. Kalme lääneosale ja põhjaosale on veetud põllult suuri kive. Enamus kalme idapoolses osas maapinnast pooleldi väljaulatuvaid kive kuulub kalme juurde. Siin asuvad kivid on väga kompaktselt, suuremate vahel on märgata väiksemaid. Kalme läänepoolses osas on suuri kive vähem, enamasti on siin kivivare väiksematest kividest, mis asuvad pooleldi mulla sees (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Urvaste kihelkonnas, Linnamäe vallas, Majala külas. Kalme juurde pääseb kõige paremini Viljandi-Võru vanalt maanteelt endise Linnamäe kooli juurest lõuna suunas pöörduvat teed pidi. Teede hargnemiskohas tuleb pöörata paremale ja liikuda kuni Halli taluni. Talust jääb kalme ligikaudu 250 m lääne poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme kuulub väliste tunnuste järgi I aastatuhande I poolde ja keskpaika. Osalt võib olla kivikalmesse maetud ka samal ajal kui ümbritsevasse maa-alusesse kalmesse, s.o II aastatuhandel (kuni 18. saj). Kivikalme kohta on teateid J. Jungi käsikirjas Urvaste kohta (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1923. a kirjeldas kalmet O. Ugart Urvaste kihelkonna arheoloogilises kirjelduses, lk 6. Teaduslikult kalmet uuritud ei ole, küll aga on teateid luude, söe ja savinõutükkide leidmise kohta. Koht on võetud riikliku kaitse alla maa-aluse kalmistuna 1973. a.</span>


source: A
code: 13667
name: Rahvapärimustega seotud kivi "Valgehobuse kivi"
type: arheoloogiamälestis
alt_id: 162-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal lame kivi, kõrgus maapinnast u 50 cm, mõõtmed umbkaudu 150 x 130 cm. Kivi pealt sammaldunud, looduslikke ega inimtekkelisi lohke kivil leida ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Koigu-Urvaste tee idaküljel, Kanariku talust 250 m loodes, kolhoosi kuivatist 120 m ja Koigu ristist 750 m lõuna pool põllu servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Selle kivi juures olevat üks usku tooma tulnud mees ära tapetud ja pooleks raiutud. Üks pool maetud kivi alla ja teine viidud edasi Otepää poole. Usutooja olnud valge hobuse seljas.</span>


source: A
code: 13668
name: Urvaste kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhi.590
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väikesemõõtmeline kõrghaljastusega kirikuaed, mis paikneb Urvaste kiriku vahetus ümbruses Antsla-Kanepi maantee ääres. Maastiku reljeef on kirikut ümbritseva tasandiku ulatuses tasane, kirikuaia servades ida ja lääne suunas langev. Kirikuaias pole hauatähiseid ning aeda ei ümbritse ringmüür. Maanteepoolsel küljel kulgeb kirikuaia servas madal kaarjas hekk. Puistus on valdavad lehtpuud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Urvaste kirikut on esmakordselt mainitud 1413. aastal. Kirik on aga ehitatud tõenäoliselt juba 14. sajandi algus. Kirikuhoone rekonstrueeriti 1889. aastal. Tõenäoliselt rajati kirikut ümbritsev aed koos kirikuhoonega. Kiriku ajalooline saksakeelne nimetus on Anzen.</span>


source: A
code: 13670
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 1905
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahe uhtoru vahelisel neemikul asuva linnusega, mis on rahvasuus tuntud ka Vana linna asemena. Põhiplaanilt ovaalse linnuse õueala suurus on u 3000 m2. Linnuse kirdepoolsel küljel on otsavall, mille kõrgus välisküljel on 4 m, siseküljel 1,5 m. Linnuseala tõuseb selle aluseks olevast seljakust astanguliselt kõrgemale. Linnamäe nõlvu on järsemaks tehtud, mistõttu algse seljakunõlva keskossa on moodustunud terrassitaoline vöönd, mis kujutab endast kunstlikult rajatud linnuse jalamit. (EA 4, 1999, lk 150).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Urvaste küla, Järve (Järverahva) talust u 400 m loodes, Uhtjärve kaldast u 100 m kirdes, metsas, kahe uhtoru vahelisel neemikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2006. aastal toimusid linnusel Heiki Valgu juhatatud väikesemahulised kaevamised, mille käigus uuriti põhjalikumalt linnuse valli. Kaevamiste käigus avastati nõrk 6.-7. sajandi kultuurkiht, mis oli ladestunud valli alla. Hiljem peale kuhujatud valli dateerida ei õnnestunud, kuid noorema rauaaja leidude puudumine lubab selleaegseid kindlustustöid pidada vähetõenäoliseks (Valk, H. 2007. Excavations in the Ruins of Vastseliina Castle and on the hillforts of Urvaste and Hinniala. - Arheoloogilised Välitööd Eestis 2006).</span>


source: A
code: 13672
name: Ohvriallikas "Silmaveeallikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 1906
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas on enam-vähem ristkülikukujuline mõõtmetega u 1 x 1,5 m, vee äravool on lõuna poole kitsa madala nirena, mille laius on u 0,3-0,5 m. Allika lähedale puu otsa on üles ripitatud tuulekell.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Urvaste vallas Järvekülas Järve talu maal, Uhtjärve linnamäest paarsada meetrit kagu pool, Uhtjärve kaldast u 12 m kirdes. Allikas paikneb madalal liigniiskel alal, mis allika ümbruses on võsastunud. Muistise lähiümbruses kasvavad kased, kuused ja lepad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arheoloogiliselt allikat ega selle ümbrust uuritud ei ole. Esialgu võiks allika kasutamist dateerida II aastatuhandesse. Rahvapärimuses räägitakse allikavee kasutamisest silmade arstimisel. Mälestis on esmakordselt riikliku kaitse alla võetud 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13675
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 161-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb põllu sees ligi 100 m läbimõõduga kuplil. Kalmemäe loode- ja lääneservas on u 30 m pikkuse servaga kruusaauk, kust suur osa mäest on kruusavõtmise käigus ära veetud. Luid on kündmise käigus leitud ka mäe ümbert põllult. Kalme kultuurkiht eristub tavalisest põllumaast kruusasema pinnase poolest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme asub Urvaste vallas Vaabina külas Hansimikko talu põllumaal u 250 m Antsla ojast lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmel toimusid 1985. aastal Heiki Valgu juhatatud arheoloogilised kaevamised.
Kirjandus:
Urgart. 1923. Urvaste kihelkonna kirjeldus. Lk 23. Käsikiri TÜ arheoloogia kabineti arhiivis.
Valk, H. 1986. Der Dorffriedhof von Vaabina. – TATÜ 4, s 380–385.</span>


source: A
code: 13676
name: Ohvriallikas "Põrguläte"
type: Ohvriallikas
alt_id: 1907
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas paikneb lohus, mille mõõtmed on 4,5 m loode-kagu suunas ja 2,5-3 m kirde-edela suunas. Selle lohu keskel on ligikaudu 1,5-2 m läbimõõduga selge veega ala, milles on omakorda ligi 1 m läbimõõduga hele liivase põhjaga ala, mille põhi „keeb“ ajades üles liiva. Hele ala on ümbritsetud tumeda, peaaegu mustjat tooni liivaga, sellest veelkord väljapoole on roostepruuni pinnasega ala. Suuremasse lohku on vee vool loodest, edelast, läänest ja kirdest, kusjuures eriti intensiivne on vool just läänest ja loodest. Vee äravool on kagusse ligikaudu 1 m laiuses ojas, kus vee sügavus on keskmiselt 15-20 cm. Vee äravooluala on nagu allikaski keskelt heleda liivapõhjaga ala, millest väljapoole jääb tumedam liivaala ja sellest veelkord väljapoole roostepruuni pinnasega ala. Allika ümbrus on võsastunud (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub endise jaotuse järgi Urvaste kihelkonnas, Visela külas. Allikas paikneb Visela oja ürgoru põhjas, oru loodeveeru jalamil, liigniiskel metsaga kaetud alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allika kasutamist ohverdamise kohana võiks dateerida II aastatuhandesse. Rahvapärimuses räägitakse allikasse ohverdamisest. On andmeid, et allikas muudab aegaajalt oma asukohta. Allikas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13677
name: Ohvriallikas "Silmaläte"
type: Ohvriallikas
alt_id: 117-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Allikas asub lohus, mille läbimõõt põhja-lõuna suunal ulatub 1m ja ida-lääne suunal 1,2 m. Vee äravool on edela poole piki oru veeru alla poole, oja suunas ligikaudu 15-30 cm nirena, milles vee sügavus on 20 cm. Vee sügavus allikas on samuti 20 cm. Allika põhi on risustatud peenemat okste ja lehtedega (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ohvriallikas asub endise jaotuse järgi Urvaste kihelkonnas, Visela külas. Allikas paikneb Visela oja loode poole tõusva oru veerul, metsa sees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allika kasutamise ajaks võiks olla II aastatuhat. Rahvapärimuses räägitakse allikavee kasutamisest silmade arstimisel.</span>


source: A
code: 13678
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 2798
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub metsas. Koht on ümbrusest veidi kõrgem. Mitte kaugel algab Mustjõe luht, jõgi ise jääb kalmistust umbes 250 m kaugusele. Väliselt mingeid eritunnuseid kalmistul ei ole, ainult läbikaevatud osa on võrreldes muu alaga veidi madalam ja lohus. Väiksemaid lohke leidub kalmistuala veel mujalgi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Kõrgepalu vallas. Endisest Oinaveskist on kalmistu ligikaudu pool kilomeetrit edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on dateeritud leiumaterjali põhjal 14.-17. sajandisse. Kalmistut on nimetanud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 28 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kunagine Oinaveski mölder oli kalmistut ise korduvalt kaevanud ja saanud siit rida esemeid. 1953. a saadi mõned leiud Ajaloo Instituuti. 1953. a teostas M. Schmiedelhelm kalmistul arheoloogilised proovikaevamised, kaevates lahti mõned luustikud, millede juurest saadi ka leide. 1955. a kaevas kalmistut  K. Mark. Kaevati välja 106 luustikku. Plaanid nendest kaevamistest asuvad Ajaloo Instituudis. Kõrgepalu kalmistu kaevamise tulemused on lühidalt kokku võetud: K. Mark, Ida-Eesti 11.-18. sajandi rahvastiku antropoloogia. Slaavi-läänemeresoome suhete ajaloost, Tallinn 1965, lk 158. Kalmistu esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1972. a.</span>


source: A
code: 13679
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2792
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud teadete põhjal on kalme olnud ida-lääne suunas piklik. Kalme maapealne osa on hävinenud. Säilinud on kalmeaseme kultuurkiht.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme  asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Kõrgepalu vallas, kunagise Oinaveski läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on kuulunud I aastatuhande I poolde. Koht on märgitud 1922. a A.Suiki Rõuge kihelkonna muististe kirjelduses, lk 13 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kalme on ära lõhkunud kunagine Oinaveski mölder 19.-20. saj vahetusel ja leidnud seejuures luid, sütt ja savinõutükke. Samal ajal on koht tehtud põlluks ja siis ka kalmekivid ära viidud.</span>


source: A
code: 13680
name: Ohvriallikas "Silmaveeallikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 1915
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Antud kohas on kaks ohvriallikat, mis mõlemad kannavad rahvasuus "Silmaveeallika" nimetust. Allikad voolavad välja edela-kirdesuunalise nõlvaku põhjapoolselt küljelt ning suubuvad väikesesse ojja, mis voolab Mustjõkke. Kahe allika vahele on veevõtmise hõlbustamiseks rajatud väike puidust purre.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikad asuvad Varsti vallas Sika külas Koolmeistri kinnistul. Ohvriallikad jäävad ida poolt Mustjõkke voolava väikese oja lõunapoolsele kaldaveerule. Oinaveskist, mille kohal nimetatud oja on üles paisutatud, asuvad allikad kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestisis arheoloogiliselt uuritud ei ole, kuid väliste tunnuste ja rahvapärimuse põhjal on allikate kasutusaeg dateeritud II aastatuhandesse.Võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13681
name: Ohvriallikas "Silmaveeallikas"
type: Ohvriallikas
alt_id: 1916
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Antud kohas on kaks ohvriallikat, mis mõlemad kannavad rahvasuus "Silmaveeallika" nimetust. Allikad voolavad välja edela-kirdesuunalise nõlvaku põhjapoolselt küljelt ning suubuvad väikesesse ojja, mis voolab Mustjõkke. Kahe allika vahele on veevõtmise hõlbustamiseks rajatud väike puidust purre.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikad asuvad Varsti vallas Sika külas Koolmeistri kinnistul. Ohvriallikad jäävad ida poolt Mustjõkke voolava väikese oja lõunapoolsele kaldaveerule. Oinaveskist, mille kohal nimetatud oja on üles paisutatud, asuvad allikad kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Leide allikate ümbrusest teada ei ole.
Allikad on dateeritud II aastatuhandesse. Riiliku kaitse alla võeti allikad 1964. aastal.</span>


source: A
code: 13682
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 75-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Urda talust kirde ja põhja suunas on madalam org, milles voolab Mustjõkke suubuv väike oja. Kultuurkihti on leitud mõlemal pool oja. Talupoolsel kaldal täheldati tumedat söesegust savinõukilde ja loomaluid sisaldavat mulda hoonetest loode poole jääval põllul. Kultuurkihi paksus on  kui 75 cm. Teine piirkond kust leiti rohkesti keraamikat, asub põhja pool oja. Savinõukilde leiti mutimullahunnikutest ka Urda talu vana rehe ja oja vaheliselt alalt Kultusekivi reg nr 13683 ümbrusest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas Urda talu ümbruses. Urda talu asub kõrgepalust kirde poole jääva suurema põllumassivi kirdepoolsel serval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Asula on olnud kasutusel I aastatuhande II poolel ja II aastatauhandel, kuna siit on saadud nii käsitsi valmistatud kui ka kedrakeraamikat. Kõige hilisemad savinõu killud on glasuuriga. Teateid asulakohast saadi 1960. aastal, mil leiti esimesed savinõukillud. Asulakohta inspekteeriti teistkordselt 1976. a suvel, mil leiti taas savinõukilde. 1976. a esitati muistis riikliku kaitse alla võtmiseks.</span>


source: A
code: 13683
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 35-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivi on madal ja lame, pealispinna kalle on ida-lääne suunaline. Idaserv ulatub maapinnast välja 65 cm, lääneserv ainult 30 cm. Kivi keskosa ja edelapoolne serv on murenenud. Kivi mõõtmed on põhja-lõuna suunas 240 cm, ida-lääne suunas 250 cm, ümbermõõt maapinnal 7,1 m. Kivi murenemata idapoolsel serval on 18 väikest ümmargust lohku läbimõõduga 4-7 cm. Lohkude sügavus on kuni 4 cm. Nendest 11 lohku moodustavad keskse rühma ning siinsed lohud on sügavamad. 5 lohku asuvad veidi lõuna pool omaette rühmas. 2 madalamat lohku asuvad omaette jäädes kivi põhjaservale.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kivi asub heinamaal, mis madaldub põhja suunas, kus voolab Mustjõkke suubuv väike oja. Kivi ümber paikneb arheoloogiamälestis asulakoht reg nr 13682.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivi on dateeritv I aastatuhandesse eKr - I aastatuhandesse pKr. Kultusekivi leiti ümbruskonna muististe inspekteerimisel 1976. a kevadel ja esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks samal aastal.</span>


source: A
code: 13684
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1912
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa pikkus on u 13 m, laius 8 m. Kääpa edelapoolsest otsast kuni keskpaigani on kunagi sisse kaevatud meetrilaiune kraav, mis on kamardunud. Sellega risti, kääpa keskelt kuni idajalamini läheb teine kraav (3,5 x 1,5 m), mis on küll kinni aetud, kuid hiljem lohku vajunud. Tegemist on arheoloog  A. Kustini poolt 1955. a tehtud arheoloogilise proovikaevandiga. Kääpa kirdepoolne osa on terve (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas Matsi asunduses. Kääbas paikneb Võru- Valga maantee ääres enne Varstut, Võru poolt tulles paremat kätt männimetsa all, Mustajõe  oru idaservalt tõusval kõrgendikul. Kääbaste vahetus ümbruses on maapind võrdlemisi tasane. Rahvasuus nimetatakse seda kohta Krigulipaluks. Kääbas asetseb kääpast reg nr 13685 umbes 5 meetrit loode pool  ja kuulub Krigulipalu kääbaste (reg nr 14684-13686) gruppi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas on dateeritud I aastatuhande II poolde. Krigulipalu kääpaid on käsitlenud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 18-19 (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1955. a kaevas arheoloog A. Kustin kääpasse arheoloogilise proovikaevandi, kust leidis põletamata luid (aruanne Ajaloo Instituudis) Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13685
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1913
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on edela-kirde suunaliselt u 13 m pikk ja 7 m lai. Kääpa kõrgus ümbritsevast maapinnast on u 1,5 m. Väliselt on kääbas enam-vähem terve. Kääpa tee poolne nõlv on laugjas, kuna sinna on maanteekraavi süvendamisega mulda peale kuhjatud, vastasnõlv on järsem (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas Matsi asunduses. Kääbas paikneb Võru- Valga maantee ääres enne Varstut, Võru poolt tulles paremat kätt männimetsa all, Mustajõe  oru idaservalt tõusval kõrgendikul. Kääbaste vahetus ümbruses on maapind võrdlemisi tasane. Rahvasuus nimetatakse seda kohta Krigulipaluks. Kääbas asetseb teeservas ja kuulub Krigulipalu kääbaste (reg nr 14684-13686) gruppi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas on dateeritud I aastatuhande II poolde. Krigulipalu kääpaid on käsitlenud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 18-19 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a. Kääbast arheoloogiliselt uuritud ei ole.</span>


source: A
code: 13686
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1914
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on piklik, kuid tema kirdepoolne ots moodustab omaette ümmarguse kääpa. Kääpa kogu pikkus on 25 m, millest kirdepoolne osa on 9 m ning laius 6 m. Kääpa teepoolselt servale on kuhjatud maanteekraavi süvendamisel mulda. Kääpa peal kasvavad kased, männid ja lepavõsa (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas Matsi asunduses. Kääbas paikneb Võru- Valga maantee ääres enne Varstut, Võru poolt tulles paremat kätt männimetsa all, Mustajõe  oru idaservalt tõusval kõrgendikul. Kääbaste vahetus ümbruses on maapind võrdlemisi tasane. Rahvasuus nimetatakse seda kohta Krigulipaluks. Kääbas asetseb kääpast reg nr 13684 umbes 35 meetrit edela pool ja kuulub Krigulipalu kääbaste (reg nr 14684-13686) gruppi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas on dateeritud I aastatuhande II poolde. Krigulipalu kääpaid on käsitlenud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 18-19 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a. Kääbast arheoloogiliselt uuritud ei ole.</span>


source: A
code: 13687
name: Kivikalme "Pedaku", "Kalmu"
type: Kalme
alt_id: 1910
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asetseb põllu keskel, ümberringi on maapind enamvähem tasane, vaid veidi lõuna suunas on kallak. Kalmest põhja poole muutub maapind künklikuks. Kalme on põhja-lõuna suunas piklik, mõõtmetega 34 x 25 meetrit. Kalme edelapoolne nurk tõuseb ümbritsevast põllust järsumalt esile. Vastaskülg on laugjam. Kamara alt paistab rohkesti kive, mis osaliselt võivad olla põllult korjatud. Kalme kirdeservas on olnud kunagi kartulikoopad. Lõunapoolses osas on näha lõhkumisauke (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Krabi vallas. Kalme juurde pääseb kui  minna mööda Rõuge-Vastse-Roosa maanteed läbi Krabi küla ning keerata maanteelt Paganamaa külla. Kalme asub Taga-Hansoli talu hoonetest ligikaudu 140 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme kuulub arvatavasti I aastatuhande I poolde, kuid maetud on siia ja kalme ümbrusesse ka II aastatuhandel. Kalmet on kirjeldanud A.Suik 1922. a Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 16-17 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kalmet nimetatakse rahvasuus „Pedaku kalmeks“ ja põldu ümber kalme „Kalmeaiaks“. Kalmet teaduslikult uuritud ei ole. On ainult teateid nii põletatud kui põletamata luude leidmise kohta, samuti on leitud esemeid, mis on aga kadunud. Kalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13776
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1921
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 8 m ja kõrgus 1-1,1 m. Kääpa keskosast natuke põhja poole on madalam lohk läbimõõduga 0,5 m ja sügavusega 0,2 m. Madalam lohk on ka kirdenõlval läbimõõduga 0,3 m, sügavusega 0,1 m. Madalam lohk paistab olevat ka kääpa keskosas, kuid paksu samblakatte tõttu pole lohkude piirjooned täpsemaini jälgitavad. Kääbas on pealt kumer, laugete nõlvadega. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13776 asub kirde-edela suunalisest metsateest ligikaudu 18 m kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13777
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1922
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 9-9,5 m ja kõrgus 0,7-0,8 m. Kääpa keskele on kaevatud N-S suunas piklik kraav, mille pikkus on 5 m, laius 1 m ja sügavus 0,2-0,5 m. Kraav on sammaldunud. Lõhutud on ka kääpa läänepoolne osa läbimõõdus 1m, sügavus 0,1-0,2 m. Madal lohk on ka kääpa idapoolses osas, läbimõõduga 1 m, sügavusega 5-10 cm. Kääbas on laugete nõlvadega, eriti madal ja lauge on kääpa lõunaosa, mis osaliselt on tingitud lõhkumistest. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13777 asub kääpast reg nr 13776 ligikaudu 5 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13778
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1923
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 10 m ja kõrgus 1,3-1,4 m. Kääpa kagupoolne osa on ära kaevatud. Lõhutud ala mõõtmed on 3,5 x 5 m, sügavus 0,2-0,8 m. Rida väiksemaid lohke on kaevatud ka kääpa loodenõlvale. Sellega on rikutud kääpa kuju ja kõrgust mis pole enam algne. Algselt paistab kääbas olevat olnud üsna järsunõlvaline ning pealt kumer. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13778 asub kääpast reg nr 13776 piki metsateed 100 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13779
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1924
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 11-11,5 m ja kõrgus 1-1,5 m. Kääpa keskele on kaevatud lohk mõõtmetega 0,5-1 m, sügavusega kuni 1 m. See lohk on rikkunud kääpa pealispinna kuju ning kääpa kõrgust. Kääpa põhjanõlv on kõrged ja järsem, lõunakülg aga madalam ja laugem. Kraav kääpa ümber on jälgitav vaid põhjapoolsel küljel (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13779 asub kääpast reg nr 13778 ligikaudu 9 m loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on  kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13780
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1925
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Kääpa läbimõõt on 7-8 m ja kõrgus 0,6-0,7 m. Kääpa praegused mõõtmed pole enam algsed, sest kääbas on üsna lõhutud. Kääpa keskele on kaevatud lohk läbimõõduga 0,4 m, sügavusega 0,3 m. Edelaosas oleva lohu mõõtmed on 1,5 x 2 m sügavus 0,3 m. Mõlemad lohud on sammaldunud. Kääpa kirde ja edelajalamil, samuti loodejalamil on 0,3-0,4, sügavused lohud. Kääpa põhjakülg on järsem ja kõrgem kui lõunakülg. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13780 asub kääpast reg nr 13779 ligikaudu 11 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13781
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1926
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on algselt olnud ümmargune, kuid lõhutuse tõttu on ta mõõtmed 9 x 11m kirde-edela suunal ja kõrgus 1,1-1,2 m. Kääpa kagukülg on lõhutud. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13781 asub kääpast reg nr 13780 ligikaudu 5 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13782
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1927
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Läbimõõt on 8-8,5 m ja kõrgus 0,5-1,1 m. Kääpa keskel oleva lohu läbimõõt on1,5 m, sügavus 0,2 m. Kääpa kagujalamile on kaevatud kraav, millega on osaliselt rikutud kääpa kagunõlva, mis on seetõttu madal ja lauge. Põhja ja kirde pool on madal lohk läbimõõduga 1-1,5 m, sügavusega 0,1m. Kääpa loodenõlv on mõnevõrra järsem ja kõrgem, selle jalamil on vaevalt märgatav ka kraav, mis mujal pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal) .</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13782 asub kääpast reg nr 13781 ligikaudu 2,5 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas  I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on  kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13783
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1928
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Läbimõõt on 10,5 m ja kõrgus 1,5-1,6 m. Kääpa keskele on kaevatud lohk mõõtudega 1,5 x 2,5 m, sügavusega kuni 1,2 m. Selle lohuga on rikutud kääpa esialgset kuju ja kõrgust. Algselt on kääbas olnud nähtavasti üsna kõrge ja järsunõlvaline. Kääpa põhja- ja loodenõlv on kõrgem ja järsem kui lõuna- ja kagunõlvad. Kraav kääpa ümber on jälgitav ainult kirdejalamil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13783 asub kääpast reg nr 13782 ligikaudu 3 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung, lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on  kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13784
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1929
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on algselt olnud nähtavasti ümmargune.  Kääpa loodeküljele kaevatud kraavigaon lõhutud tema loodepoolne osa, mistõttu tema mõõtmed on 8 x 10 m. Kääpa kõrgus on edela pool 1,1 m, kagu pool 1,4-1,5 m. Kääpa keskele on kaevatus lohk läbimõõduga 0,8 m, sügavusega 0,7-0,8 m. Kraav kääpa ümber pole jälgitav kogu ulatuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13776-13784) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbastik paikneb Piusa jõest kagu poole jääval kõrgemal seljakul. Seljakust kagu poole maapind langeb ja pinnas muutub soiseks. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest, liivast kuhjatud kääpast, mis paiknevad kahes rühmas. Kääbas reg nr 13784 asub kääpast reg nr 13783 ligikaudu 8 m edela pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Otsustades kääpa suuruse ja kuju järgi kuulub kääbas  I at II poolde. Kääpaid on nimetatud juba J. Jungile saadetud kirjades (J. Jung lk 85; käsikiri Ajaloo instituudis). Lähemalt on Saaluse kääpaid (reg nr 13776-13784) kirjeldanud A. Suik, Rõuge kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 20-22 (käsikiri Ajaloo Instituudis), nimetades, et kääpad on ümmargused ja paiknevad kahes rühmas. Rahvapärimuslikult on  kääpaid peetud rootsi sõja aegseteks „patarei asemeteks“. Varasemal ajal olevat olnud siin kokku 10 kääbast, üks neist olevat hävitatud Savisaare tellisetehase jaoks liiva võtmisega.</span>


source: A
code: 13785
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 112-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oma põhiplaanilt on kääbas olnud arvatavasti ümmargune, läbimõõduga 10 m. Praegu on kindlakstehtav kääpa piir veel põhja ja ida servas, muu osa on tasandatud ja kaevatud. Kääpa kõrgus on umbes 1 m (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13493-13502) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, endise Kassi kõrtsi maal. Kääpad paiknevad Vastseliina-Võru maantee põhjapoolsel kaldel, Vastseliina alevisse viivast teeristist umbes 250 m Võru poole. Kääbaskalmistu koosneb neljast ümmargusest kääpast. Kääbas reg nr 13785 on neist kõige edelapoolsem jäädes teest ligikaudu 15 m põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub välise kuju järgi otsustades I at II poolde. Kääbast on mainitud Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 26 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Seal on märgitud, et kolm kääbast on ära kaevatud. Järelikult on need kääpad juba sel ajal olnud kahjustatud. Arvatavasti on tähelepanu alt tol ajal välja jäänud madal kääbas reg nr 13786. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13785-13788) esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a.</span>


source: A
code: 13786
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 113-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa läbimõõt on 6-7 m ja kõrgus umbes 60 cm. Auk mõõtmetega 4 x 4 m on lõhkunud kogu kääpa kesk- ja lõunaosa (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13493-13502) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, endise Kassi kõrtsi maal. Kääpad paiknevad Vastseliina-Võru maantee põhjapoolsel kaldel, Vastseliina alevisse viivast teeristist umbes 250 m Võru poole. Kääbaskalmistu koosneb neljast ümmargusest kääpast. Kääbas reg nr 13786 jääb kääpast reg nr 13785 ligikaudu 10 m kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub välise kuju järgi otsustades I at II poolde. Kääbast on mainitud Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 26 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Seal on märgitud, et kolm kääbast on ära kaevatud. Järelikult on need kääpad juba sel ajal olnud kahjustatud. Arvatavasti on tähelepanu alt tol ajal välja jäänud madal kääbas reg nr 13786. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13785-13788) esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a.</span>


source: A
code: 13787
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 114-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, läbimõõduga 10 m, kõrgus põhjapoolsest küljest ligi 1 m. Kääbast on tugevasti lõhkunus keskelt, ida-lääne suunas läbikaevatud umbes meetri laiune kraav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (Kääpad reg nr 13493-13502) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, endise Kassi kõrtsi maal. Kääpad paiknevad Vastseliina-Võru maantee põhjapoolsel kaldel, Vastseliina alevisse viivast teeristist umbes 250 m Võru poole. Kääbaskalmistu koosneb neljast ümmargusest kääpast. Kääbas reg nr 13787 jääb kääpast reg nr 13786 ligikaudu kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub välise kuju järgi otsustades I at II poolde. Kääbast on mainitud Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 26 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Seal on märgitud, et kolm kääbast on ära kaevatud. Järelikult on need kääpad juba sel ajal olnud kahjustatud. Arvatavasti on tähelepanu alt tol ajal välja jäänud madal kääbas reg nr 13786. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13785-13788) esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a.</span>


source: A
code: 13788
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 115-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääpa läbimõõt on 9 m ja kõrgus 70-80 cm. Kääpa keskel on 2 x 3 m suurune vana sissekaeve, millest läheb põhjajalamini kitsas kraav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (Kääpad reg nr 13493-13502) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas, endise Kassi kõrtsi maal. Kääpad paiknevad Vastseliina-Võru maantee põhjapoolsel kaldel, Vastseliina alevisse viivast teeristist umbes 250 m Võru poole. Kääbaskalmistu koosneb neljast ümmargusest kääpast. Kääbas reg nr 13788 ja kääbas reg nr 13787 asuvad üksteise kõval, puutudes jalamilt peaaegu kokku.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub välise kuju järgi otsustades I at II poolde. Kääbast on mainitud Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 26 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Seal on märgitud, et kolm kääbast on ära kaevatud. Järelikult on need kääpad juba sel ajal olnud kahjustatud. Arvatavasti on tähelepanu alt tol ajal välja jäänud madal kääbas reg nr 13786. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13785-13788) esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a.</span>


source: A
code: 13789
name: Kalmistu "Kalmemägi"
type: Kalmistu
alt_id: 1930
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kujutab endast ümbritsevast maastikust umbes 1 m kõrgemale tõusvat küngast, millel kasvab võsa. Kalmemäe läbimõõt on umbes 40 m. Selle lõuna- ja idapoolsel osal paikneb mälestis reg nr 13790 Kivikalme. Kalmistuks on kasutatud künka põhja- ja kirdepoolet osa, kus kive on hõredalt. Kalmesse on kaevatud kartulikoopaid ja kalme peale veetud põllukive.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Illist 3 km Missa pool pöörab külavahetee lääne poole, mis 500 m pärast Ristimäe (mälestis reg nr 13791) juures  hargneb. Kalmemäe juurde pääseb mööda põhjapoolset teeharu. Kivikalme asub Ristimäest umbes 150 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kuulub arvatavasti 15.-18. sajandisse. Kalmemägi on ära märgitud T. Karopuni Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 36. Kartulikoobaste kaevamisel olevat kalmest leitud luid ja suur nuga.</span>


source: A
code: 13790
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 77-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub Haanja kõrgustiku idanõlva künklikul maastikul. Kalmest lääne poole jääb järskude servadega org, kagu ja lõuna poole jääb tasane ala. Kalme tõuseb ümbrusest esile umbes meetrikõrguse kühmuna, mis on kündmata ja millel kasvab võsa. Kivikalme paikneb künka lõunapoolses osas, kus on pooleldi maa sees tihedalt suuri kive. Kohati võib märgata N-S suunalisi kiviridu ja täisnurki (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Illist 3 km lõuna pool pöörab külavahetee lääne poole. Umbes 500 m edasi Ristimäe (mälestis reg nr 13791) juures tee hargneb. Kalme juurde pääseb mööda põhjapoolset teeharu. Kivikalme asub Ristimäest umbes 150 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Välise ehituse ja leitud savinõukillu põhjal võib kivikalm dateerida I at I poolde. Koht on märgitud „Kalmemäe“ nime all T. Karopuni Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses 1922. a, lk 36, kus ta on kirjas külakalmena (mälestis reg nr 13789). Kivikalme avatati siin 1976. a suvel koha inspekteerimisel. Kalmesse tehtud proovikaevamisel leiti sealt tumedat mulda ja savinõukild. Muistis esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1976. a.</span>


source: A
code: 13791
name: Ohverdamiskoht "Ristimägi"
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 116-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristimägi kujutab endast loode-kagu suunas veidi piklikku, mõõtmetega umbes 80x70 meetrit, looduslikku kõrgendikku Otepää kõrgustiku künklikus maastikus. Ristimäest lääne pool asub järskude servadega org, ida ja põhja pool asub tasane ala. Ristimäe lõuna- ja edelapoolne nõlv on osaliselt lõhutud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Risitmägi asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Risitmägi asub Vatsa ja Viitka küla piiril. Ristimäest põhjapoole jäävad  mälestised reg nr 13789 Kalmistu Kalmemägi ja reg nr 13790 Kivikalme.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ristimäge võiks dateerida I ja II aastatuhandesse. Rahvapärimuse kohaselt olnud Ristimäel vana kirik ja ristiga ohvrikivi. Sellest on mägi saanud oma nimetuse. Ümbruskonnas on mägi tuntud vana ohvrikohana. Ristimäge, kui ohverdamiskohta on kirjeldanud 1922. a T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 44 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Muistis esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a.</span>


source: A
code: 13795
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1967
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbaskalmistusse kuulub kuus ümmargust liivast kuhjatud kääbast reg nr 13795-13800. Kääpad asuvad Kubija järvest 0,5 km ida pool männimetsas. Kääbasteni viib sirge metsatee. Mööda seda metsateed tuleb minna ligikaudu 0,3 km, siis jõuabki kääbastikuni, mis jääb teest põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Kääpaid (reg nr 13795-13800) on kirjeldanud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 23. Sealsete andmete järgi asusid kääpad siis noore männimetsa all, kusjuures metsavahi andmetel olevat kääbaste kaevamisel luuprügi välja tulnud. Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13796
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1968
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbaskalmistusse kuulub kuus ümmargust liivast kuhjatud  kääbast reg nr 13795-13800. Kääpad asuvad Kubija järvest 0,5 km ida pool männimetsas. Kääbasteni viib sirge metsatee. Mööda seda metsateed tuleb minna ligikaudu 0,3 km, siis jõuabki kääbastikuni, mis jääb teest põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Kääpaid (reg nr 13795-13800) on kirjeldanud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 23. Sealsete andmete järgi asusid kääpad siis noore männimetsa all, kusjuures metsavahi andmetel olevat kääbaste kaevamisel luuprügi välja tulnud. Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13798
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1970
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbaskalmistusse kuulub kuus ümmargust liivast kuhjatud  kääbast reg nr 13795-13800. Kääpad asuvad Kubija järvest 0,5 km  ida pool  männimetsas. Kääbasteni viib sirge metsatee. Mööda seda metsateed tuleb minna ligikaudu 0,3 km, siis jõuabki kääbastikuni, mis jääb teest põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Kääpaid (reg nr 13795-13800) on kirjeldanud 1922. a A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 23. Sealsete andmete järgi asusid kääpad siis noore männimetsa all, kusjuures metsavahi andmetel olevat kääbaste kaevamisel luuprügi välja tulnud. Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13800
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1972
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Kääbaskalmistusse kuulub kuus ümmargust liivast kuhjatud  kääbast reg nr 13795-13800. Kääpad asuvad Kubija järvest 0,5 km  ida pool  männimetsas. Kääbasteni viib sirge metsatee. Mööda seda metsateed tuleb minna ligikaudu 0,3 km, siis jõuabki kääbastikuni, mis jääb teest põhja poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Kääpaid (reg nr 13795-13800) on kirjeldanud 1922. a  A. Suik Rõuge kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, lk 23. Sealsete andmete järgi asusid kääpad siis noore männimetsa all, kusjuures metsavahi andmetel olevat kääbaste kaevamisel luuprügi välja tulnud. Kääbas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a</span>


source: A
code: 13801
name: Ohvriallikas "Silmaläte"
type: Ohvriallikas
alt_id: 1976
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ohvriallikas asub Navi järvest  ligikaudu 50 m edela poole nõo kirdeveeru alumises osas. Allikas kujutab endast ligi 1 m laiust lohku. Allika põhi on mudane, äravooluala põhjas on hele liiv,aga kohati ka muda ja prahti. Allika lähedal on suured pajud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Allikas asub endise jaotuse järgi Põlva kihelkonnas Tsopa külas. Allikani jõudmiseks tuleb Kirumpäält sõita Tsopa külla, Navi järve nõo edelapervel olevate hoonete juurest pöörata paremale ning minna esimese kahekordse elamuni paremal pool teed, selle hoone juurest järve poole minnes jõuabki allikani.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ohvriallika kasutamise aja algust on raske kindlaks määrata, kuid rahvapärimuse järgi on tema vett kasutatud ka veel 20. sajandil. Ohvriallikat Tsopa külas on maininud 1922.a O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 63, kus ta märgib, et allikavett on kasutatud silmade arstimiseks (käsikiri Ajaloo Instituudis). Allikas on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13804
name: Kiviaja asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 1932
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviaegseid leide sisaldava kultuurkihiga asulakoht. Kultuurkiht on tekkinud otse turbale ning hiljem turbaga uuesti kattunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Tamula järve loodeotsas oleval neemikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tamula I kiviaja asulakoha avastas juhuslikult 1938. aastal kohalik fotograaf Ida Kepnik, kes oma kaotatut sõrmust kaldaäärsest veest otsides üksikuid luid leidis. See asjaolu äratas tema tähelepanu ja ta hakkas sihikindlalt leide välja korjama, kogudes kokku mitmesuguseid luid ja asju paar suurt kastitäit (vt lähemalt Indreko, R. 1939. Aruanne inspektsiooni kohta Võru Tammula järve kiviaja leiukohal 13. augustil 1938. a. Käsikiri TLÜ Ajaloo Instituudi arhiivis). Samal aastal tegi Indreko seal ka väiksed proovikaevamised ja 1942. ning 1943. aastal toimusid asulakohal tema juhtimisel juba suuremad väljakaevamised. 1946. aastal jätkas kaevamisi professor Harri Moora ja aastatel 1955, 56, 61,68 ja 1988-89 kaevati kiviaja asulakohta arheoloog Lembit Jaanitsa juhtimisel (Mirja Ots 2007).</span>


source: A
code: 13826
name: Töökoda/veduridepoo
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, viilkatusega kaetud, plokkidest laotud krohvimata fassaadiga utilitaarne depoohoone. Hoone paikneb kitsarööpmelise raudtee sõlmpunktis esifassaadiga kompleksi teiste hoonete poole. Hoone avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Depoo lakoonilisi fassaadi ilmestavad ukse- ja aknaavad koos avatäidetega. Esifassaadil domineerivad kolm suurt kahe poolega ukseava vedurite sissesõiduks. Depoo külgedel paikevad paariti suuremõõtmelised tihedate ruutudega aknaavad. Nii esi- kui tagafassaadi viiluväljal on kaks horisontaalset kolmese jaotusega aknaava. Depoo on sihipärases kasutuses. Interjöörides on säilinud depoo tööks vajalik inventar. Hoone tagafassaadile on lisatud punastest tellistest pultkatusega juurdeehitis. Kagupoolsele küljefassaadile on ehitatud silikaattellistest pultkatusega juurdeehitis, mille esifassaadi keskmes on suur kahepoolne ukseava veduri sissesõiduks. Hoone vahetus läheduses paikneb mitmeid raudteega seotud ehitisi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastatel 1922...1924 ehitas Riigi Kütteainete Keskkomitee 28 km pikkuse kitsarööpmelise raudtee Lavassaare rabast läbi Pootsi jaama kuni Pärnu jõe paremkaldani Sindi Kalevivabriku vastas. 1928.a. ühendati olemasolev Lavassaare – Sindi turbaraudtee Lelle - Papiniidu üldkasutatava raudteega Sindi posti peatusest alanud 2 km pikkuse harutee abil. Lavassaare – Sindi turbaraudtee ületas osaliselt ka Pärnu lennuvälja stardirada, lennuliikluse ajaks peatati rongiliiklus. Hiljem raudtee suunda muudeti ja see juhiti lennuväljast mööda. Liiklus Sindi posti ja Pootsi jaamade vahelisel lõigul suleti 1971.a. ning Pootsi ja Lavassaare vahel 1975.a. Tänaseks on sellest turbaraudteest säilinud ainult efektne sild üle Sauga jõe.
Tootsi turbatööstus sai alguse 21.07.1937.a., kui A/S Eesti Turbatööstused erakorralisel peakoosolekul kiideti heaks juhatuse ettepanek Pööravere briketitehase rajamiseks. Uue tehase nimeks sai Pööravere Briketitööstus kuid veel tehase ehitamise käigus nimetati firma lähedal asunud Tootsi karjamõisa järgi ümber Tootsi Briketitööstuseks. Tootsi jaamast rajati valmiva tehase juurde 3 km pikkune harutee koos rabateede võrguga. Tehas alustas tootmist 1939.a. veebruaris ning see töötab tänaseni kandes nime Tootsi Turvas AS. Lavassaare ja Tootsi turbaveo raudteed otsustati ühendada 1980.aastate alguses. Liiklus 24 km pikkusel Lavasaare - Tootsi kitsarööpmelisel raudteel avati 18.07.1983.a.

Depoohoone on ehitatud 1924.a.</span>


source: A
code: 13827
name: Vasknarva linnuse varemed, 1349-1442
type: Linnus
alt_id: 364
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algsel kujul on säilinud osa majalinnuse müüre ning vähemaid katkeid laagerkastelli ümartornidest ja müüridest.
Vanema ühetiivalise 3-korruselise majalinnuse pikkus oli 22,5m ja laius 14,7m, korruse pindala 354m2. Väike oli ka diagonaaltornidega laagerkastell (mõõtmed 75,5x32,5, pindala 1337m2). Ajastule iseloomuliku pikliku elutorni korrus oli vaheseinaga kaheks jaotatud. Hoonel on paksud 2,6-3,6m paekivist müürid. Peakorruse suured aknad eeldasid põhikaitsena veel täiendavat kivist ringmüüri. Hilisem laagerkastell on ümarate diagonaaltornidega linnuse tüüpi, mis järgnes nelja torniga linnusele 15.s. II v. NW- ja SO-nurgal paiknenud tornide läbim. 12-12,5m. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1349 ordumeister G.v. Herike poolt, mille peatselt hävitasid venelased. Taastamine algas 1427, valmiskujul eksisteeris hiljemalt 1442. Kannatas tugevasti Liivi sõjas, korrastati 17.s. algul, lõplikult hävis arvat. 17/18.s. vahetusel. 
(EA; arh. mälestise pass, 1983)</span>


source: A
code: 13828
name: Kalvi mõisa peahoone, 1908-1912
type: ehitismälestis
alt_id: 362
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuudorstiilis hilisjuugendlik härrastemaja asub klindi serval, mere ääres. Jõulise fassaadiga 3-korruseline, murdkelpkatusega murtud graniitkiviehitis. Igalt neljalt nurgalt eenduva 4-kandilise sakmelise torniga hoone on inspireeritud gootikast, üksnes kitsaste akende jaotus on juugendlik. Esifassaadi rõhutab astmikviiluga risaliit. Tagafassaadi keskel olevasse avarasse kinnisesse verandasse juhib graniitpurust valatud barokse balustraadiga kõrge paraadtrepp. Siseplaneeringus domineerib II ja III korrust läbiv pidulik hall, mille taha hoone N-küljele on reastatud saalid salongidega. Esindusruumide roosivanikute, lille- loorberipärgade jms. kombineeritud kõrgekvaliteedilises stukkdekooris kajastub juugendstiili maitsele allutatud klassitsistlik ja renessanslik laad. Hallis ja ühes W-poolses salongis on säilinud neorenessanss-stiilis graniitkamin vapikilbiga. (EA; arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalvi mõis on oma nime saanud  mõisaomanike von Kalffide järgi, kellele kuulus mõis 16. sajandi alguses. Teiste ajalooallikate alusel võis Kalvi mõis kuuluda samale suguvõsale juba 1196. aastast.
Kuuludes läbi sajandite mitmetele omanikele, kuulus Kalvi mõis 1889 a. Alexandrine von Schillingile, kes abiellus 1912.a. Nikolai von Stackelbergiga, tsaariõukonna tseremooniameistriga ning tema kaudu läks mõis Stackelbergide perekonna valdusesse. Viimane mõisahärra parun von Stackelberg lahkus Eestist 1939. aastal.
18.s. II p. ehitati keskaegse vasall-linnuse varemetele varaklassitsistlik 2-korruseline härrastemaja, mis hävis 1910 tulekahjus. Uus härrastemaja valmis 1913. N. v. Stackelbergi ajal. 
pärast sõda oli peahoones sanatoorium, mis 1970 kohandati puhkebaasiks. Alates 2002 hotell.(EA; ajalooline õiend, 1974)</span>


source: A
code: 13829
name: Kalvi mõisa park, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 362
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur 17ha, vabakujundusliku stiilis park, kus ei puudu ka regulaarkujunduselemendid. 
Maastikuliselt asub Kalvi park kõrgel Põhja- Eesti klindil. Park on reljeefilt mitmekesine- vahelduv maastik järsu klindiservaga, rand, mets ning läheduses asuv Pada jõe suudmeala toovad esile paiga erilised looduslikud väärtused. Kalvi mõisa maadel on loopealsed, mis oma taimestikuga moodustavad Eesti looduses haruldase koosluse. 
Varasem pargilahendus on seotud Kalvi mõisa territooriumil asetseva kindluse varemetega ning sellega liidetud mõisahoonega. Mõisaõu oli piiratud kõrge müüriga, mille sisse oli arvatavasti paigutatud väike iluaed.
20.sajandi algul rajatud parkides on kasutatud erinevate stiilide kujundusvõtteid, nii regulaarseid (peamiselt lossi lähiümbruses) ja vabakujulisi hoonest kaugemal. Regulaarseteks elementideks on pargis asetsevad lääne pärna- ja tammealleed, esi- ja tagaväljaku kujundus. Vana ja uut mõisahoonet ühendas allee, mis on praegugi peamiseks ühenduseks peahoone ja majandushoonete vahel. Esiväljak on avar avatud ala, mis on ümbritsetud ümara kujuga jalutusteega. Esiväljaku keskele on paigutatud  purskkaev. Pargi idaosas on  tiik saarega, mis ilmestab vabakujulist pargiosa. Pargi lõunaserv on piiritletud  kivist piirdeaiaga. 
Vabakujulisele pargile omane lahendus on tinginud avara ning avatud tagaväljaku kujundamise, mida raamivad kahel pool poolsuletud alad  hõreda puistuga. Looklevad teed avavad mitmeid kauneid  vaateid nii pargile kui merele. 
Tagaväljak on kujundatud avatuna merevaatele.
Pargipuistu on küllaltki liigirikas Kuna park on rajatud viljaka pinnasega laialehisesse metsa on valdavad puuliigid vaher, tamm, jalakas, saar, kuusk. Pargi leidub mitmeid haruldasi introdutsente  püramiid tammed keervõrseline vorm, vanad euroameerika paplid, lääne pärn, suurelehine pärn, paberikask, ameerika haab. Okaspuudest ebatsuuga, vene lehised, seedermännid mere ääres.
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19-20.s vahetusel nagu kogu kompleksi hoonestus. Suuremad ümberkujundused pärast uue härrastemaja valmimist.</span>


source: A
code: 13830
name: Kalvi mõisa jääkelder, 1912-1913
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalvi mõisa ajalooline õiend, M.Männisalu, 1974.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1912-13.</span>


source: A
code: 13831
name: Kalvi mõisa viinavabriku varemed, 1908-1909
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tellistest seinad varisemisohtlikud. Hästi säilinud kõrge, maakivist 
 vundamendil,  neljakandiline ülalt, ahenev paekivikorsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1908-09.</span>


source: A
code: 13832
name: Kalvi mõisa kaalukoda, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kompaktne neogooti elementidega paekiviehitis, S-kivi viilkatusega. Fassaadide dekoor - kaarsillusega seinaniššid, punasest tellisest. Algselt kahe suure ukseavaga kaalukoja  tagumine värav on kinnimüüritud. Seisukord avariiline.
(muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1860-80.</span>


source: A
code: 13833
name: Kalvi mõisa kelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist otsaseinaga, lameda plekk-viilkatusega hoone. 2  ümarkaarset sissepääsuava  markeeritud pealt punasest tellisest sillutisvööga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s</span>


source: A
code: 13834
name: Kalvi mõisa karjalaudad, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalvi mõisa ajalooline õiend, M.Männisalu, 1974.
Kalvi mõisa kaalukoja, teenijatemaja, lauda muinsuskaitse eritingimused, A. Pantelejev, 2002</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. arvatavalt 19.s. 60-80 aastatel.
(muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>


source: A
code: 13835
name: Kalvi linnuse varemed vana peahoonega, 15-18.saj.
type: Linnus
alt_id: 361
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Läänilinnus mere lähedal tasasel maal; väikese sisehooviga (u 8x14 m), põhiplaanis32x32-28 m suurune kastell oli 2-korruseline suletud linnus. Ruumi pindala 586 ruutmeetrit. Ruumid paiknevad neljas tiivas ümber pikliku hoovi. Sisse pääseb läänetiivast läbi madalakaarelise ava. Enamik alumise korruse ruume on kaetud silindervõlviga. Müürid on pae- ja maakividest, suhteliselt õhukesed: 1,0-1,3 m. Värava kohal on säilinud väljapoole koonduv laskeava. 18.-19. saj on põhjatiib härrastemajaks ümber ehitatud. Õue loodeküljel on säilinud 5 m sügavune paekivist raketega kaev. (Eesti Arhitektuur 3. 1997. Üldtoimetaja V. Raam. Tallinn: Valgus.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Läänilinnus mere lähedal tasasel maal rajati tõenäoliselt 15. saj, esmamainitus 1485. 18.-19. saj on hoonet tugevasti ümber ehitatud (põhja tiib härrastemajaks), kusjuures lammutati algseid müüre. (Eesti Arhitektuur 3. 1997. Üldtoimetaja V. Raam. Tallinn: Valgus.)</span>


source: A
code: 13836
name: Kalvi mõisa teenijatemaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise lihtsa põhiplaaniga , 1-koruseline mansardkorrusega lubjatud paekivihoone, S-kivi viilkatusega. Kesktelje suhtes sümmeetrilise fassaadiga. Aknaavad krohviraamistusega, nurgad markeeritud liseenidega. Hoone taga väike paemüüriga piiratud aed, milles väike võlvitud kelder.
(muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. arvatavalt juba 19.s. algul või 18.s lõpul.
(ajalooline õiend, 1974. Restaureeritud ja ümberehitatud korterelamuks 2002.-2003. aastal.</span>


source: A
code: 13837
name: Kalvi mõisa ait 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kahe võlvitud ruumiga, viilkatusega paekivihoone. Külgviilud on taastatud silikaattellistega. Hoone fassaade ilmestavad omapärased reljeefsed aknaraamistused ja nurgaliseenid. Viljaaidal on lihtsad kandilistele piilaritele toetuvad ristvõlvid. Suures ruumis osaliselt säilinud ajaloolised puidust salvede detailid.
(muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 13838
name: Kalvi mõisa ait 2, 19-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise lihtsa põhiplaaniga kivist lubjatud kivihoone S-kivist viilkatusega. Ühekorruseline, väljaehitatud mansardkorrusega. keskteljesuhtes sümmeetrilise fassaadiga. Aknaavad krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. ümberehitused 20.s.</span>


source: A
code: 13839
name: Kalvi mõisa tall-tõllakuur, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2 pikka paekiviseintega, eterniit viilkatusega hoonet, mis moodustavad koos eelmiste suhtes risti olevate hoonetega ja paekivimüüriga ühtse kastellilaadse hoonete kompleksi. Aknaavad raamistud krohviraamistusega. Hoonetest lõunapoolseim täielikult ümberehitatud (2-kordseks elumajaks)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit.19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 13840
name: Kalvi mõisa piirdemüürid,18.-19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrged ~2m paekivimüürid piiravad aitade ja talli kompleksi kolmest küljest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. ilmselt juba 18.s. lõpul v. 19.s. algul</span>


source: A
code: 13841
name: Kalvi mõisa kuivati, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise lihtsa põhiplaaniga 1-korruseline + katusekorrusega viilkatusega paekivihoone. Fassaadi põhilised dekoorelemendid on erikujuliste akende reljeefsed raamistused. Säilinud detaile 19.s. (muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.
Suurema ümberehituse ajal 1938 laoti ukseavad osaliselt kinni, ehitati seinad kõrgemaks. Koos katusekorruse väljaehitamisega kuhjati hoone idaküljele katusekorruse sissepääsu ette mullast pandused. Viimase ümberehituse käigus tõsteti katuseharja ja küljeviilud, katuseharjale ehitati lai ventilaatoritoru ja edelanurga juurde suur luugiga katuseluuk. Sisekonstruktsioonid suuremas osas ümberehitusaegsed. (muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>


source: A
code: 13842
name: Kalvi mõisa sepikoda, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtsa ristkülikukujulise põhiplaaniga paekivihoone, katuseta. Hoonel on  rikkalikult dekoreeritud kesktelje suhtes sümmeetriline peafassaad. Fassaadi ilmestavad rombi- ja ringikujulised punase tellisega ääristatud niššid ja erikujuline keskfrontoon. Praktiliselt ümberehitamata, kuid väga kehvas seisukorras.
(muinsuskaitse eritingimused, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. lõpul.</span>


source: A
code: 13843
name: Avinurme kirik, 1906-1909
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, maakivist ja punasest tellisest ühelööviline kirik. Kavatises liitub pikihoonele O-s ristkülikukujulise põhiplaaniga koor, mille N- ja S- küljel käärkamber, W-s 4-tahuline telkkiivriga torn. Hoone dekoratiivsus on saavutatud paarisakende, portaalide ja nurkade punase tellisega markeerimisega. Interjööris domineerib neoklassitsism. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1906-09 Riia arh. W.v. Stryki proj. järgi.</span>


source: A
code: 13844
name: Vadi kool, 1888
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, 1-korruseline, eterniit poolkelpkatusega, ristlaudisega hoone. Otsas oleva sissepääsu ees ilus sammastel lahtine veranda. Uksed kahepoolsed kalasabalaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1888</span>


source: A
code: 13845
name: Ulvi kool, 1923
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1,5-korruseline, viilkatusega ja laudisega kaetud puidust koolimaja. Hoone paikneb Rakvere-Luige maantee läheduses esifassaadiga viimase poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Esi- ja tagafassaadi keskosa kõrgub läbi kahe korruse ning selle lõpetab kolmnurkfrontoon. Katusepinnas on keskosaga kokku ehitatud viimasest kahel pool paiknevat vintskapilaadset pisemat mahtu. Peasissepääs hoonesse on esifassaadi keskosas, tsentrist vasakul. Teine sissepääs on hoone põhjapoolses otsas. Koolihoone juurde kuuluvad kõrvalhooned, mis paiknevad põhjaküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1923.</span>


source: A
code: 13846
name: Iisaku ministeeriumikool, 1915
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, ilus väike viilkatusega krohvitud kivihoone. Pealt kergelt ümarkasarsed avad dekoratiivsete tumedaks värvitud tellistest  krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1915</span>


source: A
code: 13847
name: Iisaku kirik, 1894-1896
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1894. aastal ehitati vana kiriku põhikavatist järgides (viimane oli nähtavasti kooriosa võrra lühem) uus kirik.  Kirikuhoonel on massiivne telkkiivriga läänetorn (kell 1893) ja sellega liituvad külgeeskojad. Teravkaarsed aknad, akendevahelised tugipiilarid, teravatipulise portaalina kujundatud sissepääsud ning pisike haritorn pikihoone katusel annavad hoonele ajastuomase neogooti ilme.
Interjööris katuslagi, idas kitsas teravkaarne võidukaar ning läänes kolmekülgne oreli- ja koguduseväär. Kooriseinas vitraaźiga roosaken. Kirikus on 500 istekohta.
Sisustuses neogooti altar (tundmatu autori maal "Ülestõusmine") ja kantsel (külgedel kuut apostlit kujutavad maalid, 1957, M. Kukk-Rahamägi). Säilinud ka köstrikantsel (19. saj. lõpp). Orel aastast 1895 (H. Voigt & Sons).
( K. Kodres Eesti arhitektuur III)  </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated kogudusest pärinevad juba 16. - 17. sajandist. Praegune kirik ehitati 1846. aastal püstitatud ja 6. veebruaril 1893. aastal põlenud kivikiriku asemele  Päästeti ainult altaripilt ja mõningad altaririistad. Ka 222 aasta vanune kirikukell hävis. 24. aprillil 1894. a. pühitseti uus kirik.
Viimane suurem remont teostati 1937. a.</span>


source: A
code: 13848
name: Iisaku seltsimaja, 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline ristkülikulise põhiplaani ja viilkatusega palkehitis pae- ja maakivist vundamendil. Fassaadi kaunistab lahtine veranda peasissekäigu ees. Keskne ruum on vaatesaal koos lavaga. Saali kõrval olid puhvet, majahoidja-puhvetipidaja korter ning ladu. Hoone on mõnevõrra ümberehitatud. välisseinad on vooderdatud ning värvitud, varsema esikuakna asemele on ehitatud kõrge trepiga uks. Endine elukorter on kohandatud kontoriruumiks.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1910 muusika- ja kirjandusseltsile. Kasutusel klubina. (EA)</span>


source: A
code: 13849
name: Kuremäe kloostri hooned, territoorium, piirdemüür, 1892-1910
type: ehitismälestis
alt_id: 363
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pühtitsa Uspenski naisklooster.  Maa-ala on ümbritsetud S- ja W- küljest maakivipiirdega, kus peasissepääsu moodustavad torniga Pühad Väravad. Kloostriansambli suurim ehitis on Jumalaema Uinumise peakirik. Vanavene kirikule omase 3-löövilise põhiplaaniga, eeskoja ja altariapsiidiga võimas ehitus. Rangelt sümmeetriline kesktelje suhtes. 5 ümartorni lõpevad sibulkuplitega. Välisviimistlus puhas tellis ja valge krohv. Ikonostaas on hästi proportsioneeritud, madal, kolmes löövis, neobarokk stiilis. Peale peakiriku on vanast ehitusperioodist territooriumil veel viis puust elumaja, Rodoneži Sergiuse puust kirik ja kloostri asutaja abikaasa puust elamu. Ülejäänud hooned ehit. hiljem. Territoorium on väga hästi korrastatud ja hooldatud. (õigeusukirikute inventariseerimine, 1986)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esiehituseks oli  Kuremäe (ka Pühaks mäeks, Pühtitsaks, Bogoroditskaja gora) nimetatud astangulise kõrgendiku jalamil puust kabel, mis 1876. a. asendati uuega. Selle kõrvale ehitati 1881. a. väike puust kirik, mis 1885. a. sai kihelkonnakirikuks (nüüdne Nikolai ja Arseni kirik kloostri kalmistul). Õigeusu ja heategevuse keskusena 1891. a. asutatud Pühtitsa kogukond muudeti 1892. a. kloostriks. Esimese üldplaani ja kavatised kavandas arhitekt akadeemik M. Preobraźenski. 1892. a. valmisid nunnade puust elumaja, Simeoni ja Anna talvekirik-söögimaja (uuendatud 1895), haigla; Jumalaema Uinumise (Uspenski) peakirikuks rekonstrueeriti 1884. a. alustatud, kuid lõpetamata jäänud luteri kirik. Esimese ehitusperioodi lõpuks olid ehitatud veel viis puust elumaja, Rodoneźi Sergiuse puust kirik kloostri asutaja, kuberner S. Śahhovskoi haua kohal (1895) ja tema abikaasa J. Śahhovskaja puust elamu (1896). Kloostri ristkülikuline maa-ala ümbritseti lõuna- ja lääneküljest maakivipiirdega, kus peasissepääsu moodustavad torniga Pühad Väravad; kaks torni ehitati ka piirde nurkadesse. Väljapoole kloostri krunti peaväravate ette jäid kool ja võõrastemaja. 
1910. a. rekonstrueeriti peakirik (arhitekt akadeemik A. Poleśtśuk). See on kloostriansambli suurim ehitis, vanavene kirikutele omase kolmelöövilise põhiplaaniga; mõjuka silueti kujundavad viis traditsioonilist kuplit. 
Pärast kloostri maa-ala laiendamist ehitati täiendavalt tellistest ja puust hooneid. Uusi elu- ja abihooneid on püstitatud ka pärast II maailmsõda.
(O. Kotśenovki, Eesti arhitektuur III )
</span>


source: A
code: 13850
name: Kuremäe kloostri võõrastemaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 363
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline, kelpkatuse ja laudisega kaetud puidust elamu. Hoone paikneb kloostrikompleksi viiva tee ääres esifassaadiga tee suunas. Avad paiknevad sümmeetriliselt, avatäited on puidust. Hoone jaotub põhiosas koolmeks mahuks. Keskosa lihtsa ilme loovad kahes reas paiknevad tagasihoidliku vormiga piklikud aknaavad. Keskosast kahele poole jäävad teineteise suhtes sümmeetrilised mahud,  mis moodustavad keskosaga ühtse vormilise terviku. Otsamahte ühendavad suured järeljuugendliku jaotusega aknaavad ning mõlema hooneosa esikülje keskmes paiknevad verandalaadsed viilkatusega kaetud tuulekojad sissepääsudega. Hoone paikneb langeva profiiliga maastikul, mistõttu on hoone maakivist ja tellistest vundament tagafassaadi ja põhjapoolse otsafassaadi osas ülejäänud hoonest kõrgem, mille osas on hoone all ümarkaarsete aknaavadega osaline keldrikorrus. Hoone katusel on kolm väikesemõõtmelist vintskappi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. saj.</span>


source: A
code: 13851
name: Kuremäe kloostri kalmistu kirik, 19.saj.
type: Kalmistu
alt_id: 363
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laudisega kaetud fassaadiga historitsistlikus stiilis viil- ja kelpkatusega puidust kodakirik, mis paikneb kloostri kalmistu keskosas. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Nelinurkse pikihoone ja kolmetahulise altariruumiga kiriku esifassaadil on kõrge kellatorn, mille all paikneb peasissekäik, mille ees on massiivne varjualune, mille viiluväljal on orv ikooni jaoks. Pikihoone ulatuses nelinurkse kujuga kellatorni ülemine osa on kaheksatahuline, tornikiivri lahendus on historitsistlikus võtmes. Kuuetahuline tambuur paikneb pikihoone  altaripoolsel otsaviilul. Nii altariruumi, pikihoone kui tambuuri aknaavad on pikliku kujuga ning ümarkaarse sillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kloostri esiehituseks oli selle jalamil puust kabel, mis 1876. a. asendati uuega. Selle kõrvale ehitati 1881. a. väike puust kirik, mis 1885. a. sai kihelkonnakirikuks (nüüdne Nikolai ja Arseni kirik kloostri kalmistul).</span>


source: A
code: 13853
name: Illuka mõisa peahoone, 1888
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline kõrge eenduva keskrisaliidiga kivihoone, mille järelklassitsistlikult sümmeetrilises fassaadis domineerivad gootipärase rinnatise ja tornikestega astmikfrontoon, kaarduvate karniisidega ümaraknad ja lai räästaalune vöö. (Eesti Arhitektuur 3. 1997. Üldtoimetaja V. Raam. Tallinn: Valgus.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmamainitud 1657. Põhiosa praegusest hoonestusest rajasid 19. saj. IV v. vendadest omanikud O. ja E. Dieckhoff. Häärber ehitati 1888 arh. F. Modi kavandite järgi. 1912. aastal müüdi mõis parun Notbeckile ja viimane elas seal 1921. aastani.1921. aastast paikneb härrastemajas Illuka kool. Restaureeritud 1990-te aastate algul, arh.  J. Jõgi projekti järgi. 

Mõisa ajaloost veel
http://www.eha.ee/arhiivikool/index.php?tree_id=103</span>


source: A
code: 13854
name: Illuka mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargiplaneering on vabakujuline, keskmise suurusega 7,13 hektarit.  Esineb nii regulaarseid  elemente (vahtraallee) kui vabakujunduslikke alasid.  Härrastemaja esiväljak on algselt olnud poolkaarekujuline, millest annab tunnistust kaarjalt istutatud tammerida. Esiväljaku dominantseteks puudeks on siberi lehised ja alpi seedermänd. Park on  kujundatud pargilagendike ning tihedamate puudegruppide istutusega. Pargi rajamisel kasutati peamiselt  kodumaiseid puuliike – vaher, tamm, saar, pärn, kuusk, millest osad säilinud on oma dimensioonidelt pargi kõige suuremad. Peahoone ees on kujundatud lipuväljak. Hoone taga asus puuviljaaed, kuhu on ehitatud spordihoone. Pargi teedest on taastatud peahoone treppi viiv asfaltkattega sõidutee, pargi jalutusteed on hävinud, praegu on läbi pargi tallatud jalgrajad. Pargi servaalad on kujundatud tihedama puude reaga.  Parki on rajatud spordiplatsid.
Dendroloogia. Pargis kasvab kokku 36 erinevat liiki ja vormi puittaimi. Pargis kasvavad põhiliselt kodumaised puud - kuusk, vaher, pärn, kask, tamm ja saar. Aksenditena siberi lehis, siberi nulg,  alpi  seedermänd ja mandžuuria pähklipuu. Põõsasrindes esineb peamiselt sirel, harilik ebajasmiin, suur läätspuu, taraenelaas ning pihlenelas. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19. saj. lõpul.</span>


source: A
code: 13855
name: Kurtna mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, liigendatud ühe- osaliselt kahekordne krohvitud kivihoone. Üks pikem ühekordne tiib paikneb kõrgel soklikorrusel, sellele liidetud omakorda risaliidiga liigendatud kahekordne kõrgel soklil paiknev suurem hoone. Kõiki tiibehitusi katavad viilkatused. Vanimaks tuleb lugeda ühekordset korpust, mis kujundatud eenduva, profileeritud räästa ja viilukarniisidega. Aknad kaetud lameda silluskaarega, mis eenduvad seinast frontoonilaadselt ja ääristatud ehisraamiga. Uus osa on kujundatud vanema osaga analoogilise lahendusega - karniiside ja vöödega. 
(V. Ranniku "Mõisate esialgne ülevaade", 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated 1470.aastast. 
18. sajandist pärinevate teadete järgi oli Kurtnas rohkete kõrvalhoonetega mõisakeskus - härrastemaja puidust. Uue kividest ehitatud  mõisa peahoone  võib lugeda 19. s. III v. ehitiseks, tiibhoone 19.s. lõpuveerandist.</span>


source: A
code: 13856
name: Kurtna mõisa park, 19.saj
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vabakujuline pargiplaneering avab kauneid vaateid pargiaasadele ja  põlispuudele. Pargi üheks silmapaistvamaks elemendiks on paistiikide süsteem, mis eraldatud laiade kaaravadega puhtalt tahutud graniitplokkidest sildadega. Ühel tiigil  asus saar. Paistiikide kaldad on kujundatud hõbepajudega, mis liidavad härrastemajast kaugema pargiosa ühtseks tervikuks. Hoone esiväljak on ruudukujuline asfalteeritud plats. Esiväljaku taga kasvab suur tamm, millest diagonaalis kahele poole avarduvad pargiaasad, mille äärde on istutatud väärtuslikumad pargipuud.  Pargi teede süsteem, mis laseks lugeda esialgset planeeringut, pole üldjoontes säilinud. Vabakujulise pargi vaated on  hakanud kinni kasvama. Haljastuses domineerivad lehtpuugruppide istutused, mida on hilisemal ajal täiendatud erinevate okaspuudega.  Puudegruppide paigutusel on arvestatud kontrastsuse printsiipi. Pargi juurde kuulub 450 m. vahtraallee.
Pargi põhipuistu on kujundatud kohalikest liikidest: pärn, vaher, arukased, jalakas, tamm , kuusk. Introdutsentidest väärivad tähelepanu
siberi seedermännid, valged männid, har. vahtra punaseleheline v.
(Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pargis on säilinud tõenäoliselt varasemast pargiplaneeringust korrapärased pärnade  read, mis annab alust arvata, et enne 19. sajandi lõpu pargi ümberkujundustöid oli tegemist regulaarpargiga.
Praegune park on kujundatud arvatavasti 19. sajandil, mil valmis uus härrastemaja.</span>


source: A
code: 13857
name: Kurtna mõisa kivisild 1,19-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud suurtest puhtalt tahutud graniitplokkidest, lameda kaaravaga. Sillaava markeeritud 4 suurema tüvipüramiidiks tahutud graniittulbaga.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13858
name: Kurtna mõisa kivisild 2, 19-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehit. suurtest puhtalt tahutud graniitplokkidest, lameda kaaravaga. Sillaava markeeritud 4 suurema tüvipüramiidiks tahutud graniittulbaga.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13859
name: Kurtna mõisa valitsejamaja, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, ühekordne puhta vuugiga laotud telliskivihoone. Kaetud lameda viilkatusega. Katuseräästa all hammaslõikeline karniis. Esifassaadil peaukse ees kõrge kitsas kivitrepp, mille ääris lõpetatud neljatahuliste tulpadega. Hoone paremas otsas kinnine klaasitud veranda, mis kaetud lameda viilkatusega.
( Mõisate esialgne ülevaade, 1977.)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul v. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13860
name: Kurtna mõisa viinaait, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilus, klombitud maakivist krohvimata kivihoone. Kaetud kõrge S-kivi viilkatusega. Avad markeeritud punaste telliste raamistustega. Pealt ümarkaarsed kahepoolega uksed kalasabalaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13862
name: Kurtna mõisa tall-tõllakuur, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud paekivihoone. Kaetud viilkatusega. Sissepääsud otsast kolme suure kahepoolega värava kaudu. Uksed ilusa kalasabalaudisega. Aknad lihtsad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 13863
name: Kurtna mõisa karjalaut 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekivihoone. Kaetud kõrge viilkatusega. Sissepääs otsast  suure kahepoolega värava kaudu. Uks ilusa kalasabalaudisega. Aknad lihtsad. 
Moodustab koos teise laudaga, pika kitsa kastellilaadse sisehoovi. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13864
name: Kurtna mõisa karjalaut 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Sissepääs otsast  kolme suure kahepoolega värava kaudu. Uksed ilusad kalasabalaudisega. Aknad lihtsad. Moodustavad koos teise laudaga, pika kitsa kastellilaadse sisehoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18s. lõpul v.19.s. algul.</span>


source: A
code: 13865
name: Kurtna mõisa tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi, 4-korruseline kivituulik.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel</span>


source: A
code: 13866
name: Jõhvi kirik vallikraaviga,14.-16.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 157
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jõhvi Mihkli kirik (pühitsetud peaingel Miikaelile) on suurim ühelööviline kirik Eestis. Omapärane võlvistik moodustab lamedalt teravkaarsest silindervõlvist, mille külgedes on akende kohal sügavad pistiksiilud; vööndkaared puuduvad ja võlvikannad toetuvad vahetult seesmistele tugipiilaritele, mis võlvimisel ehitati vastu vanu külgseinu. Tugipiilaritele toetuvad laiad kilpkaared moodustavad külgseinte ääres omalaadse sügava arkaadistiku. Põranda üldnivoost kõrgemale tõstetud koorivõlviku alla ehitati kahe trepiga ja võlvitud relva- ja püssirohukelder. Arh. elementidest on tähelepanuväärivad sisemistele tugipiilaritele ehitatud servjooneline laevõlv, kõrgel paiknev müüritrepp ja kaitserinnatise säilmed.
(EA.1970; pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajati tõenäoliselt juba 14. saj. II poolel.
16. saj. algul rekonstr. kirik kapitaalselt ja kohandati tulirelvadele. Ehitati läänetorn, püssirohukelder ja võlvlagi.
Kirik põletati Liivi sõja algul 1558. 1637 taastati, kuid rünnati  Rootsi-Vene sõjas uuesti(1657). Viimati põles Põhjasõjas 1703, taastati 1728. Barokne tornikiiver ehit. 1748. Praegune neogooti kiivrikuju on a-st 1875 (hävis 1941, taastati 1984), mil suurema remondiga seoses (arh-d F. Modi, M.Girard de Soucanton)sai kirik nüüdse kuju.
Torni ehitas Edise kindlustatud mõisamaja omanik Taube, kelle vapp on tänini kiriku läänefassaadil torniseina müüritud.
(pass, 1983; Eesti arhitektuur)</span>


source: A
code: 13867
name: Administratiivhoone Jõhvis Keskväljaku 1, 1954
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruseline põhiplaanilt U- kujuline kivihoone ,välisviimustluseks terrasiitkrohv. Hoonet ilmestavad vertikaaljaotusega pilastrid. Katusekatteks punane katusekivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1954 aastal korduvkasutamise projekti järgi administratsioonhooneks.</span>


source: A
code: 13868
name: Elamu Jõhvis Rakvere t.15, 20.saj.
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Funktsionalistlik  krohvitud seintega puitmaja. Kaetud  lameda tsinkplekk-katusega. Esifassaadist vasakule jääb veranda.  Sissepääsud hoone kahel küljel. Esifassaadi ilmestavad I korruse  6 pikka kitsast lintakent. Keskküla maja on säilitanud üldjoontes oma algse arhitktuurse ilme ja akende ruudujaotuse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 20.s. 1930. aastatel,  arhitekt E. Velbri.</span>


source: A
code: 13869
name: Jõhvi kalmistu kabel, 18.-19.saj.
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ristkülikukujulise põhiplaaniga, esifassaad olnud liigendatud pilastritega, millest tänaseks kujundatud liseenid. Esifassaadil segmentkaartega kahe tiivaga uks. Otsafassaadil ümarkaarne  aken.  Täiskelpkatus. Keskel olnud haritorn (foto 1950) Seest võlvitud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Täpsed, tõestatud andmed kabeli ehitusaasta kohta puuduvad. Mõnedel andmetel olevat Jõhvi kalmistu vana kabel ehitatud 1798.a (rest. 1970.-tel), kuid stiilikriitiline analüüs ei kinnita seda ja samas ei ole ka materjalile  viidatud. (A. Ruusmaa, 1991) 
Hoone restaureeritud 1970-tel aastatel.</span>


source: A
code: 13870
name: Jõhvi tuuleveski,19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 158
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suure, 3-kordse, paekivist hollandi tüüpi veski vare.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 13871
name: Edise linnuse varemed,15.saj.
type: Linnus
alt_id: 365
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väravatorn olnud 3-korruseline paekivist seinte ja puitvahelagedega ehitis, küljepikkusega 7,35m, idaküljel 9m ja müüripaksusega 1,8-2,0 m (U. Hermani mõõtmisandmed 1973.a.) Ehitusele liitus idast oletatavasti kõrvalhoonete kompleks. (arh. mälestise pass)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. arvatavalt 15.s. Piirati ja vallutati venelaste poolt 1558. Hoone väravatorn oli varemeina alles veel 20.s algul. Praeguseks rusuhunnik.
(EA; arh. mälestise pass)</span>


source: A
code: 13872
name: Koolihoone Kiviõlis Vabaduse t. 6, 1936-1938
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Funktsionalistlik, krohvitud 2-korruseline kivihoone, lameda kelpkatusega. Aknad valge krohviraamistusega. Heas seisukorras, ümberehitusteta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1936-38, arh. N.Paulsen (?).</span>


source: A
code: 13873
name: Järve mõisa tuuleveski,19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 160
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi paas + maakivi, pealt osaliselt krohvitud 4-korruseline lõigatud koonusekujuline ehitis. Peal ajutine katus. Puudub veski emapuu ja süsteem. Hoone on leidnud kasutamist laohoonena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 13874
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t. 2, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korteriga 1,5 kordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Plaanilahenduselt ebasümmeetriline - läbi mõlema korruse on ühes majapooles 4-toaline ja teises 3-toaline korter. Mõlema korteri sissepääsuesist piklikku terrassi kujundab massiivne nurgapost. Elamu tagaküljel kõrvalmajaga liituvas hooneteplokis on abiruumid. (EA) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A/s "Eesti Põlevkivitööstus" ametnike jaoks 1923-24 ehitatud majadegrupis, mida hakati nimetama Siidisukaks, arh. E. Habermann (EA)</span>


source: A
code: 13875
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t 4, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korteriga 1,5 kordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Plaanilahenduselt ebasümmeetriline - läbi mõlema korruse on ühes majapooles 4-toaline ja teises 3-toaline korter. Mõlema korteri sissepääsuesist piklikku terrassi kujundab massiivne nurgapost. Elamu tagaküljel kõrvalmajaga liituvas hooneteplokis on abiruumid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A/s "Eesti Põlevkivitööstus" ametnike jaoks 1923-24 ehitatud majadegrupis, mida hakati nimetama Siidisukaks, arh. E. Habermann (EA)</span>


source: A
code: 13877
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t. 6, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korteriga 1,5 kordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Plaanilahenduselt ebasümmeetriline - läbi mõlema korruse on ühes majapooles 4-toaline ja teises 3-toaline korter. Mõlema korteri sissepääsuesist piklikku terrassi kujundab massiivne nurgapost. Elamu tagaküljel kõrvalmajaga liituvas hooneteplokis on abiruumid.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A/s "Eesti Põlevkivitööstus" ametnike jaoks 1923-24 ehitatud majadegrupis, mida hakati nimetama Siidisukaks, arh. E. Habermann (EA)</span>


source: A
code: 13879
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t. 8, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korteriga 1,5 kordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Plaanilahenduselt ebasümmeetriline - läbi mõlema korruse on ühes majapooles 4-toaline ja teises 3-toaline korter. Mõlema korteri sissepääsuesist piklikku terrassi kujundab massiivne nurgapost. Elamu tagaküljel kõrvalmajaga liituvas hooneteplokis on abiruumid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A/s "Eesti Põlevkivitööstus" ametnike jaoks 1923-24 ehitatud majadegrupis, mida hakati nimetama Siidisukaks, arh. E. Habermann (EA)
de</span>


source: A
code: 13882
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t. 11, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe korteriga 1,5 kordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge  otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Plaanilahenduslt ebasümmeetriline - läbi mõlema korruse on ühes majapooles 4-toaline ja teises 3-toaline korter. Mõlema korteri sissepääsuesist piklikku terrassi kujundab massivne nurgapost. Elamu tagaküljel kõrvalmajaga liituvas hooneteplokis on abiruumid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A/s "Eesti Põlevkivitööstus" ametnike jaoks 1923-24 ehitatud majadegrupis, mida hakati nimetama Siidisukaks, arh. E. Habermann (EA)</span>


source: A
code: 13883
name: Elamu Kohtla-Järvel K. Lutsu t. 12, 1919-1922
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nelja korteriga kahekordne, paekivihoone, Põhja- Eesti keskaegseid elamuid meenutava tänaväärse kõrge  otsaviilu ja lakoonilise kujundusega. Sissepääs  tänavafassaadi teljel on kujundatud portaaliga. Allkorrusel kaks 2- toalist ja ülakorrusel kaks ühetoalist korterit. Korterid väiksemad kui naabruses olevatel. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1937, projekteerinud arh. A.Soans.</span>


source: A
code: 13886
name: Kohtla-Järve koolihoone, 1938-1939
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Funktsionalistlik, 3-korruseline, ebasümmeetrilise kehandiga, esiküljel kumeralt eenduva otsaga. Hoone mnt-poolsel S-küljel asuvad klassiruumid on peafassaadi kujundavate laiade aknapaaridega. Aula- võimla paikneb hoovipoolses ühekorruselises plokis. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1939, arh. A.Soans.</span>


source: A
code: 13887
name: Sompa kaevanduse hoone, 1946-1948
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, L-kujulise põhiplaaniga, 2-korruseline dekoratiivsetest erivärvilistest maakividest ja tellistest fassaadidega. Avad ja nurgad on markeeritud valgete krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1946-48. Seisab tühjalt 2002 a. lõpust.</span>


source: A
code: 13888
name: Kohtla-Järve õigeusu kirik, 1938
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kohtla-Järve Issandamuutmise kirik on kvadraatne nurgatorniga ja apsiidiga  funktsionalistlik ehitis. Seinad valgeks krohvitud tellistest, liigendamata. 4-tahulise torniga ja lameda katusega. Plaanilahendus omapärane, nelitisega liidetud kellatorn, ümarapsiid. Ikonostaas on omapärase lahendusega eklektiline.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1986)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1938. Arh. A, Soans, Reimets.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1986)</span>


source: A
code: 13889
name: Järve mõisa kindluselamu,15.-16.saj.
type: Elamu
alt_id: 159
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehit. kohalikust paest, esindab hilisgootika selgelt proportsioneeritud ning lihtsat stiililaadi.
Algsest 3-korruselisest hoonest on säilinud 2 alumist korrust. Kõrge soklikorruse kohal moodustab II korrus tavapäraselt elukorruse, mis iseloomulikult 2-ruumiline. Suurt ruudukujulise põhiplaaniga pearuumi katab tõusva kiirujoonega kuplitaoline ristvõlv. 
Akende puudumine N-seinas ja kaks mahukat nišši selle välisküljel osutavad peahoone vastu ehitatud puumajadele. Aknaavad kõrged ja ümarkaarsed asetsevad N-seinas. Praegu katab hoonet ajutine plekkkatus. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmamainitud 1497. Püstitati ilmselt 16.s. algul peatselt pärast 1508, mil mõis läks kolmeks sajandiks H. Paykulli suguvõsa valdusse. Viimane omanik oli G.v. Dehn. Täiendati 19.s. uute mõisahoonetega. Põles II maailmasõjas. 1960.a-il keskaegne hoonekorpus osal. konserveeriti (kunstiajal. V.Raam; arh. E.Sedman).(EA)</span>


source: A
code: 13890
name: Järve mõisa tall-tõllakuur, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud paekivihoone eterniitkatendiga viilkatusega.  Esifassaadis olnud 5 kaartistut (praeguseks kinnilaotud) Aknad markeeritud punasest tellisest sillusvööga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13891
name: Järve mõisa abihoone,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud paekiviehitus eterniit viilkatusega. Esifassaadis 7 kaaristut (kaks kinniehitatud). Aknad markeeritud punasest tellisest sillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. kuuludes Järve mõisaansamblisse.</span>


source: A
code: 13892
name: Kukruse mõisa peahoone, 18.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik ühe-, osaliselt kahekordne kiviehitis. Kõrge kelpkatusega keskkorpusele liituvad külgedelt tugevalt eenduvad tiibehitised. Hoone esifassaadi keskel suure segmentaknaga kolmnurkviil.
(arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1840.s. paiku. 19.s. lõpul on vasakule tiivale rajatud historitsistlikus stiilis juurdeehitis. Restaureeritud 1980-ndatel Restaureerimisvalitsuse Jõhvi osakonna kontoriks.</span>


source: A
code: 13893
name: Kukruse mõisa allee matusepaigaga, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk ~0,7 km lehiseallee viib peahoone esiselt pikiteljelt mõisaomanike perekonnakalmistule. Pargilaadses matusekohas hauaplaadid ja kahest tahumata maakivirahnust püstitatud sümboolne haud maadeuurijale Ed. v. Tollile. Pargis olnud ka kabel.
(mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s.</span>


source: A
code: 13894
name: Kukruse mõisa ait, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone läheduses asuv krohvitud välisseintega paekivihoone, kaetud poolkelpkatusega. Uksed kaetud kalasabamustris laudistusega. (Eesti NSV mõisate esialgne ülevaatus. Kohtla-Järve rajoon. Mõisate ülevaated (1976-1978).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13895
name: Kukruse mõisa kuivati, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekivihoone, S-kivi viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13896
name: Kukruse mõisa hobusetall, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekivihoone, viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13897
name: Kukruse mõisa tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi paekivituulik, heas seisukorras. Pealt laudiskiivriga, taastatud ka tiivad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. Restaureeritud arh. U.Arikese projekti järgi 1980-ndatel.</span>


source: A
code: 13898
name: Ontika mõisa peahoone,19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline lameda viilkatusega kivimaja. Esikülg on liigendatud kergelt eenduva, tagakülg tugevalt eenduva kolmurkfrontooniga keskrisaliidiga. Karniisid on profileeritud. Katuseharjade ristmikus paikneb väike lameda katusega ning kaarakendega ühekordne vaatetorn. Osa aknaid kaarsillusega. Alumise korruse aknad madalamad, teise korruse omad kõrged. Kõikides kolmnurkviiludes segmentaknad. Toad anfilaadsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hilisklassitsistlikus laadis peahoone on püstitatud 1855. aastal. Alates 1780. aastast kuni võõrandamiseni 1919. aastal oli mõis Clapier de Colongue i aadliperekonna valduses.</span>


source: A
code: 13899
name: Ontika mõisa kelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärane pikk krohvitud  madalate viilkatustega paekivihoone. Hoone  H- kujulise kolmeosalise põhiplaaniga, kus otsahoonete vahel risti madalam keskosa.  Peahoone poolse osa katus sissevarisenud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel</span>


source: A
code: 13900
name: Ontika mõisa teenijatemaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud, ühekordne S-kivikatendiga viilkatusega kivihoone. Katusekorrus vintskapidega väljaehitatud. Avad markeeritud tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 13901
name: Ontika mõisa ait, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline poolkelpkatusega  krohvitud paekivihoone. Hoone esifassaadis seinapind taandunud, moodustades varjualuse, mille laetalastikku kandsid neljatahulised sambad.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 13902
name: Ontika mõisa karjakastell, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Moodustab neljakandilise sisehooviga hoonetegrupi. Klassitsistlikus stiilis kivihoone. Jõulise profileeringuga eenduvad räästakarniisid eterniitkatendiga poolkelpkatusel. Talli esifassaadis seinapind keskosas taandunud ning kujundatud varjualusena, mille laetalastikku kannavad tugevad ümmargused paarissambad.(mõisate esialgne ülevaade, 1977). 
Tänapäeval katus hävinud, hoonest säilinud vaid müürid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud  19. saj.  keskel.</span>


source: A
code: 13903
name: Saka mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, liigendatud kivihoone, kaetud lameda kelpkatusega. Hoone kahekorruseline +  sokkel. Omab kolmekordse väljaehituse, kolm fassaadi aga keskrisaliite. Hoone pargi poolsel küljel  lahtine terrass, mille kõrget põrandat kannavad lameda kaarega soklikorruse kaaristu. (Mõisate esialgne ülevaade, 1977)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. 80-ndatel aastatel. Viimane Saka mõisaomanik oli Hermann Löwis of Menar, 1941.aastal sõitis omanik Saksamaale. Pärast sõda kasutati hoonet sõjaväe ja pioneerlaagri vajadusteks. Peale seda seisis hoone peremeheta ning oli huligaanide lõhkuda. 80- ndatel aastatel ehitas hooned ümber nõukogude piirivalve. 2002.aastal läks härrastemaja eravaldusse.(Mõisate seisukorra hinnang, 1977; pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 13904
name: Saka mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega (5,3ha) vabakujunduslik park asub maastikuliselt kõrgel paekaldal. Kõrgelt kaldalt avanesid vaated merele.  Üldjoontes vabakujunduslikus  puistus  on säilinud vanad hobukastanid ja pärnad, mis istutatud ridadesse. Vanem pargiosa oli kujundatud peahoonest kagu poole kus tänaseni säilinud suur avar pargiaas, mida markeerivad vanad põlispuud ja põõsarühmad.  Harva istutusviisiga, peamiselt kodumaistest liikidest puistu oli grupeeritud kontrasti printsiipidel. Perifeersemates osades puudealune suletud dekoratiivpõõsastega. Mere äärde viiva tee kõrvale  on  istutatud 450 m pikkune saare, vahtra, jalaka, tamme, hobukastani ja pärna segaallee. Vana pargiteedesüsteem on hävinud. Tänaseks on endised tiigid tühjad. Tiigid olid majandushoonete lähedusest ja rajatud pigem loomadele joogivee saamiseks.  Pargi teedevõrku  on uuendatud praegusest funktsioonist lähtuvalt. Teedeäärde rajatud ka pargivalgustus.   Puistus on tehtud võsaraiet. Kahjuks pole peetud vajalikuks tellida kindla kontseptsiooniga üldkujundust.

Pargis on nahkhiirte elupaigad. Aastatel 1999-2008 leiti pargis  4 liiki nahkhiiri. Leitud liigid on Saka pargis on põhja-nahkhiir, veelendlane, pruun-suurkõrv, lendlane (liik määramata). 
(allikas: Matti Masing „Eesti parkide nahkhiireline väärtus detektor-uuringute põhjal”, ,2009)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s. I poolel või veelgi varem regulaarstiilis. Rekonstrueeritud 19.s. II poolel vabakujunduslikuks.
(Mõisate esialgne ülevaade, 1977)
Mõsasüdamikus on ka südamikuplaan 1879a.-st</span>


source: A
code: 13905
name: Saka mõisa valitsejamaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ühekordne, krohvitud klassitsistlik kivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Fassaadi ees sobimatu pikk, postidel varikatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. lõpul või 19.s. algul.
(Mõisate esialgne ülevaade, 1976)</span>


source: A
code: 13906
name: Saka mõisa ait-kuivati, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivihoone varemed. Akna- ja ukseavad markeeritud punasest tellisest sillusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ümberehitatud 19.s. lõpul.
(Mõisate esialgne ülevaade, 1976)</span>


source: A
code: 13907
name: Saka mõisa meierei, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvimata maakivihoone.  Pealt ümarkaarsed avad punasest tellistest sillustega. Praegu varemeis. Katuseta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit 19.s. keskel.
(inentariseeriniankeet, 1976)</span>


source: A
code: 13908
name: Saka mõisa karjakastell, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist, krohvitud seintega. Säilinud L- kujulise põhiplaaniga hoone.  Üks hooneosa kaetud kelpkatusega, teine osa varemetes katustamata. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.
(Mõisate esialgne ülevaade, 1976)</span>


source: A
code: 13909
name: Saka mõisa küün, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kõrgete seinte ja kõrge viilkatusega kiviehitis. Otsaviil puidust laudisega. Krohvitud kivipostide vahel puitseinad. Säilinud ka kaks kõrget, räästani ulatuvat  kahe poolega sissepääsuväravat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p. 

</span>


source: A
code: 13910
name: Saka mõisa möldrimaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega kivihoone, kus elumaja poolne ots on Krohvitud ja majandushoone poolne osa krohvimata maakivist.  Kaetud poolkelpkatusega. Otste viiluväli laudisega. Keskel hilisem puitveranda, millel viilkatus. Akna ja ukseavad markeeritud punase tellise sillusega. 

</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13911
name: Saka tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Traditsiooniline koonusekujuline hollandi tüüpi tuulik. Varemeis. (Mõisate esialgne ülevaade, 1976)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13912
name: Lohusuu kirik, 1878-1882
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuhoone ristkülikukujulise põhiplaaniga kavatisele liitub O-s polügonaalne koor käärkambriga. W-s gootipärse telkkiivriga torn. Eksterjööris liigendavad  seinu saledate tornikestega lõppevad tugipiilarid ning tervkaarsed vitraazaknad. Siseruum kaetud segmentkaarse puitvõlviga. Sisustuses rikkalikus neogooti stiilis altar, kantsel ja oreliväär ning alarimaal. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1878-82 samas 1667 a-st asunud esikiriku kohale. Arhitekt tundmatu, ehit.-meister O.Sommer.(EA)</span>


source: A
code: 13913
name: Lohusuu õigeusu kirik väravaehitisega, 1897-1898
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Apostliku õigeusu kirikute arhitektuuriajalooline inventariseerimine, A. Pantelejev, 1987.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1897-1898. arh. V. Lunski.</span>


source: A
code: 13914
name: Lohusuu kalmistu kabel, 19.saj.
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suur, maakiviehitis, otsas telkkiivriga ristpalktorn. Aknad pealt tervakaarsed, krohviraamistusega. Ukseava neljakandiline.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13915
name: Lohusuu (Veneküla) kalmistu kabel, 1863-1864
type: Kalmistu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega  tüüpiline vanausuliste kirikuhoone. W- torni tipus väike sibulkiiver.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1863-64</span>


source: A
code: 13916
name: Lüganuse kirik, 14-15.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 366
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>14. s ehitatud pikihoone on õhukeste seinamüüridega, võlvimata laega ja kujunduslikult askeetlikult lihtne kastehitis. Ukseavad lääne- ja lõunaseinas on erilise kujunduseta. Linnusetaoliselt kõrgel paiknenud ühejaolised aknad ilma ehisraamistikuta (avad hiljem allapoole pikendatud). Erandlikult on otsviilud kaunistatud. Viilu keskel on suur süvendrist (nn. kordusrist, mille harusid läbib väiksem ristpalk) ja selle all kattekrohvile maalitud minusklitest tekstirida. Viilukaunistus on Vana-Liivimaal ainuesinev, osutades koos plaanilahendusega Soome ja Põhja-Saksamaa eeskujudele. Olulist osa etendas dominiiklaste kasinusnõudlik arhitektuuriprogramm.
Pääsuks võlvidele murti lääneseina kõrgel paiknev käiguśaht. Tõenäoliselt 15. sajandi teisel veerandil ehitati kitsam nelinurkne kooriruum koos käärkambriga ja püstitati läänefassaadi ette torn. Neljatahulise torni ülaosa on harvaesinevalt ümmargune (sama Narva linnakirik (hävinud) ja Risti kirik). Tornil on seitse korrust, ülespääsuks murti torni jalamisse uus trepilõik ja varustati see raidportaaliga. Samasuguse portaali sai ka käärkamber. Need on ümarkaarsed talumita portaalid, mille palendiprofiil koosneb laiast rihvast kahe ahta ümarvöödi vahel (sama Risti kirik). Lüganusega on seotud Tallinna ja Risti meisterkonnale iseloomulikud kaks suurt vahepiilariga isteniśśi koori lõunaseinas ja nurgaturpadega altarikorpus kaldpinnaga servistatud mensaplaadi all.
(V. Raam, Eesti arhitektuur )</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lüganuse kirik on pühitsetud Ristija Johannesele. Asub Purtse jõe käärus muistses asulakohas, mis oli soodne paik sõjaliseks kaitseks. Esmamainimine 1373. 
Arvatavasti 14. sajandi keskpaiku ehitatud algkirikust on praeguseni säilinud pikihoone.
15. sajandi esimesel veerandil võlvisid Tallinna meistrid algkiriku kahelööviliseks ruumiks.
Võlvlaed purustati tõenäoliselt Liivi sõjas või Vene-Rootsi sõjas ja need on tänini taastamata. 1727. a. sai torn uue kiivri. Idaakna neogooti ehisraamistik pärineb tõenäoliselt 19. sajandi keskelt. 1941. a. tulekahjus hävisid katused ja kunstiväärtuslik inventar.
1985 algas kiriku tornikiivri taastamine algsel kujul, KRPI arh. R.Vaiksoo.</span>


source: A
code: 13918
name: Lüganuse kirikuaia piirdemüür,18.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 366
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal ~1m kõrgune paekivimüür. Sissepääsuvärav sepis raudvarbadest, kahel pool nelinurksed kõrged 2m postid otsast püramiidjad, sepisristiga tipus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18-20.s.</span>


source: A
code: 13919
name: Lüganuse kirikuaia kabel 1, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 366
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alles paekivist müüritis. Neljakandilise põhiplaaniga tagaosast müüriga  suletud kabelid moodustasid ühtse ruumiterviku. Kabelite pikka eesruumi viis kaks ust, kust edasi viis 4 ümarkaarset ust võlvitud poolkeldris asuvatesse kabelitesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit  tõenäoliselt 18.s.</span>


source: A
code: 13920
name: Lüganuse kirikuaia kabel 2, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 366
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alles paekivist müüritis. Neljakandilise põhiplaaniga tagaosast müüriga  suletud kabelid moodustasid ühtse ruumiterviku. Kabelite pikka eesruumi viis kaks ust, kust edasi viis 4 ümarkaarset ust võlvitud poolkeldris asuvatesse kabelitesse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. arvatavalt 18.s.
(mälestise pass)</span>


source: A
code: 13921
name: Lüganuse köstrimaja, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilusate proportsioonidega lubjatud paekiviehitis. Kaetud S-kivi murdkelpkatusega. Räästa all lai puitkarniis. Aknad  lihtsad, algselt 6 ruudulise jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. lõpul.</span>


source: A
code: 13922
name: Lüganuse köstrimaja kaev,18-19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümar, läbim.~1,5m sisemus on eeskujulikult laotud paekiviehitis. Ääris valatud betoonist. Raketis puudub, pealt avatud, kasutuseta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. lõpul</span>


source: A
code: 13923
name: Lüganuse pastoraadi peahoone, 18.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne barokne, suur, krohvitud seinte, keldri ja S-kivi poolkelpkatusega kivihoone. Fassaadikujundus sümmeetriline, algne sissepääs keskelt, nurgaliseenidega nurkadelt ja rusteeritud liseenid ka 1.ja 2. akna vahel. Säilinud on ka tiheda jaotuse ja krohvipiirdega aknaid.19.s. lõpust pärinevad historitsistliku kujundusega klaasitud lameda viilkatusega verandad esi- ja tagafassaadide  keskel.
(EA; Eesti mõisate esialgne ülevaade, 1977)
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone kiviosa pärineb 18.s. keskelt (1770?). Puidust pikendus 19.s. II v.
(Eesti mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>


source: A
code: 13924
name: Lüganuse pastoraadi kelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike,  eterniitkatendiga viilkatusega paekiviehitis. Otsasein lubjatud. Uksesillus laotud punastes tellistest. Kasutusel saunana. Suhteliselt heas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit 19.s. II v.</span>


source: A
code: 13925
name: Lüganuse pastoraadi ait,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike paekivist, krohvitud seintega hoone, mis kaetud S-kivi kõrge poolkelpkatusega, lihtsa räästakarniisiga. Esiküljel hilisem kolmnurkviil, mis toetub konsooltaladele. Säilinud mitnmed kalasabalaudisega uksi. Avade sillused markeeritud punase tellisega. 
(Eesti mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II v.</span>


source: A
code: 13926
name: Lüganuse pastoraadi abihoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne krohvitud välisseintega paekiviehitus, S-kivi kelpkatusega, millel lihtsad laudkarniisid.
(Eesti mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel</span>


source: A
code: 13927
name: Lüganuse pastoraadi kaev, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suhteliselt suure läbimõõduga (~2,0m, seest ~1,6m) madala paekiviäärisega (poole ulatuse 0,2m, teiselt poolt 0,5m kõrgune), pealt kaanetatud paekiviehitis. Rakis puudub, töötab pumbaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II v.</span>


source: A
code: 13928
name: Purtse kindluselamu, 16.saj.,1990
type: Elamu
alt_id: 367
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kindlustatud mõisamaja esindab motiivirikast ning vastuolulist üleminekut gootikalt renessanssi, keskaegselt linnuselt lossile. Algkavatis oli ilmselt 3-korruseline, säilinud sokli ja elukorrus, oletatavate laskeavadega laokorrus on rekonstrueeritud. Paksud seinad kuni 2,35m paiknevad laial alusmüüril, mida nurkades ja vaheseinte kohal toetavad kuni 3,2m laiad tugipiilarid, eendudes aitasid nad kindlustada hoonet ümbritseva vallikraavi kaldseina (Eestis ainuesinev lahendus) Kompaktse ruumilahendusega hoone põhiplaan on ruudulähedane tornehitis. Keskset osa omas lõunapoolne suur ruum, millega N-pool liituvad 2 väiksemat. Ainuke sissepääs on W-poolses peafassaadis, kus alumine korrus oli suletud ja etikuga ukseava paiknes II korrusel. Fassaade liigendavad valgusavad lähenevad proportsioonilt ruudule ja on segmentkaarsete võlvidega sillutatud. Aknaavadel osal. säilinud raidraamistusi. (EA; arh. mälestise pass, 1983) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Paikneb põlisel asustusalal. Ehit. 16.s. keskpaiku, mil mõisaomanikuks oli J.Taube, kelle valdusse jäi 1621, alates 1657 kuulu H.Flemingile. Ühendati pärast põhjasõda Püssi mõisaga. Sõdades kannatanud hoone rekonstr. tööliskorteriteks ja teine pool kohandati viljahoidlaks. 1940.-te lõpust seisis tühjalt ja muutus varemeiks. 1969 eemaldati uusaegsed vaheseinad ja konserveeriti. Restaureeriti 1987-90 (arh. I.Võsu-Komonyi, kunstiajal. V.Raam, konstr. K.Ojala, sisekujund. T.Pärna, kiviraidur A.Joonsaar) (EA)</span>


source: A
code: 13929
name: Aa mõisa peahoone,1696-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa härrastemaja on 18. sajandi II poolele iseloomuliku kavatise ning massidejaotusega barokkhoone. Kelpkatusega krohvitud kivihoone on keskosast kahe- ja tiibadelt ühekorruseline, kõrge soklikorrusega. Esifassaadil paiknevad kaks külgrisaliiti ja nende vahel veranda, tagaküljel tugevalt eenduv keskrisaliit. Hoone seinad on liigendatud pilastritega, räästa all profileeritud karniis, sissekäigu kohale on kujundatud lai voluutfrontoon, mis kaunistatud tuulelipu ja vaasidega. Esifassaadis ka suur rikkaliku puitpitsiga ja viilkatusega historitsistlik puitveranda. Rohkete ümberehituste ja kapitaalremontide tõttu on sisekujunduses säilinud väga vähe originaaldetaile.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aa mõis asub Ida-Virumaal, Aa külas, looduslikult kauni Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Peahoone paikneb krundi sügavuses, esifassaadiga Voorepera-Saka tee poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis rajati 15. sajandil olles enne Liivi sõda Narva foogtile alluva orduametkonna keskus. Alates 1630. aastast läks Aa Tallinna linnapea G. Wangersheimile, kelle perekonna valduses oli mõis 18. sajandi lõpuni. 19. sajand oli Aa mõisa ajalugu omanike poolest vaheldusrikas. 1889. aastal läks mõis riiginõunik Otto von Grünewaldile, kelle käes püsis see kuni võõrandamiseni Eesti Vabariigi ajal. Mõisa peahoone vanem osa ehitati aastatel 1696-1698. Põhjasõjas mõis põletati 1700.-1703. aastate paiku, kuid taastati 1723. aasta paiku. 18. ja 19. sajandil on hoone välis- ja sisearhitektuuris tehtud mitmeid ümberehitusi, muuhulgas ehitati hoone külgedele ühekorruselised tiivad, lisati venepärased puitrõdud ning varaklassitsistlik välisuks. 1924. aastal võeti mõis kasutusele hooldekoduna, mille tarbeks aastatel 1977-81 püstitati peahoonele suur sobimatu juurdeehitus.</span>


source: A
code: 13930
name: Aa mõisa park,18.-20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aa mõisa park on mõisa hoonestusansambli lahutamatu osa, moodustades ajaloolistele ehitistele sobiva tausta. Pargi pindala on 6,5 ha. Park peahoone ees on vabaplaneeringuline. Peahoone tagune looduslikult terrassiline pargiosa oli kujundatud juba baroki ajal ja tavakujunduslike elementidega ning seda kasutati ehisaiana. Aia külgedelt sai alguse parkmets, kus paiknesid jalutusrajad. Pargi kujunduses mängisid tähtsat osa neli piklikku tiiki. Üle tiikide, pargi loodenurgas paiknesid kasvuhooned ja puuviljaaed. Sealt edasi jätkus looduslikum pargiosa, mis oli terrassilise langusega mere poole ja varem ka vaadetega merele. Pargi puistus domineerivad vaher, saar, mänd ning kuusk. Introdutsentidest kasvab alpi seedermänd, mägivaher ja mägivahtra punaseleheline vorm. Põõsasrinde moodustavad põhiliselt lumimari, kitseenelas, sirelid jt.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aa mõisa park asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Parki piiravad lõunast, idast ja läänest põllumajandusmaad, põhjast moodustavad loodusliku piirde tiigid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pargi rajamist võib seostada mõisa südame esindusliku väljaehitamisega 17.-18. sajandi vahetusel. Sel perioodil oli tegemist barokse tavapargiga. Sellest ajast on säilinud ainult üksikud fragmendid. Praeguseks säilinud park on stiililiselt vabakujunduslikult rekonstrueeritud 19. sajandi II poolel. Pargi keskel asetseb peahoone, mis pärineb 17.-18. sajandist.</span>


source: A
code: 13931
name: Aa mõisa kabel, 18.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on kaheksanurkne, ühe kõrge ruumiga krohvitud kiviehitis, mida katab kuppelkatus. Sissepääs kabelisse on lõunaküljelt, aknaid on neli. Kõik avad on kaarsillustega. Iga hoone välistahk on kaunistatud kahe pilastriga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Kabel paikneb Aa mõisa territooriumil, peahoonest läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaklassitsistlikus stiilis hoone valmis 18. sajandi lõpus. Tõenäoliselt on hoone algselt ehitatud pargipaviljoniks, mingeid andmeid hoone kasutamise kohta ajaloolise kabelina leitud ei ole. Hoone restaureeriti aastatel 1987-1988, arhitekt Ü. Saare projekti alusel. Restaureerimise järgselt võeti ehitis kasutusele kabelina mõisakompleksis tegutseva Aa Internaatkodu poolt.</span>


source: A
code: 13932
name: Aa mõisa kasvuhoone 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis koosneb endisest kasvuhoonest ja abihoonest. Väike abihoone on viilkatusega paekivihoone. Klaashoonest (kahepoolse kaldega) on tänaseks säilinud vaid vundament.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Kasvuhoone varemed paiknevad Aa mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kasvuhoone koos abihoonega on ehitatud 19. sajandil. Need moodustavad osa Aa mõisakompleksi abihoonetest, mida mõis omas suurel hulgal.</span>


source: A
code: 13933
name: Aa mõisa kasvuhoone 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis on koosnenud paekivist abihoonest ja ühepoolse kaldega klaasalast, mis on tänaseks varemeis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Kasvuhoone paikneb Aa mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kasvuhoone koos abihoonega on ehitatud 19. sajandil. Moodustavad osa Aa mõisakompleksi abihoonetest, mida mõis omas suurel hulgal.</span>


source: A
code: 13934
name: Aa mõisa moonakamaja 1,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis on laia karniisi ja poolkelpkatusega paekiviehitis. Säilinud on algupärane arhailise ilmega hoonemaht ning algupärase kujuga hooneosad, arhitektuursed kujunduselemendid ja ehituskonstruktsioonid. Tänaseks on moonakamaja katus kaetud eterniidiga, katusekorrus on välja ehitatud ning hoone on kasutusel elamuna.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Moonakamaja paikneb Aa mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Moonakamaja on ehitatud 19. sajandil mõisa töölise elumajaks ning see kuulub Aa mõisa hoonete kompleksi.</span>


source: A
code: 13935
name: Aa mõisa viinavabriku vare, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kahekorruselise, suure,  mitmete väiksemate kõrvalkorpustega ja paekiviseintega ehitisega. Hoone algupärane maht on küll säilinud, kuid hoone on varemeis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Viinavabriku varemed paiknevad Aa mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viinavabrik on ehitatud 19. sajandil ning see on kuulunud Aa mõisa majandushoonete kompleksi.</span>


source: A
code: 13936
name: Aa mõisa moonakamaja 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis on pikk, L-kujulise põhiplaaniga krohvitud paekiviehitis. Kaetud plekk katendiga villkatusega. Akna- ja ukseavad pealt kergelt ümarkaarsed. Säilinud on algupärane arhailise ilmega hoonemaht ning algupärase kujuga hooneosad, arhitektuursed kujunduselemendid ja ehituskonstruktsioonid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Moonakamaja paikneb Aa mõisa territooriumil</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Moonakamaja on ehitatud 19. sajandi I poolel mõisa töölise elumajaks ning see kuulub Aa mõisa hoonete kompleksi.</span>


source: A
code: 13938
name: Aa mõisa karjalaudad,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikad paekivihooned, mis on tänaseks osaliselt varemeis. Hoonete esialgsed avatäited ei ole säilinud ning osaliselt on avatäited kinni laotud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Karjalaudad paiknevad Aa mõisa territooriumil, peahoonest edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Karjalaudad on ehitatud 19. sajandil. Laudad moodustavad osa Aa mõisakompleksi abihoonetest, mida mõis omas suurel hulgal. Karjalaudad moodustavad külgedelt hoonestatud pika sisehooviga kompleksi. Mitmed neist on tänaseks lagunenud või varemetes. Lautade kaitsevööndisse on rajatud kaks konteinerkatlamaja.</span>


source: A
code: 13937
name: Aa mõisa kuivati, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aa mõisa kuivati on historitsistlik, viilkatusega maakivihoone. Vanad avad on pealt kergelt ümarkaarsed, markeeritud paekiviga. Tänaseks on hoone ümberehitatud, kasutatud on telliseid ning muudetud on mitmeid avasid. Säilinud on algupärane ehitusmaht.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis kuulub Aa mõisaansamblisse, mis asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Kuivati paikneb Aa mõisa territooriumil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuivati on ehitatud 19. sajandil ning see on osa Aa mõisakompleksi abihoonetest, mida mõis omas suurel hulgal.</span>


source: A
code: 13939
name: Aa mõisa tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks on Aa mõisa tuulikust säilinud tühi koonusekujuline, paekivist, väljast ja seest krohvitud kere. Pea, tiivad,  pöördemehhanism ning tuuliku sisemus on hävinud. Neljakorruseline hoone on pealt katustatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aa mõisa tuuleveski asub Ida-Virumaal, Aa külas, Põhja-Eesti pankranniku ja Soome lahe vahetus läheduses. Tuulik omab maalilist asukohta Tallinnast Narva suunduva tee vahetus läheduses, avatud maastikul on ta kaugelt vaadeldav.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuuleveski on ehitatud 19. sajandil ning see on kuulunud Aa mõisa majandushoonete kompleksi.</span>


source: A
code: 13940
name: Püssi koolihoone, 1924-26
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist kahe, osal. kolmekordne madala kelpkatusega põhjamaiselt tagasihoidliku välisilmega paekivihoone. Hoonet iseloomustab ilus kvaliteetne paekiviladu, funktsionalism, ratsionaalne plaanilahendus  teostuse korrektsus ja vastupidavus ajas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmateated Püssi mõisast on 1541. aastast. Mitmetele omanikele kuulunud mõis läks 1732. aastal Stackelbergide suguvõsa valdusesse. 19. sajandi keskel oli Püssi mõis Lüganuse kihelkonna suurim mõis, mille mõisamaade suuruseks hinnati 22,4 adramaad.
Koolimaja ehitati 1924-26 aastal Püssi mõisa härrastemaja müüridele.
Praegu asub hoones Lüganuse Keskkool.</span>


source: A
code: 13941
name: Püssi mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Püssi mõisa park (3,5ha) on rajatud tasasele alale, mille servaosas asetseb Purtse jõkke suubuva Roodo jõest paisutatud tiik. Praegu on tiigi veetase väga madal, samuti on tiigi kaldad metsistunud. Peale mõisa põlemist ehitati Püssi mõisa härrastemaja asemele pargiala serva uus koolihoone, mis muutis pargi funktsiooni. Osaliselt ongi vana pargiala ümber kujundatud kooli vajadusteks. Nii asub pargi serval pordiväljak. Säilinud ajalooline pargiosa on vabakujuline, milles väikesed pargiaasad vahelduvad puugruppidega. Kindlale süsteemile allutatud teedevõrk puudub, põhilise osa pargiteedest moodustavad hilisemad teerajad. Pargi kaugemates osades on veel säilinud fragmente vanast pargikujundusest - puude grupid, ringid , pargiaasad jne. Põhilise osa pargipuistust moodustavad kodumaised lehtpuud, mis on saavutanud üsna suured mõõtmed – tammed, vahtrad, pärnad (harilik ja läänepärn), kased, jalakad, saared, kuused. Põlispuudest on huvitavamaks ringi istutatud pärnade ja vahtrate grupp. Vabakujulises pargiosas kasvavad aktsentidena lehisegrupid. Introdutsentidest leidub pargis  veel lehiseid hobukastan, tatari vaher, elupuu, suur läätspuu, läikiv tuhkpuu, villane lodjapuu jt. (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajat. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 13942
name: Püssi mõisa pargiait, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike ristpalkehitis, plekk viilkatusega. Sissepääsuuks kalasaba laudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13943
name: Püssi mõisa moonakamaja 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, pikk krohvitud  plekk viilkatusega paekivihoone, keskosa 2-korruseline tiivad 1-korruselised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13944
name: Püssi mõisa viinavabrik, 1862
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, mitmete juurdeehitistega korduvalt ümberehitatud punase plekk murdkelpkatusega krohvitud paekivihoone, mille alumine korrus teistest tunduvalt kõrgem. Juurdeehituste tõttu põhikabariidid raskelt loetavad. Põhihoone aknad kaetud lameda kaarsillusega.
Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade, Kohtla-Järve rajoon, V.Ranniku, 1977.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1862</span>


source: A
code: 13945
name: Püssi mõisa härjatall, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, eterniit täiskelpkatusega krohvitud paekivihoone. Ümarkaarsete akende ümbrised krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13946
name: Püssi mõisa valitsejamaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, ühekordne  eterniit viilkatusega rõhtlaudvoodriga puithoone.
(mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. viimane veerand.</span>


source: A
code: 13947
name: Püssi mõisa kohtumaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praegune vallamaja on punase plekk viilkatusega krohvitud paekivihoone. Keskse sissepääsu ees kolmnurkviiluga eeskoda. Heas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13948
name: Püssi mõisa moonakamaja 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvimata paekivihoone, tsementkivi viilkatusega. Aknad punasest tellisest aknaraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13949
name: Püssi mõisa karjakastell, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suletud sisehooviga hooneplokk. Hooned pikad tsementkivi viilkatusega osaliselt krohvitud kiviehitised. Osa hoonetest varemeis, osa heas korras (sees kauplus). Aknad erineva suurusega. Sisehoovi viib võlvitud käik.
(mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13950
name: Püssi mõisa vankrikuur, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud paekiviehitis, tsementkivist viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13951
name: Püssi mõisa sepikoda, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud paekivimüüritis. Uksed ümarkaarsed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 13952
name: Maidla mõisa peahoone, 1764-1767
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline, kivihoone, kõrge S-kivi kelpkatusega. Fassaade liigendavad tumeda puusõekrohvi taustal erkvalged liseenid, ehistahvlid ja krohviraamistused.Väliuks fassaadi keskel laias krohvipiirdes oma looklevate profileeringute ja azuursete sepistega on meisterlikumad Eestis (tisler Wagner, sepp F. Pfau). Barokile iseloomulikult on soklikorrus võlvitud. Anfilaadsüsteemis esindusruumid asuvad II korrusel. Eripäraselt on kogu hoone laiust läbiv saal paigutatud S-otsa. Ruumide  stukklaed on geomeetrilise mustriga. Laiade piirliistudega tahveluksed, samalaadsed lambriid ja aknapõskede luuktahvlid kuuluvad kõik algsesse interjöörikujundusse.
(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasem hoonestus hävis 1700. 1764 ehitama hakatud 1767 valminud härrastemaja kavandas J.P.Dürschmidt. 
Hoone siseruumide uuringud- ja rekonstueerimisprojekt valmis OÜ Mõisaprojektis , arh. V.Pungas ja P.Püssim 2002.a.

Keskrisaliidi kolmnurkfrontoonil orvandis C.L. v. Wrangeli ja tema väimehe C. L. v. Breverni vapid (stukimeister J.Schultz) taastati arh. V.Pungase projekti järgi 1998. 
Vestibüüli kujundust muudeti 1920. (EA)</span>


source: A
code: 13953
name: Maidla mõisa valitsejamaja, 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, ühekorruseline krohvitud kivihoone, kõrge S-kivi kelpkatusega. Nurgad rusteeritud, akna- ja ukseavad ääristatud krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. II poolel.
Restaureerimisprojekt 2002, Mõisaprojekt OÜ, arh. V.Pungas.</span>


source: A
code: 13954
name: Maidla mõisa teenijatemaja, ,18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokne, ühekorruseline, krohvitud kivihoone, S-kivi kelpkatusega. Nurgad rusteeritud, akna- ja ukseavad ääristatud krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.
Rekonstueerimisprojekt valmis OÜ Mõisaprojektis  arh. P.Püssim, 2002.</span>


source: A
code: 13955
name: Maidla mõisa aednikumaja,19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike maakiviehitus, kaetd murdklepkatusega. Katendiks laud. Otsaviil punastest tellistest. Ümarkaarsed akna ja ukseavad markeeritud samuti punastest tellistest raamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13956
name: Maidla mõisa park,18.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi (3,5m) esiväljaku planeering on lahendatud hoone esise ümmarguse ringteega, mis avas vaate hoonele. Ringtee moodustab esifassaadil kivimüüriga ääristatud panduse. Hilisemate istutuste tõttu on vaated hoonele kinni kasvamas.
Peahoone taga on barokkstiilile omaselt regulaarne iluaed, mis tänu oma säilinud teedevõrgule jaotab ala kolme ossa: lõunasse jääv viljapuuaed, keskel avar muruväljak lillepeenardega ja sellest põhjapoole jääv vanade pärnadega regulaarpargi osa, mis võis olla kasutusel jalutuspargina. Esialgne pargiplaneering on üldjoontes säilinud, kuigi nii hilisemate istutuste, teedevõrgu  ning hoone funktsiooni muutusega on tehtu pargis muudatusi (Näit. spordiplats), mis ei ole kasuks tulnud ajaloolist  pargiplaneeringut silmas pidades.
Tänu pidevale hoolitsusele on park suutnud säilitada oma kõrge pargiajaloolise väärtuse ning moodustab koos hoonetega ühtse barokse ansambli.
Pargis kasvab (1996) kokku 44 erinevat liiki puittaimi. Sellest 7 liiki on okaspuid, 15 liiki ja vormi lehtpuid ja 22 liiki ning vormi lehtpõõsaid. Valdavad liigid on kodumaised pikaealised lehtpuud nagu tamm, saar, pärn ning vaher. Okaspuud on istutatud põhiliselt viimaste aastate jooksul. Suuremaid põõsastikke moodustavad har. sireli,  har. läätspuu ja läikiva tuhkpuu hekid.
(Pargiprojekt, 1996)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud  koos mõisaansambli rajamisega, so. 18.  sajandil lõpul, regulaarstiilis, mille kompositsioonilised elemendid loetavad tänini.</span>


source: A
code: 13957
name: Maidla mõisa piirdemüür 18.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisakompleksi piirab pea kogu ulatuses paekividest ~2m müür. Teenijatemaja poolne kaarvärav, krohvitud ja kaetud S-kiviga. 4- kandilised massivsed väravapostid krohvitud pealt püramiidjate S-kivi kiivritega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. lõpul. Värav ilmselt 19.s. II poole alguses.
Restaureeritud 1980-ndatel pealt kaetud kogu ulatuses S-kivi katendiga. 1999 valmisid arh. V.Pungase kavandi järgi baroksed sepisväravad.</span>


source: A
code: 13958
name: Maidla mõisa kelder,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal krohvitud paekivihoone, kõrge eterniit viilkatusega. Muldis räästaääreni. Uks kalasabalaudisega. Samas selgelt  märgatav vanema suurte teravkaarsete uste jäljend.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18. s. lõpul v.19.s. algul.</span>


source: A
code: 13959
name: Väike-Pungerja postijaam,1830-1831
type: ehitismälestis
alt_id: 368
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ühekorruseline täiskelpkatusega krohvitud kiviehitis. Katust kaunistavad külgrisaliitide kolmnurksed ehisviilud, viiluväljades suured segmentaknad.  Maja keskosas viiekaareline, avatud arkaadistik. Kaari toetavad abakused asuvad jõulistel baasideta dooria sammastel. Otstel eenduvad 2 aknaga külgrisaliidid. Keskele kaaristu alla jääb klassitsistlik kahe tiiva ja madalakaarelise valgmikuga, tahveldiste ja nikerdustega välisuks. Ruume u. 20. (EA; arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati 1831 varasema, 18.s. pärineva puidust peahoone asemele ja oli esimene omalaadne Riia- Peterburi teel (EA)

Postijaamade ajaloost
Vanim kirjalik ürik sidepidamise algete kohta Eestis on ordumeister Volter von Plettenbergi poolt 1552 muhulasele Hanskele antud vabaduskiri, mis vabamehe Hanske ja tema järglased orjusest vabastamise kõrval ka esimesteks postivedamiskohuslasteks tegi. Regulaarsema postiside loomine Eestimaal on seotud Rootsis 20.02 1636 väljaantud postimäärusega. Ametisse pandi postikäskjalad, kes küll asendati 1643 kiiremate postiratsanike ehk postiljonidega. Reisijate ja posti vedu toimus tasu eest. Kavandati postijaamade võrgu loomine 2...4 miiliste (15...30 km) vahemaade järgi, kuid selle teostumine toimus aeglaselt. 1649 ja 1651 anti eeskirjad kõrtside ehitamise kohta maanteede äärde, mille järgi kõrtsid pidid kujunema hobupostijaamadeks ja asendama senist talurahvale koormavat küüdikohustust. Baltimaadel oli maanteekõrtside võrgu loomine rüütelkondade kohustuseks. See edenes visalt ja riik kordas seadust veel 1670, 1693 ja 1697.aastal. Rootsi aja lõpuks oli Eesti aladel loodud riiklik postikorraldus. 1672 ja 1688.aasta teede kirjelduse järgi oli kõrts-postijaamadega varustatud Tallinn-Pärnu, Tallinn-Keila- Haapsalu ja Tallinn-Narva maantee. Posti ja reisijate vedu oli aeglane kuna liiguti ainult päeval. 
18. sajandi I poolel korraldas Vene valitsus postiasjanduse ümber. 1714 avati postiliiklus Peterburi ja Riia vahel Narva ja Tartu kaudu. 1775. aasta seadusega loodi riiklikud postiametid. Postiameti üheks tähtsaks ülesandeks reisijate veol posthobustega oli postimajade ehitamine, mis pidi kindlustama reisijatele öömaja. Selliste majade ehitamine algas Peeter III valitsusajal. 18.sajandil ehitati postijaamu puidust, 19.sajandil põhiliselt kivist. 
Postijaamade asukohad olid 19.sajandi alguseks kujunenud kohtkindlaks, vahemaad oli 20...30 kilomeetrit. 19. sajandi alguses ehitatud postijaamad olid mõjutatud 1806. ja 1819. aastal kehtestatud tüüpprojektide kasutamise seadusest.</span>


source: A
code: 13960
name: Mäetaguse mõisa peahoone, 18.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, 2-korruseline madala S-kivi kelpkatusega krohvitud kivimaja. Fassaadi liigendavad 3 sümmeetriliselt asetsevat risaliiti, tagafassaadi kaks eenduvat tiiba. Esifassaadi keskel historitsistlik konsoolrõdu, tagafassaadi keskel paiknenud 2-korruseline palkon on lammutatud. Esifassaadi akende kohal kolmnurkfrontoonid ja vahevöö. II korrusel on anfilaadsed esindusruumid, hoone keskel asuv saal ja kaks salongi rikkaliku historitsistliku kujundusega. 
(EA; Mõisate invent., 1979)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mäetaguse mõisa kohta on otseseid teateid 1542. aastast, mil mõisnikuks oli Peter von Tiesenhusen. 17. sajandi algul müüdi mõis Tuwe Bremenile, kes omakorda müüs valduse edasi 1638 a. Eestimaa ühele mõjukamale isikule Fabian von Wrangellil. 1736. aastal läheb mõis Otto Fabian von Roseni omandusse, kelle perekonna valduses seisis mõis ligi kaks aastasada. peahoonevalmis 18.s. lõpul, kuid ehitati ümber 1820. ja 1890.a-il. Aastatel 1922-1982 asus härrastemajas kool. 1992 algasid restaureerimistööd RUPI EE arh. T.Laidvere sisekujund. M.Rähni projekti järgi. Käesoleval ajal asub hoones Mäetaguse vallavalitsus. (arh. mälestise pass, 1983; EA)</span>


source: A
code: 13961
name: Mäetaguse mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur 10,6ha, reljeefilt tasane, paiknedes looduses ida- lääne suunaliselt. Praegune vabakujuline planeering pärineb arvatavalt 19. sajandi lõpust. Varasemast etapist on säilinud üksikuid regulaarseid elemente. Praeguseks on pargi kompositsioon üldjoontes säilinud. Hoone majesteetliku fassaadi toob esile ümmarguse planeeringuga avar lage esiväljak, mis moodustab esindusliku auhoovi. Esiväljaku avarust rõhutavad ringtee välisküljel asuvad sümmeetriliselt paigutatud tall- tõllakuur ja ait.   Pargi põhiosa jääb härrastemaja taha ja selle edela ning lõunaküljele. Tagaväljak on kujundatud avara muruväljakuna, mille pika ja aheneva vaatekoridori kulissid olid põõsad. Tänaseks kahjuks tagaväljaku ääred veidi liiga hõredad.  Peahoone tagune pikitelg on suunatud väikese nurga alt tiigile, mis on paisutatud Mäetaguse ojast.  Umbe on kasvanud ka pargialast lõuna suunda jätkav suur viinavabriku tiik, millel algselt olnud paar saartki. Vabakujunduslike puugruppide  vahel on väiksemad pargiaasad.  Mõnusalt  looklevad jalgteed looklevad läbi pargi puistu ning väikeste aasade, millede ääres ilusad heledad istepingid Pargiga piirnevaid teid ääristavad pärnaalleed. Parki ilmestavad ka valged sillad, mis üle laiade kraavide juba kaugelt pilku püüavad. Pargi endisesse puuviljaaeda on ehitatud kool. 
Pargis kasvab (1990)  29 erinevat liiki ning vormi puittaimi, millest 3 liiki okaspuid. Silma paistavad  2 euroopa lehist peahoone esises pargiosas. Lehtpuud on esindatud 13 liigiga, millest põhiosa moodustavad kohalikud pikaealised liigid (pärn, vaher, tamm, jalakas).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud ilmselt 18. sajandi lõpul.  
Praegune vabakujuline planeering pärineb arvatavalt 19. sajandi lõpust. Varasemast etapist on säilinud üksikuid regulaarseid elemente. </span>


source: A
code: 13962
name: Mäetaguse mõisa ait 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, pikk, krohvitud kivihoone, kõrge viilaktusega. Keskosa taandatud 5  suure, avaga kaaristuks. Kõik avad ümarkaarsed ja krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poole lõpul.</span>


source: A
code: 13963
name: Mäetaguse mõisa tall-tõllakuur,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, pikk, krohvitud kivihoone, kõrge viilaktusega. Keskosa taandatud 5 suure, avaga kaaristuks. Kõik avad ümarkaarsed ja krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poole lõpul.</span>


source: A
code: 13964
name: Mäetaguse mõisa kasvuhoone,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud  kasvuhoone, vahehoonega ja kahe majandusplokiga otstel. Klaasosad pole taastatud. Vanemad seinad on paekivist, uuemad täited ja seinaosad tellistest. Vana katus oli puitsarikatel, uus raudbetoonõõnespaneelidel. Paigaldatud tsingitud plekist valtskatus.
(Mäetaguse kasvuhoone eritingimused, R.Ttreufeldt)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. III v. Hoone kas ehitati sel ajal või  lisati olemasolevale külge kasvuhoone. Hoone valminud enne 1887.a.
Vana hooneosa on elamuks ümber ehitatud ja hiljem see taas väljalõhutud. Algsed laed, avatäited ja põrandad kõik hävinenud. 
(Mäetaguse kasvuhoone eritingimused, R.Ttreufeldt)</span>


source: A
code: 13965
name: Mäetaguse mõisa ait 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik, kõrge algselt osaliselt krohvitud paekivihoone, rikkalikult kujundatud räästakarniisi ning  viilkatusega. Ühes otsaviilus segmentaken, teist viilu kandsid klassistsistlikud ümarsambad. Sammasportikus avaneb parki.
(mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 13966
name: Mäetaguse mõisa aednikumaja, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel, ülalt aheneval soklikorrusel paiknev väike krohvitud välisseintega kivihoone, kaetud laastkattega kelpkatusega. Katusel profileeritud räästakarniis. Lai vahevöö profileeritud karniisiga kulgeb ka väikeste akende silluste kõrgusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13967
name: Mäetaguse kabel, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, viilkatusega paekiviehitus, krohvitud, katusekate tsinkplekk. Külgedel  pikad kitsad teravkaarsed neogooti aknad, neogooti stiilis teravkaarne portaal. Fassaadil raidvapp, hoone nurgad rusteeritud, otsaviilud kõrgendatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1874.a.</span>


source: A
code: 13968
name: Pagari mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hilisklassitsistlik, ühekoruseline ristpalkehitis maakivivundamendil, kaetud tsinkplekk viilkatusega. Otsaviilul ja frontoonil hammaskarniis. Fassaadid sümmeetrilised, pilastritega liigendatud, kvaadernurkadega. Keskrisaliiti kroonib segmentaknaga kolmnurkfrontoon. Põhikorruse keskel paiknevad saal ja vestibüül. mõlemas tiivas ümber keskkoridori anfilaadsed ruumid. Säilinud neoklassitsistlikke kahhelahje, vestibüülis azuurne metallist keerdtrepp.
(EA; mõisate inventeerimine, 1979)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pagarit on esmakordselt mainitud 13, sajandil, mil küla suuruseks oli viis adramaad. Pagari mõisa esmamaainimine on teada 17. sajandi teisel poolest ning omanikuks oli Otto von Delwig. Alates 18. sajandi keskpaigast kuulus mõis ühele tuntumale aadlisuguvõsale von Stackelbergidele, kes omas mõisat kuni 1939. aastani. 18. sajandi vahetusel oli Pagari mõis koos Atsalama karjamõisa ning Väike- Pungerja mõisaga kuulusid Otto Magnus von Stackelbergile Jõhvi kihelkonna suurimaid mõisaid.
Praegune peahoone on ehitatud 1870.
Alates 1924 aastast paiknes hoones kool. Praegu on peahoone kasutusel elamuna.
(Ettekirjutused arhitektuurimälestiste korrastamiseks. Köide III Pagari mõis. 1988
Muinsuskaitseameti arhiiv A- 2267)</span>


source: A
code: 13969
name: Pagari mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur ~10,2 ha, tänapäeval üldkujunduselt vabakujunduslik. Härrastemaja ees on avar ümmargune esiväljak, mille servas asuvad suured põlispuud on istutatud kontrasti printsiibil. Peahoone taha  jalääne küljele jääb suur vabakujulise üldplaneeringuga pargiosa, mille keskel asub avar aas. Aasa ümbritsevad külgedelt kõrged puudegrupid. Vana teedevõrk on säilinud pargi esiväljaku planeeringus.. Märkimisväärne on 11 lehisest koosnev puudering, mis on otseselt seotud tee asukohaga ning avaneb pargiteed mööda jalutajale üllatusmomendina. Vabakujulise pargi teed on hävinud kuid aimatavad.  Kaugemad pargiosad liialt täis kasvanud ja loodusliku uuenduse tõttu võsastunud. Säilinud on fragmente kase- ja vahtraalleedest. Park on piiratud kolmest küljest kraaviga. Pargipaviljonide asukohtadest annavad tunnistust säilinud varemeasemed. 
Puistu moodustub valdavalt kodumaistest liikidest – tamm, vaher, saar, kuusk, pihlakas, har. pärn ja arukask. Introdutsentidest väärivad tähelepanu euroopa lehiste grupp ja hallid pähklipuud ja h. vahtra punaseleheline vorm, puishortensia, siberi nulg. Põõsarinde moodustavad pihlenelas, ebajasmiin, h. sirel (vääristatud), taraenelas, karvane viirpuu, punaselehine roos ja suur läätspuu. . Säilinud on ka lopsakas rohurinne.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pargi kujunemise eri etappidest annavad hea ülevaate 4 mõisasüdamikuplaani aastatest 1824-97.  1824 a ja1836 a plaanid annavad selge ülevaate väikesest regulaarpargist  härrastemaja taga ja ühest puuvilja ja ühest köögiviljaaiast. Praeguse vabakujundusliku pargi territooriumil laiusid põllud. 1850-60 a südamikuplaanilt on näha kuidas park on laienenud ja regulaarosa ümberkujundatud või lihtsalt hävinud. Tarbeaiad on samas. 1897 a plaanil on selgelt väljaloetav vabakujundusliku looduspargi teedevõrk ja planeerin härrastemajaesise muruväljakuga mis säilinud tänini. Kuigi pargis pole kaua raietega tegeldud on säilinud enamus põlispuid, aimatavad teedekohad jms</span>


source: A
code: 13970
name: Pagari mõisa kelder, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Kohtla-Järve rajoon, V.Ranniku, 1977.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 13972
name: Pagari mõisa tõllakuur,19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud paekivist poolkelpkatusega hoone. Esifassaadi liigendavad äärtel liseenid, keskosas 5 avaga kaaristu, mille kõrge kaarega sillused toetuvad karniisiga kaunistatud tugevatele neljatahulistele sammastele.
(mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II v.</span>


source: A
code: 13974
name: Pagari mõisa viinavabrik, 19. Saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud massiivne 2-korruseline, viilkatusega, krohvitud paekivihoone. Otsas risti eelnevaga väike 1-kordne abihoone(hilisem).
Aknad lameda kaarega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II poolel</span>


source: A
code: 13975
name: Pagari mõisa kuivati, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Kohtla-Järve rajoon, V.Ranniku, 1977.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s.</span>


source: A
code: 13977
name: Pagari mõisa tuuleveski, 1859
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eesti NSV mõisate esialgne ülevaade. Kohtla-Järve rajoon, V.Ranniku, 1977.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1859.</span>


source: A
code: 13978
name: Pagari koolimaja, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>L - kujulise põhiplaaniga ristpalkehitis, väljaehitatud katusekorruse ja kõrge plekk kelpkatusega. Fassaade liigendavad kaheksaruudulised aknad. Tore stiilne maakool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. I poolel.</span>


source: A
code: 13979
name: Koltsina kõrtsihoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, historitsistlik, puhasvuuk maakivihoone, äsjavahetatud valtsplekk viilkatusega. Avad raamistatud paekiviga ja punaste tellistega, pealt ümarkaarsed. Keskosas tagasiastega katusealune. Esifassaad sümmeetriline. Kahelt poolt, pika väikeste, praeguseks kinniehitatud, segmentakende reaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 13980
name: Kiikla mõisa peahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Stiilne, hilisklassitsistlik, ühekordne, keskmise suurusega, liigendatud, krohvitud kivihoone. Algselt S-kivi, praegu eterniit, poolkelpkatusega, mis toetub eenduvale profileeritud karniisile. Hoone kogu ulatuses kellerdatud. Esifassaadi keskel eenduv madala kolmnurkviiluga keskrisaliit, mille 4 akent kroonivad profileeringuga ehisfrontoonid, kaks kolmnurk- ja kaks segmentfrontooni. Aknad raamitud ehisraamidega, viiluväljas segmentaken. Kogu hoonet ümbritseb profileeringuga vahevöö akende kohal. Hoone esifassaadist vasakule jääb hiljem ehitatud avar kinnine klaasitud veranda lameda katusega. Samalaadne veranda on asunud ka hoone taga. (mõisate esialgne ülevaade, 1977)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit 19.s. II v. Praeguse hoone kõrval asus ilmselt vanem peahoone, mille kohta tähistab madal ase ning millele on orienteeritud ka pargi vanemad elemendid ning ansambliliselt paiknenud vanemad kõrvalhooned.</span>


source: A
code: 13981
name: Kiikla mõisa park, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maastikuliselt on park (5,8ha) rajatud tasasele pinnale, väikese langusega lääne suunas. Kiikla mõisa pargi ajaloost on säilinud kaks mõisasüdame plaani, aastatest 1847 ja 1867/1897. Mõlemal plaanil on jälgitav pargi kindel regulaarne ülesehitus. Peahoone  ees on väike ringteega esiväljak, mis on säilinud praeguseni. Esiväljaku kuju rõhutavad  mõlemale poole sissesõitu jäävad   majandushooned. Tammegrupp suleb esmase vaate hoovi sõitjale. 
 Hoone taga asuvas pargiosas domineerib praeguseni avar väljak, mis lõpeb regulaarse  pargiosaga.  Kiikla mõisapark on olnud 19.sajandi lõpuaastateni korrapärase radiaalsete teedevõrguga kujundatud park. Ajaloolises planeeringus rõhutati peatelge , mille lõpetas tiik. Regulaarsetest elementidest on säilinud ainult pärnaallee. Regulaarne teedevõrgustik on kadunud, kuid puude asetuse järgi on võimalik veel tänapäevalgi leida radiaalse  kujunduse elemente. 
Peahoonest lõunas asub viljapuuaed, milles alles veel mõned mõisaaegsed vanad õunapuud.
Puistu koosneb valdavalt kodumaistest liikidest harilik pärn, harilik saar ja harilik vaher introdutsentidest  on alpi seedermännid ja palsami nulud. Põõsarinne hõre.
(pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud ilmsel 18.s. II poolel. Rekonstr. vabakujunduslikuks 19.s viimasel veerandil.</span>


source: A
code: 13982
name: Kiikla mõisa tall-tõllakuur, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik kõrvalhoone. Pikk, krohvitud paekiviseintega hoone, eterniit viilkatusega. Fassaadilt  sümmeetriline, keskosas oli varemalt seinapind nagu kõrvaloleval aidalgi taandunud, moodustades laiade avadega ja kõrgete kaartega kaaristu (olnud 4, millest tänaseks kõik kinniehitatud). Praegu kujunduses – otstel suured kahepoolega väravad, kinnimüüritud kaaravade kohal aknad.  Silluskaared toetuvad tugevatele neljatahulistele tulpadele, mis nagu hoone nurgadki kujundatud liseenidega.  Sissepääs ka  otsast suurte kahepoolega ja kalasabamustris laudisega sissepääsuväravate kaudu. Avad ääristatud laiade ehisraamidega. Otsafassaadi viiluväljas ümarkaaraken, millest kahel pool väike ümaraken.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13983
name: Kiikla mõisa ait, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilusate proportsioonidega, klassitsistlik kõrvalhoone. Pikk, krohvitud paekiviseintega hoone, eterniit poolkelpkatusega. Esifassaad sümmeetriline, keskosas seinapind taandub moodustades laiade avadega ja kõrgete kaartega kaaristu (olnud 5, millest 2 kinniehitatud), mille sillused dekoreeritud lukukividega. Silluskaared toetuvad tugevatele neljatahulistele tulpadele, mis nagu hoone nurgadki kujundatud liseenidega. Esifassaadi otstel suured kahepoolsed kalasabalaudisega uksed. Avad ääristatud laiade ehisraamidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13984
name: Kiikla mõisa magasiait, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud kivihoone, eterniit viilkatusega. Fassaade ilustavad lamedad liseenid ja vahekarniis. Aknad puuduvad. Seintes väiksed tuulutusavad. Sissepääs otsast suurte kahepoolega kalasabalaudisega uste kaudu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13985
name: Kiikla mõisa abihoone, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik,  teistest kõrvalhoonetest hilisem, ilus, puhasvuuk maakiviehitis. Avad kaunistatud paekiviraamistustega. Hoonet katab eterniit viilkatus. Üks otsaviil viimistletud püstlaudisega milles aken, teine ots maakividest,  milles pealt ümarkaarsed paarisaknad</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13986
name: Kiikla mõisa sepikoda, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehit. veidi hiljem, kui teised kõrvalhooned. Historitsistlik, ilus puhasvuuk maakiviehitis, lameda eterniit viilkatusega. Avad  punasest tellisest  dekoratiivraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13987
name: Kiikla mõisa viinavabriku vare, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne 2-kordne vabrikuhoone, mille seinad paekivist ja tellistest. Hoonet katnud viilkatus. Varemed varisemisohtlikud ja halvas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13988
name: Kiikla mõisa tuuleveski, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massivne, 4-korruseline, paekivist hollandi tüüpi tuuleveski kere. Katus puudub. Ülakorrused koonilises veskikehas, alakorrusel oli silluskaartele toetuv lai teenindusrõdu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 13989
name: Narva-Jõesuu kuursaal,1922
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline suur krohvitud kivihoone, plekk viilkatusega. Ehitist kavandades on arhitekt lähtunud enim 18.s. arhitektuuri vormikõnest: kõikide fassaadide sümmeetria, mansardkatused, kaar- ja ovaalakende ning klaasuste eelistamine jm. Peafassaad oli kujundatud laia voluutfrontooniga, mida kroonib barokse kiivriga torn. Algselt on fassaadidel kasutatud elegantset nn. Louis XVI stiilis kipsdekoori. (EA) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Narva- Jõesuu sai esimese kuurhoone 1882. aastal. Ehituse algatajaks oli tollane Narva linnapea A. Th. Hahn, kes oli ise ka projekti autor. Hoone oli rikkaliku dekooriga, rohkete rõdude ja sammaskäikudega puitehitus. Kuursaali hoonet on iseloomustatud kui maalilist ning üldmuljelt õhulist ja läbipaistvat. Hoonel asus torn, millest avanes lai vaade ümbruskonnale. 1910 a. 1. mail puhkenud tulekahjus hävis puidust hoone täielikult. Uue hoone projekteerimine ning ehitamine toimus väga kiiresti 1911- 1912 aastatel. Projekti autoriks oli tuntud vene-poola arhitekt Marian Lalewicz. Hoone ehitusstiil kuulub juugendperioodi retrospektiivsesse suunda, mida iseloomustab juugendlikult moodne läbitöötlus ning kaasaegne funktsioon on määranud tema mahulise ülesehituse. Suur osa kuurhoonest lõhati 1944, säilinud N-poolne tiib korrastati oluliste muudatustega nii välis- kui sisearhitektuuris 1950.a.-te lõpus. Põles 1990-ndate alguses. (Narva. Jõesuu kultuurimaja (kuurhoone) arhitektuuri-ajalooline ülevaade.1981)</span>


source: A
code: 13990
name: Narva-Jõesuu kuursaali park, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on jaotatud tänavatega eriilmelisteks osadeks. Vabaduse tänavast mere poole jääv ala on nn. Pimepark(9 ha) ja Kuursaali poole jääv ala on Helepark(10 ha. Mõlemad pargiosad on kujundatud vabakujulise teedevõrgustikuga. Pime park on rajatud rannavallidele kasvanud looduslikku männimetsa ja on metsapargi ilmeline. Pargi puistu valdavalt kodumaine - vahtrad, männid, kuused, pärnad. Kuid leidub ka mitmeid introdutsente kanada kuusk, vene lehis, rumeelia mänd, tatari vaher, virgiinia toomingas, mitmed viirpuu liigid, pensilvaania saar, laialehine pärn jne. Kokku 69 liiki erinevat puud-põõsast. (pargiankeet</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuursaali park oli 20. sajandi vahetusel korrastatud haljasala, mis kujunes linnakese südameks. Nii on kujutatud 1905 aasta Narva- Jõesuu plaanil kesksel kohal just kuursaali parki, mille üldplaneering vastab sirgete tänavate asetusele.
20. sajandi algul oli metsapargis tihe teedevõrgustik ja künkakestele oli ehitatud valgesambalisi paviljone. Viimastest on praeguseks säilinud sanatooriumi “Mereranna” kohal kaldapealsel asuv õhuliste puitpitsidega ehitatud suvemajake (püstitatud 1890).
(pargiankeet, 2002)</span>


source: A
code: 13991
name: Narva-Jõesuu kuursaali pargi lehtla, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, 8-nurkse põhiplaaniga, 8 sambale toetuv lahtine puitpaviljon. Plekiga kaetud telkkatuse räästast ümbritseb ehiskarniis. Samba kapiteelile toetuvad ehiskonsoolid. Katuse all on sammastevaheline osa kaunisatud ažuurse saelõiketehnikas ornamenteeritud võrega. Paviljoni ümbritses madal puitbarjäär. (Arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud kuurpargi  heleda pargi poolele 19. s. lõpul.</span>


source: A
code: 13993
name: Narva-Jõesuu Tšaikovski paviljon, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nn. Tšaikovski paviljon on 8-nurkse põhiplaaniga kõrgel soklil asuv telkkatusega kinnine puitpaviljon. Seinte põhipinna hõlmavad klaasitud aknad. Akende kohal paiknevad saelõiketehnikas frontoonid, all aga arabeskmotiiviga ehistahvlid. Katuseräästast ümbritseb pitsiline karniis. Hoone nurki markeerivad pilastrimotiivid. (Arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 13994
name: Narva-Jõesuu õigeusu kirik, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne, apsiidiga rõhtpalkehitis, ristkülikujuulise põhiplaaniga, väikse 6-tahulise sadultorniga. Aknad teravkaarsillusega, peasissekäik varikatusega. Ikonostaas lihtne, historitsistlik.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. Merekülas 1867-69, ületoodud 1946-47.a.</span>


source: A
code: 13995
name: Suvila Narva-Jõesuus Aia 29, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, mauri/vene stiilis, suur, ebasümmeetrilise  põhiplaaniga, keskosast II korruseline puithoone. Tänavapoolses otsas eendub peasissepääsu eeskoda kinnise verandana. Õuepoolsel küljel veranda neo-klassitsistliku kujundusega -  kolmfrontooni ja sammastega. Välisvooder servatud laudadest. Kujunduses rikkalikud profileeritud pitskarniisid,  ornamentaalsed aknaraamistused, mis ulatuvad vahekarniisideni. Aknad pikad kitsad, pealt teravnurksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.  lõpul.</span>


source: A
code: 13996
name: Suvila Narva-Jõesuus Aia t. 45, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>a´la Russe stiilis, 1- korruseline osal. 2-korruseline puitmaja, plekk (osal. eterniit) katusega, ebakorrapärase U-kujulise põhiplaaniga. Tänava poolne fassaad on ülikülluslikult kaunistatud puitornamentikaga, mis jätab õhulise ja maalilise mulje. Nii esimest kui ka teist korrust läbivad sammastele toetuvad rõdud, mille katuseääred, viiluväljad ning sambad  on dekoreeritud arabeskitaoliste ornamentidega ning saelõiketehnikas mustriga.  Tagumise osa fassaadid on lihtsama kujundusega. Kaunistatud on vaid aknafrontoonid, räästakarniisid ning pilastrid hoone nurkadel. Ornament on suhteliselt hästi säilinud. (arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul v. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 13998
name: Suvila Narva-Jõesuu Pargi 6, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, vene stiili laadis kahekorruseline puithoone. Kaetud viilkatusega. Välisvooder horisontaallaudisega. Fassaadid lihtsad. I korruse avad markeeritud laiade piirdelaudadega, pealt kaunistatud äärekarniisiga. II korruse aknad lihtsad. Sissepääs otsast. Selle peal lahtine saelõiketehnikas  sammastele toetuv veranda. Mille viiluväli kaunistatud puitpitsornamentidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. vahetusel.</span>


source: A
code: 13999
name: Narva linnakindlustused,14.saj.-1863
type: ehitismälestis
alt_id: 161
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>14.s. algul rajatud keskaegsete kindlustustuste piirdemüürid olid paekivist ümbritsetud kraavide ja vallikraavidega. Üle kraavi ulatusid eesväravad linnusevärava, Viru värava ja Karjavärava ette. Kindlustusvööndi kogupikkuseks kujunes 1,58 km, sellest linnamüüri 1 km. Lisaks oli ehitatud kaitsepiire ka linnuse ja linna vahele, kogupikkusega 280 m. Linnamüüri käänukohti, sõlmi ja väravaid kindlustasid senisel andmeil vähemalt seitse kaitsetorni. Alates 1970 on mitmeid lõike restaureeritud ja eksponeeritud. Uusaegsed kindlustused on linna struktuuris ulatuslikult säilinud. Algul 1582-85 ehitati 4 esimest bastioni. Kurtiinideks jäid vanad linnamüürilõigud ja neisse jäid alles ka vanad väravad (v.a. Viru)  Kurtiinid tugevdati muldvallidega. Kõik valminud bastionid olid uusitaalia tüüpi, valdavalt paekiviehitised, plaaniliselt või detailidelt kõik erinevad. 1693-1704 rajati 7 bastioni - Fortuna, Triumph, Fama, Gloria, Honor, Victoria, Pax. lisaks neile pidi valmima erilised kindlustused Justitia ja Spes, valmis sai vaid viimane. Suurtest bastionitest oli Fortuna teravnurkne nurgabastion. Ülejäänud 5 olid sümmeetrilised kõrgete fasside ja nende taga olevate avarate, maast kuni 16m kõrguste kavaljeerivallidega. Sees 2-kordsed kasematid. 1864 Narva kui kindlus demilitariseeriti. Bastionite üleandmisel linnale rajati Victoriale nn. Pimeaed kõrval asuva Pimevärava järgi. Uuematest kaitserajatistest on säilinud kõik bastionid, v.a. Fama, ravelliinidest vaid viies. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnakindlustuste ajalugu algab Narvas Hermanni linnusest (rajat. 13.s. lõpul). 1341-42 rajati linnuse W-eeshoovi piirdemüür, siit algas 1370.a-tel paekivist müüride rajamine all-linna ümber. Müür sai valmis arvat. 1385-90, 1415-19 tugevdati müüre. 1418 andis ordumeister korralduse ümbritseda  linn müüride ja vallidega. 16/17s. vahetusel rajati  linnamüüri äärde uusitaalia süsteemis bastionid - (säilinud (rest. kujul) Kristwalli bastion ja Kunigavall (res.-mata). 17.s. lõpus projekteeris tuntud Rootsi fortifikaator E.Dahlberg uue muldkindlustuste vööndi. 1693-1704 rajati seitse bastioni koos nendevahelise kurtiinidega, peavallikraav viie raveliiniga, varjatud tee ja glassii. 1864 Narva kui kindlus demilitariseeriti.
Kindlustuste restaureerimine algas 1960.a-tel. (EA; Arh. mälestise pass, 1982)</span>


source: A
code: 14000
name: Elamu Narvas Koidula t. 3a, 17.saj.,1978
type: Elamu
alt_id: 162
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on barokkstiilis, 2-korruseline + pööning ja väljaehitatud katusekorrus, sümmeetrilise liigendamata fassaadidega, selle keskkohas olid ehisviil ja selle all portaal, üks kaunemaid Narvas. Hoonet katab s-kivi poolkelpkatus. Teemantkvaadritega raamistatud kaarava kaunistas kolm dekoratiivmaski, kaare kohal rõhtne rosettidega friis. Portaali ees oli etikutaoline, sepisvõrega piiratud madal trepp. Ruumijaotus anfilaadne. (arh. mälestise pass, 1982;EA) 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone rajamisaeg ei ole teda. On tõenäoline, et idapoolsed keldriosad pärinevad ajast enne 1659.a. tulekahju. Praegustes põhikabariitides hoone ehitas rootsi fortifikatsiooniins. J.Staelv. Holstein. Kinnistu anti talle 1667, ilmselt oli proj. autor majaomanik ise. Alates 1684.a. paiknes siin Narva 4-klassiline saksa kool. Hiljem paiknesid hoones arvatavalt koolipersonali eluruumid. Viimases sõjas sai hoone teataval määral kannatada, kuid sõja järel taastati. 1970. teisel poolel hoone restaureeriti ning kohandati VRV Narva osakonna töö- ja eluruumideks. (arh. mälestise pass, 1982; EA)</span>


source: A
code: 14001
name: Elamu Narvas Koidula t. 6, 17.saj.,1982
type: Elamu
alt_id: 163
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline ja väljaehitatud katusekorusega kivihoone, s-kivi viilkatusega. Mainimist väärib ka tagasihoidlik portaal ja sisetrepp.
(Arh. mälestise pass, 1982)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oletatavalt rajatud 17.s. IV v. alguses. Juba saj. lõpul oli halvas seisukorras. 18.s. lõpul oli hoone 2-korruseline ja kasutusel elumajana. Saj. lõpust asus siin nn. "Grigorjevi pärijate trükikoda", kus trükiti eesti- saksa ja venekeelseid raamatuid, s.h. ka ajalehti "Wirulane" ja "Kiir". Trükikoda asus siin ka 20.s. I poolel ja pärast sõdagi. Hoone rest. 1980-ndate algul. (arh. mälestise pass, 1982)</span>


source: A
code: 14002
name: Narva Hermanni linnus,13.-17.saj
type: Linnus
alt_id: 164
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnuse põhiosa koosneb ruudulähedasest neljatiivalise põhiplaaniga paeehitusest, mille loodenurgas paikneb Pika Hermanni peatorn. Põhimassiga liitub N-pool paiknev väike eelhoov. Nendest W-suunda jääb suur W-poolne eelhoov, mille loode- ja edelanurkades asuvad tornid. Konvendihooneks kohandatud linnuse O-, N- ja W-tiiva ruumid ühendati sisehoovi ümbritseva 2-korruselise, piilaritele toetuva puitgaleriiga. (Arh. mälestise pass, 1982; EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnuse ajalugu algab ristirüütlite valitsemisega Baltimaades. Juba XIII sajandi lõpus oli taanlastel siin tugev kants, mis kaitses läänemaade huvisid Eestimaal ja oli ka heaks varjupaigaks vallutajatele põlisrahva mässude puhul. 
Arvatavalt koosnes linnus XIV sajandi esimesel poolel peahoonest ja kahest eesõuest. Peahoone oli nelinurkse kujuga ringehitis, mille loodenurgas asus torn. Põhjahoov teenis linnuse lisakaitsefunktsiooni. Suur läänehoov oli sõja puhul elanikele peavarjuks. 
Liivi Ordu võimuletulekuga Eestis sai linnus alates 1347. aastast Ordu esindajate peakorteriks - siin elasid Narva foogti ja tema abiline komtuur. 
Ordu liikmete sõjalis-kloostriline eluviis nõudis peahoone ümberehitamist konvendihooneks. Selline kindlustus kujutab endast alati nelinurkset võimsate müüridega hoonet ruumidega sisekülgedel ja keskel asetseva siseõuega. Läänetiivas asusid konvendihoone tähtsamad ruumid - dormitoorium (magamistuba) ja refektoorium (söögisaal). Põhjatiivas asusid foogti elamisruumid ja köök. Teisel korrusel asus kabel. Ida- ja lõunatiiba kasutati peamiselt ladudena. 
Tulirelvade moderniseerimine XIV-XV sajandil tõi kaasa vajaduse kindlusehitiste kaasajastamiseks. Suure läänehoovi loodenurka ehitati lisaks rondeel, mis on säilinud tänapäevani. Põhjahoovi ehitati platvormid ja vallid kahurite jaoks. Konvendihoonet tugevdati kahe flankeeriva danskeriga idas ja läänes. Konvendihoone loodenurgas asuv nelinurkne torn oli algul kolmekorruseline. Kahe lisaehituse tulemusena kasvas tema kõrgus 50 meetrini, seinte paksus on aga 4 meetrit. Liivi sõja alguses sai torn endale nimeks Pikk Hermann, see oli üks võimsamaid linnusetorne Baltimaades. XVI sajandi keskpaigas omandas Narva linnus keskaja arhitektuurile omase ilme. 
Järgnevatel aastatel, Rootsi valitsuse ajal, toimusid tähtsamad ehitustööd läänehoovis. Sinna ehitati Suur kivisaal - Rootsi valitseja residents ja arsenal. XVII sajandi lõpus sai Narva linnus uue kindlustussüsteemi osaks, linna ümber hakati ehitama bastionide vööndit. Linnuse edelanurka ehitati bastion Spes, kagunurka aga bastion Fortuna, mis võttis enda alla XVI sajandi 30. aastatel ehitatud vana bastioni ja keskaegseid kindlustusi. Narva linnuse esimesed restaureerimistööd viidi läbi aastatel 1846, 1847 ja 1850 kindluseinsener Modest Rezvõi juhtimisel. 
Enne Teist maailmasõda asus linnuses garnison. Peahoonet kasutati nii relva- kui ka toidulaona. 1944. aasta lahigutes sai linnus kõvasti kannatada. 1968. aastal algasid restaureerimitööd. Alates 1986. aastast on taastatud ruumides avatud näitused ja Narva Muuseumi ekspositsioon. (Allikas: Narva Muuseum)</span>


source: A
code: 14003
name: Elamu portaal Narvas Puskini t. 11, 17.saj.
type: Elamu
alt_id: 165
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlike joontega rangeilmeline jõulise rustikaga raamitud portaal, mille aktsentideks on lukukivi kohal ning palendite keskosas asuvad maskaroonid.  Prof. Sten Kalingu arvates esindab antud portaal Johann Stael von Holsteini poolt Narvas viljeldud portaalistiili, kuhu kuulusid ka näiteks portaalid Rüütli 12, Suur 20 ja Viru 17.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt ehtis portaal vanalinnas Koidu tänaval fortifikatsiooniinsener ja arhitekt Johann Stael von Holsteinile kuulunud maja (ehit. 1667) peasissepääsu. Selle autoriks arvatakse olevat 17. sajandil Narvas tuntud kiviraidur Otto Koste, kes kavandas selle tõenäoliselt majaomaniku suuniste järgi. Hoone sai kannatada 1944. aasta märtsipommitamise käigus ning selle varemed lammutati 1950. aastatel. Toona Narvas tegutsenud restaureerimisarhitekti Hugo Renniku ettepanekul võeti portaal lahti ning paigaldati 1957. aastal valminud stalinistliku elamu (arh. P. Juzefovitš) esifassaadile, kusjuures portaali avasse paigaldati ka originaalse välisukse koopia, mis tänaseks on hävinud.</span>


source: A
code: 14004
name: Narva raekoda,1665-1671
type: ehitismälestis
alt_id: 166
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Eesti esimesi barokkehitusi. 2-korruseline, sokli- ja pööningukorrusega. Kõrguse ja pikkuse suhe oli klassitsistlik, kuid kõrge kelpkatus rõhutas kompaktse fassaadi rõhtsust. Peafassaadi liigendasid läbi kahe korruse ulatuvad pilastrid ja lihtsad avarad aknad nende vahel. Hoone keskkohta rõhutas kahelt poolt tõusev vabatrepp, mis juhtis portaalini, selle kohal paiknes vapikilp ja allegooriline skulptuurigrupp - Õiglus kahe lamava voorusefiguuri vahel. Portaali kohal oli poolkorrusega seotud frontoon, katuseharjal 8-tahuline torn kahe vahegalerii, baroksete paisutuste ning terava telktipuga. Treppi piirav sepisvõre oli algselt kullatud. Põhiplaan oli selge ja loogiline. Keskosas paiknesid tähtsamad ruumid. Peaportaalist pääses suurde akantusornamendiga maalitud palklaega vestibüüli. Sealt viis trepp II korruse keskel asunud raesaali. Saali laes oli barokne plafoonmaal lõuendil. Maalinguid oli ka teistes ruumides. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1665. a. esitas Lübecki ehitusmeister G. Teuffel Narva raele uue raekojahoone maketi. Ehitustöid alustati 1668. a. ning neid juhtisid Narva ehitusmeistrid Z. Hoffman sen. ja J. Bischoff ning kiviraidur H.  Oracker. Toorehitis valmis 1671. a., mil torni tippu paigutati maalermeister D. Grabbeni kullatud sepistatud tuulelipp - toonekurg. Sise- ja välisviimistlustööd kestsid kuni 1675. a. Meister J. Hecht lõpetas trepi ehitamise 1681. a. ja 1686. a. toimetati Stockholmist kohale skulptuuridega kaunistatud portaal. Viimasena valmis 1687. a. trepi sepisvõre ja uksekoputi. Hoone sai II maailmaõsja käigus 1944. aastal rängalt kannatada – pärast pommirünnakut ja tulekahju oli hoonest alles vaid kiviseinad. Hoone restaureeriti 1960-63. a. (arh. H. Potti, ins. H. Uuetalu). Hoone kohandati pioneeride majaks (toonase nimega V. Kingissepa nim. Narva Pioneeride Palee). Lähtuvalt uuest funktasioonist uuendati ka siselahendus, endistest ruumidest rekonstrueeriti vaid pidulik vestibüül (laemaalingud arh-d T. Böckler, H. Potti ja F. Tomps. 1990-ndate lõpust seisab hoone tühjana. Perspektiivis on kavas hoone endises funktsioonis kasutusele võtta. (EA; arh. mälestise pass, 1982)</span>


source: A
code: 14005
name: Narva Aleksandri kirik, 1881-1884
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neoromaani stiilis. Põhiplaanis 8-nurksele kavatisele liitub W-küljel eeskoda ning 8-tahuline torn ehisviilude ja telkkiivriga (hävis II maailmasõjas). Avar interjöör on kaetud kuppelvõlviga. Ruumi kuuel küljel on neogooti stiilis empoor. Algselt paiknes pearuumis amfiteatrina paigutatud pingistik. Ruum mahutas 5000 inimest. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1881, arh. O.P.Hippius, järelvalvearh. P.Alisch. 
 II maailmasõjas sai kirik raskelt vigastada. (EA)</span>


source: A
code: 14006
name: Narva gümnaasiumi hoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neoklassitsitlik, 2-korruseline ruudulähedase põhiplaaniga 3-tiivaline krohvitud kivihoone. Kuigi kaotas pärast taastamist osa arh. detaile - karniisile toetunud madalad frontoonid, 3-nurksed ehisviilud akende kohal, pööningu uukaknad. Praegugi fassaadidel klassitsistlik üldilme - liseenid, vahekarniisid, keskrisaliit kolnurkfrontooni ja karniisidega jne. (EA, arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18. sajandi lõpus Narva vanalinna nn. Uuslinna ossa. Tegu oli ühe suurema elumajaga toonases Narvas. Esimesi teateid hoone kohta on 1785. aastast, kui see kuulus meditsiinidoktor Sanderile. Hoone esimest korrust kasutati lao-, teist eluruumidena. 19. sajandi I poolel omandas hoone Narva komandant parun von Velio, kelle nime järgi ehitist ka tuntakse. 1845. aastal peatus siin keiser Nikolai I. 1847. aastast on majas olnud erinevad haridusasutused, neist kõige tuntum Narva Poeglaste Gümnaasium. 1877. aastal teostati majas remonti, 1881. aastal ühendati hoonega kõrvalmaja. 20. sajandi alguses hakkas maja õpilastele kitsaks jääma, samuti ei vastanud see enam toonastele sanitaar- ja hügieeninormidele. 1911. aastal koostati hoone ümberehitamise ja laiendamise eskiisprojekt. Viimase põhjal valmistas arhitekt Prokofjev 1912. aastal projekti, mis samal aastal ka kinnitati. Projekti paraku ei realiseeritud, kuna linnavalitsuse ehituskomisjon tuvastas projektis mitmeid puudujääke. Nimelt puudus selles spordisaal ja muud koolile vajalikud ruumid. Seejärel koostas toonane Kreenholmi Manufaktuuri arhitekt A. Vladovski lõpliku projekti, mis kinnitati 1914. aastal. Selles olid ette nähtud nõuetekohased klassiruumid, spordi- ning aktusesaal ja muu. A. Vladovski ja insener M. Pantelejevi juhtimisel väldanud ehitustööd lõppesid 1916. aastal, pärast mida sai maja oma suures osas tänaseni säilinud mahu ja välisilme. 1911. aastal liideti gümnaasiumihoone krundiga veel kaks kõrval asuvat krunti koos kahe kivimajaga. Viimastes asusid direktori ja õpetajate korterid, neist üks on peahoone külge liidetuna tänaseni ka säilinud. II maailmasõjas sai hoone tugevaid purustusi, kuid taastati 1948. aastaks oma endises mahus. Kaduma läks vaid osa dekoorielemente. Käesoleval ajal tegutseb hoones Narva Vanalinna Riigikool. (Allikas: Нарва. Культурно-исторический  справочник. 2001. Нарвский Музей.)</span>


source: A
code: 14007
name: Magasiait Narvas Vestervalli t. 21, 18.saj.,1988
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtne varaklassitsistlikus laadis 2-korruseline hoone viilkatuse, katusekorruse ja kolme vintskapiga. Kandvad seinad ja postid olid kivist, vahelaed puidust. (EA; arh. mälestise pass, 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 18.s. III v. Anal. ait ehit. Ivangorodi kindlusse. 19.s. rekonstrueeriti ait kasarmuks, tuntud kui "polgukasarm". II maailmasõja ajal sai tugevasti kannatada. 1950.a.-tel ehitati ümber tehase õppekorpuseks, nüüd näitusesaal. (EA, arh. mälestise pass,1983)</span>


source: A
code: 14008
name: Kreenholmi elukasarm Kalda t. 4, 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neorenessansi motiividega, pikk, historitsistlik telliselamu, puhasvuukviimistlusega. 2-korruseline, kolme sektsiooniga, liseenide, korrustevahelise simsi ja seinapindu jätkavate viiludega külgfassaadil sissepääsude kohal ja otsafassaadil.  Igal korrusel olid ühiskoridori avanevad ja üksteisest kapitaalsete tellisseintega eraldatud kööktoad.
(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1881 arvat. arh. R. Heinrichsen. 
Rekonstr. 1970. a-il 1-2 toalisteks korteriteks. (EA)</span>


source: A
code: 14009
name: Kreenholmi elukasarm Kalda t. 6, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neorenessansi motiividega historitistlik telliselamu Kreenholmi töölisasula vanemas osas. 2-korruseline ühesuguste sektsioonidega hoone. Igal korrusel olid ühiskoridori avanevad ja üksteisest kapitaalsete tellisseintega eraldavad kööktoad. Väliskujundus liseenide, korrustevahelise  simsi ja seinapindu jätkavate viiludega külgfassaadil sissepääsude kohal ja otsafassaadil. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14010
name: Kreenholmi elukasarm Kalda t. 8, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14011
name: Kreenholmi elukasarm Kalda t. 10, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, 2-korruseline puhasvuuktellis hoone. Lakooniluse fassaadikujundusega. Keskosas kolmnurkfrontooniga. Fassaade ilmestavad liseenid ja vahesimss. Aknad ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14012
name: Kreenholmi elukasarm Gerassimovi t. 3, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on massiivse kompaktse põhiplaaniga kolmekorruselise eluhoonega. Hoone punasest tellisest seinu ilmestab telliskarniis, ümarad akna- ning ukseavad. Hoone fassaadid on liigendatud eenduvate hoonemahtudega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14013
name: Kreenholmi elukasarm Joala t. 10/Gerassimovi t. 1, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik puhasvuukviimistlusega 4-korruseline tellismaja. hoone on kolme sektsiooniga, neist keskmine teistest lühem, kokku 76 kööktuba. Lakoonilise fassaadikujundusega, ehitusetapid on jälgitavad simside järgi. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 2-korruselisena 1881, kolmas korrus ja otsaplokkide juurdeehitus tehti 1894 arh. P.Alischi poolt. 1930. a-il laiendati aknaavasid. Pärast II maailmasõda rekonstr. ülakorrused 1-2 toalisteks korteriteks, kõrge  pööningu asemel tehti neljas korrus. Analoogne on hoone Joala 12, kahe maja vahele ehit. 1970.a-tail mosaiikkompositsiooniga kaunistatud vaheplokk. (EA)</span>


source: A
code: 14014
name: Kreenholmi elukasarm, Joala t. 12/Haigla t. 2, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik puhasvuukviimistlusega 4-korruseline tellismaja. Hoone on kolme sektsiooniga, neist keskmine teistest lühem, kokku 76 kööktuba. Lakoonilise fassaadikujundusega, ehitusetapid on jälgitavad simside järgi. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 2-korruselisena 1881, kolmas korrus ja otsaplokkide juurdeehitus tehti 1894 arh. P.Alischi poolt. 1930. a-il laiendati aknaavasid. Pärast II maailmasõda rekonstr. ülakorrused 1-2 toalisteks korteriteks, kõrge  pööningu asemel tehti neljas korrus. Analoogne on hoone Joala 10, kahe maja vahele ehit. 1970.a-tail mosaiikkompositsiooniga kaunistatud vaheplokk. (EA)</span>


source: A
code: 14015
name: Kreenholmi elukasarm, Haigla t. 4, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk,historitsistlik, neorenessanss, puhasvuuk mitmete sektsioonidega 4-korruseline tellishoone. Fassaade ilmestavad rohked liseenid, karniisid, seinaeendid jne. Sissepääsud on nissides, aknad lamekaarsillutisega. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14016
name: Kreenholmi elukasarm, Haigla t. 6, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, historitsistlik puhasvuuk mitmete sektsioonidega 4-korruseline tellishoone. Lakoonilise fassaadikujundusega mida ilmestavad liseenid, karniisid, seinaeendid jne. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti Paul Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14017
name: Kreenholmi direktori Karri elamu, 1893
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on silmapaistva arhitektuuriga direktorielamuga. Hoone on liigendatud mahtudega kahe põhi- ning katusealuse korrusega. Hoone punasest tellisest seinapindu ilmestab rikkalik tellisedekoor, ümarkaarsed aknad ja uksed. Hoone fassaade lõpetab astmeline viiluosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt, ehit. 1893.</span>


source: A
code: 14018
name: Kreenholmi juhtkonna hoone, 1901
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neogooti- ja renessanss-stiili kujunduselementidega puhasvuukviimistlusega tellishoone, Kreenholmi vabrikukompleksi esise väljaku arhitektuurne element. Tänavapoolne 2-korruseline plokk oli algselt sümmeetriline (N- poolne juurdeehitus hilisem). Tagaküljel eendub sellest ruumide erinevast otstarbest ja kõrgusest tingitult 1-2 korruseline ebasümmeetriline hooneplokk. Nurgapiilari ja suure ümaraknaga rõhutatud peasissepääs on hoone S-küljel sisenurgas. Kõrgema hooneosa otstes ja peafassaadi keskrisaliidil on astmelised viilud, I korruse laiade segmentsillustega akendega on kontrastis piklikud kitsad kaaraknad. Karniisi, simsside ja aknaraamistuse juures on kasutatud profileeritud tellist, fassaadi täiendavad keraamilised kaunistused. Peasissepääsu varikatuse dekoor, rõdu ja terrassi ning sisetrepi piirded on hinnatav kunstsepistöö. Esinduslikus kõrges trepihallis on metallkonsoolidel puitastmetega trepp gootipärases kujunduses. Oli esimesi keskküttega elamuid Eestis. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt, ehit.1893. direktori elamuks. Praegu kultuurihoone. (EA)
</span>


source: A
code: 14019
name: Kreenholmi juhtkonna elamu, 1896
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsitlik, 2-korruseline, puhasvuukviimistlusega punasest telliset hoone. Sissepääs on peafassaadi külgedelt nissides, aknad lamekaarsillustega. Rangelt lakooniliste detailidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt.</span>


source: A
code: 14020
name: Kreenholmi meistrite elamu, Joala t. 26, 1906
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, punasest tellistest astmikviiludega trepikodade kohal, kahe korruseline ja 2-sektsiooniline hoone. Elamul kelder ja avar pööning. Sektsiooni põhiplaan on kahe peegelsümmeetrilise plokina. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1906.</span>


source: A
code: 14021
name: Kreenholmi meistrite elamu, Joala t. 28, 1901
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, punasest tellistest, astmikviiludega trepikodade kohal, kahe korruseline ja 2-sektsiooniline hoone. Elamul kelder ja avar pööning. Sektsiooni põhiplaan on kahe peegelsümmeetrilise plokina. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1901 Kreenholmi manufaktuuri meistritele, arh. P.Alisch.</span>


source: A
code: 14022
name: Kreenholmi meistrite elamu, Joala t. 30, 1906
type: Elamu
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, punasest tellistest astmikviiludega trepikodade kohal, kahe korruseline ja 3-sektsiooniline hoone. Elamul kelder ja avar pööning. Sektsiooni põhiplaan on kahe peegelsümmeetrilise plokina. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1906.</span>


source: A
code: 14023
name: Kreenholmi arestimaja, 1898
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kasarmulaadne 2-korruseline tellismaja. Põhiplaanilt ristkülikukujuline, eendiga ühel küljel. Seinapindu lõpetab lai vähe-eenduv telliskarniis. Hoones oli õhkküte kalorifeeriga keldris. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitus on  projekteeritud nagu enamus Kreenholmi hoonestusest omaaegse peaarhitekti O.Alischi poolt, valmis 1898. Praegu hoones pank. (EA)</span>


source: A
code: 14024
name: Kreenholmi veetorn liituva hoonega, 1874-1898
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Selgelt geomeetrilise vormi ja historitsistliku puhasvuukviimistluses kujundusega; allosas korrustevahelised simsid, kaaraknad ja niššid. Veepaagiosa kaunistavad kaaremotiivid, ruutniššide rida ja S-seinale 1900 paigutatud ning nüüd taastatud suur elektrikell. Ruudukujulise põhiplaaniga allkorrused liituvad kahe töökojahoonega. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt 3-korruseline puidust torn asendati tellistorniga 1875, veepaagi puitvooder tellisvoodriga 1895, arh. P.Alisch.</span>


source: A
code: 14025
name: Kreenholmi direktori Schowcrossi elamu, 1875
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline neorenessanss-stiilis puitelamu. Tänavapoolses osa eendub peasissepääsu eeskoda ja jõepoolses veranda rõdu-terrassiga selle peal. N-küljel on veel abiruumidetiib. Välisvooder on sellel küljel kitsastest, teistel laiadest servatud laudadest. Kujundus (rustikaliseenid, profileeritud karniis hammaslõikega, veranda pilastrid, aknaraamistused) imiteerib kiviarhitektuuri vorme. Rõduterrassi friisivöö ja malmpostikesed on kaunistatud pitsilise malmvaluga. Peasissepääsu varikatuse konsoolid on kunstsepistöö. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1875 arh. R.Heinrichsen. Pärast II maailmasõda jaotati mitmeks korteriks. (EA)</span>


source: A
code: 14026
name: Kreenholmi meistrite vana elamu, Kose t. 6, 1875
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtlaudvooderdisega 2-korruseline palkmaja. Ühes plokis on kaks korterit, II korruse korter on eraldi tänavasissepääsu ja trepikojaga. 3-toalised korterid on läbikäidavate tubadega. Majaks liitub 4 plokki. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanimaid ridaelamuid Eestis. Arh. R.Heinrichsen. Ehit. 1875. (EA)</span>


source: A
code: 14027
name: Kreenholmi meistrite vana elamu Kose t. 8, 1875
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõhtlaudvooderdisega 2-korruseline palkmaja. Ühes plokis on kaks korterit, II korruse korter on eraldi tänavasissepääsu ja trepikojaga. 3-toalised korterid on läbikäidavate tubadega. Majaks liitub 4 plokki. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanimaid ridaelamuid Eestis. Arh.  R.Heinrichsen, ehit. 1875.</span>


source: A
code: 14028
name: Kreenholmi leivatehas, 1893-1894
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, erinevatest hoonetest koosnev tööstuskompleks. Valdavalt 2-korruseline, osal. 4-korruseline, historitsistlik , neoromaani stiilis detailidega (kaaravad, kaarniššid, karniisid) krohvitud tellishoone. Keskel punasest tellisest ümara põhiplaaniga otsast koonduv korsten. Kompleksi ümbritseb ilus hästisäilinud sepispiire.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1893-94, arh. P.Alisch.</span>


source: A
code: 14029
name: Kreenholmi vana haigla, 1906
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, puhasvuukviimistlusega tellishoone. Lakoonilise fassaadikujundusega, kõrgete akendega. Seinapindu lõpetab lai eenduv telliskarniis. Sissepääsu ees viilkatusega kõrgel soklil veranda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1906, arh. P. Alisch.</span>


source: A
code: 14030
name: Kreenholmi elukasarmute prügipõletusahi, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on sümmeetrilise pudelja vormiga keraamilistest tellistest ehitisega, mille keskmest kasvab välja kõrge sale korsten. Ringikujulise põhiplaaniga rajatise seintes on neli jõuliste portaalidega raamitud ava. Ehitise kehandit ümbritses algselt puidust platvorm, mis omakorda oli kaetud postidele toetuva kaldkatusega. Avade ees võisid olla luugid või võred. Aastatel 2011-2013 toimusid objekti terviklikud restaureerimistööd, mille tulemusel kaeti selle kuplilaadne ülaosa käsitsivaltsitud tsingitud terasplekiga. Kuna algse katusekonstruktsiooni kohta olid andmed rekonstruktsiooni tegemiseks liialt napid, oli valtspleki paigaldamine kupli kuju arvesse võttes ainus mõeldav lahendus kaitsmaks ehitise kehandit sadevete eest. Seega tuleb arvestada, et antud lahendus ei ole teostatud algse võimaliku välimuse eeskujul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Narvas Kreenholmi linnaosas asuv rajatis, mida täna tuntakse prügipõletusahju nime all, on Eesti üks omanäolisemaid ehitismälestisi. Rajatis kuulub Kreenholmi Manufaktuuri tsaariaegse töölisasula hoonetekompleksi ning on ehitatud ajavahemikul 1891-1901. Tol ajal oli Kreenholmi Manufaktuuri arhitektiks Paul Alisch, kelle käe all on tõenäoliselt valminud ka antud ehitis. Objekti tegeliku algse funktsiooni välja selgitamine on olnud aga probleemne. Mitmed uurijad on väitnud, et tegemist on kunagise prügipõletusahjuga. Inglise töölisasulates, kust Kreenholmi arhitektuur n-ö imporditi, eksisteerisid 19. saj II poolel tõepoolest eraldiseisvad prügipõletusahjud. Põletamise jälgi rajatise seest ega ka korstna sisepinnalt 2011. aastal teostatud uurimistööde käigus aga ei leitud. Ahju-teooria vastu räägib ka asjaolu, et suurem osa analoogsetest ehitistest oli Kreenholmis rajatud hoopis puidust. Lisaks selgus selle sisemust puhastades, et rajatis asub läbi kogu kvartali kulgeva tellistest laotud kollektori peal. Sellest lähtuv idee, et tegemist võiks olla nt uriinikogumiskaevuga – inimtekkelisi väljaheiteid, eeskätt uriini, kasutati kanga värvimisel ja tugevdamisel – ei pidanud aga paika, kuna kasarmute tualetipüstakud ei olnud antud kollektoriga ühendatud. Arvestades asjaolu, et rajatise kivikehandi ümber paiknes katusega platvorm, võis tegemist olla nt pesupesemiseks mõeldud paigaga. Igal juhul on kõige tõenäolisem versioon seotud mingit liiki heitveega, kusjuures korsten on tõenäoliselt mõeldud rajatise kehandi sisemuses paikneva ruumi, kuhu võidi heita mingit liiki (vedelaid) jäätmeid, ventileerimiseks. On teada, et ka manufaktuuri tööstusterritooriumil paiknesid heitveekollektori kohal korstnalaadsed ventilatsioonišahtid. 1930. aastateks olid kõik sarnased rajatised unarusse jäetud ning neid kasutati solgiaukudena.</span>


source: A
code: 14031
name: Kreenholmi juhtkonna vana hoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, 2- osal. 1-korruseline rõhtlaudvoodriga palkmaja. Kaetud eterniit kelpkatusega. Räästa ääres profileeritud karniis, vahevöö, aknaraamistused, nurgarustika.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 14032
name: Kreenholmi kudumisvabriku uus hoone, 1870
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4-korruseline hoone on N-S suunas piklik ja manufaktuuri varem ehitatud vabrikutest ühe talaside võrra laiem. Üldilme määravad tahutud paekivist seinad ja avade tellistest segmentsillused. Hoone siluetti vormivad karniisist veidi kõrgemale ulatuvad kaks trepikoda W-külje nurkades. Algne tarindus malmpostide ja -talade ning tellisvõlvidega on säilinud vabriku N-otsas u. 37 m  pikkuselt. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati 1870 Kreenholmi saare O-servale, suure kose äärde, arh. R. Heinrichsen. Nime sai suurvürstinna Jelizaveta Fjodorovna järgi. Purustati II maailmasõjas ja taastati 1950.a-il. Hoone S-otsaga liitub 1981 ehitatud 4-korruseline olmeplokk. (EA)</span>


source: A
code: 14033
name: Kreenholmi ketrus- ja kudumisvabriku vana hoone, 1858-1862
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vana ketrusvabrik. 4-korruselise paekivist vabrikuhoone peafassaad on suunatud N poole ja nähtav kaugele piki Narva jõe sängi. Ristkülikulist sisehoovi piiravad neli üksteisega liituvat korpust. Üldilmes valitseb pikkade hoonetiibadega määratud rõhtliigendus, fassaadide klassitsistlik kujundus on asjalikult napp. I korrusel on kaar-, ülakorrusel tellistest segmentsillustega aknad. Väikese laternaga trepikojatornid nurkades kujundavad vabrikuhoone iseloomulikku silueti. Tarindus on tolleaegseile mitmekorruselistele tööstushoonetele tüüpiline: kandvad välisseinad ja avara tootmispinna taganud sisekarkass - korruselt korrusele väheneva läbimõõduga ümarad malmpostid ja I-ristlõikega malmtalad, nende vahel tellisvõlvid. Osaliselt on ruumides säilinud paeplaatidest põrandad. Vana kudumisvabrik. Pikliku sisehooviga, mida ääristavad O-ja W-korpus. hoone jätkab Vana ketrusvabrikut ja on sellega liidetud kahe kahe vahekäigu abil; mõlema vabriku sisehoovid on läbisõitudega ühendatud. Ka kudumisvabriku nurkades on neli siluetti kujundavat trepikoda laternaga tipus. Välisseinad on paekivist, avad I korrusel kaar-, ülakorrusel segment-tellissillustega. Tarindus on analoogne vana ketrusvabrikuga; kandvad välisseinad ning malmpostidest ja taladest sisekarkass.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linna ajaloos saabus uus ajastu1856.ndal aastal kui asutati "Kreenholmi manufaktuuri" aktsiaselts põhikapitaliga 2 miljonit kuldrubla. Suuraktsionär, parun Ludwig Knoop omandas tulevase vabriku tarvis, endiselt omanikult Sudhofilt Narva jõe suure ja väikse kose vahelise Kreenholmi saare. 1857. aasta 30 aprillil pandi saarel nurgakivi esimesele tootmiskorpusele. Nn vana ketrusvabriku   ehitus edenes kiiresti, sest juba 1858. aasta 10.oktoobril lasti käiku esimesed 8000 ketrusmasinat.  
II ehitusjärk, nn. Uus pool valmis 1861, arh. R.Heinrichsen (abiliseks arh. V.Semjonov). 
Vabrikuga on vahekäigu kaudu ühendatud 1972 valminud 4-korruseline haldus-olmeplokk.
Vana kudumisvabrik. Teisena ehitatud suurvabrik Kreenholmi saarel: I ehitusjärk valmis 1859, II 1862, IV korrus ehitati peale 1876,( arh. R.Heinripuu)  villatöötlemise ettevõtteks. 
1862. aastaks valmis  kogu esialgne tootmiskompleks. Kreenholmi manufaktuur oli tolle aja kõige kaasaegsem tööstusettevõte Venemaal, suurim tekstiilivabrik kogu Euroopas.
(EA)</span>


source: A
code: 14034
name: Kreenholmi ladude vana kompleks, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikad ühekorruselised, puhasvuuk punasest tellisest ehitised. Lakoonilise fassaadilahendusega. Kuuludes teiste vabrikuhoonetega ühtsesse ansamblisse ja stiili.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 14035
name: Kreenholmi elektrijaama hoone, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik, pikk, koosnedes 2 hooneosast( 2- 3-korruseline) punasest puhasvuuk tellisest hoone. Esimese korruse aknad kõrged. Fassaadidel aknaaluse joonel horisontaalsust  rõhutavad simsid ja  tellisarhitektuurile omased karniisid. Hoonet katab lame viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algul.</span>


source: A
code: 14036
name: Kreenholmi Joala vabriku hoone, 1884-1890
type: ehitismälestis
alt_id: --
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kreenholmi vabrikute ehituses uut, tellisarhitektuuri etappi tähistanud historitsistliku ilmega suurehitis Narva jõe vasakkaldal piirab manufaktuuri kompleksi W-st. 5-korruseline, pikliku ristkülikukujulise põhiplaaniga; 1-, 2- ja 5-korruseliste külgehitistega. S-otsseina torn on vabrikuansambli siluetis erksaks vertikaalrõhuks. Fassaadidel on II ja V korruse aknaaluse joonel horisontaalsust rõhutavad simsid, külgfassaadidel katkestavad viilud karniisivöö. Saleda, ruudukujulise ristlõikega N-torni ülaosal on manufaktuuri vabrikule iseloomulikud piklikud kaaravad ja -niššid; torni lõpetab lai karniis, madal kelpkatus ning väike latern  selle tipus. Tarindus sarnane varasemate hoonetega; kandvad paest välisseinad ning malmpostidega sisekarkass. Vanemas hooneosas on vahelagedeks tellisvõlvid malmtaladel, hilisemas betoonvõlvid terastaladel.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kreenholmi projekteerimisele kaasati Sankt-Peterburgi  akadeemilist koolkonda esindavaid arhitekte, manufaktuuri rajaja L. Knopp nõudis omalt poolt inglise mõjutuste projekti võtmist. Sellest tuleneb Kreenholmi omapära arhitektuurilise mälestusmärgina. Kreenholmi arhitektidel õnnestus luua originaalne stiil, mis on otseselt seotud Narva linnaarhitektuuri ajalooliste traditsioonidega.
Joala vabrikuhoone valmis kahes järgus 1884 ja 1890, arh-d R.Heinrichsen ja P.Alisch. Pärast sõda  rakendati taas käiku juulis 1945, esimesena Kreenholmi tehastest. (EA)</span>


source: A
code: 14037
name: Kreenholmi Georgi vabriku hoone, 1899
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kreenholmi vabrikute ansamblis domineeriv. Pika kitsa 5-korruselise hoone risttahukalised nurgatornid annavad talle iseloomuliku jõulise silueti. Eesti tööstuseehituses esmakordselt mittekandvate välisseintega, kaheksa malmpostireaga ja valtsitud taladega täiskarkassiga hoone, milles kitsaste vahepostidega laiad aknad tagasid masinasaalide hea valgustatuse. Vahelaed ja põrandad olid puidust. Fassaadid on kontrastsed - hooneotsad historitsistlikud, neoromaani stiilis detailidega (keskne suur ümarnišš, kaaravad, piklike kaarniššide read), külgfassaadid Eestis esmakordselt esinevate aknaridadega, mis on funktsionalistlikule arhitektuurile iseloomulike lintakende eelkäijaks. Vaatamata arhitektuurilistele erinevustele liitub varem ehitatud tellistest Joala vabrikuga ja Kreenholmi saare paekiviehitustega terviklikuks, Eestis erakordseks tööstusansambliks. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis kompleksi viimase hiidehitisena 1899, arh. P.Alisch. Sõjas purustatud ehitis taastati 1962. (EA)</span>


source: A
code: 14038
name: Kreenholmi vana pääsla kaks hoonet, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaks madalat 1-korruselist punasest tellisest hoonet. Fassaadilahenduse ja kujunduse poolest sarnased ülejäänud vabrikuhoonetega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. lõpul nagu ülejäänudki vabriku hooned, arh. P.Alisch.</span>


source: A
code: 14039
name: Kreenholmi jõekalda tugimüür, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, kõrge mitmesaja meetrine paekivist historitsitliku välisilmega kaldakaitse tugimüür. Tugimüüri ilmestavad suured üksteisele tihedalt järgnevad kaaravad. Selline kõrge ja konstruktiine kaldakaitseehitis on vabariigis unikaalne.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. s. lõpul.</span>


source: A
code: 14040
name: Kreenholmi pritsimaja, 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Stiilipuhalt eklektiline, 2-korruseline krohvitud kivihoone. Sümmeetrilise tänavafassaadiga, avad krohviraamistusega nurgad nurgaliseenidega. Vahekarniidide ja neobarokse  eenduva keskrisaliidiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vabatahtlik tuletõrjeselts asutati Narvas juba 1872.a. 
Kogu vabrikus oli sisseseatud automaatne tulekustutussüsteem. Kui ruumis tõusis temperatuur teatud tasemeni, rakendusid tööle pumbad mis juhtisid kustutusvee mööda torusid tsehhides asuvatesse veepihustitesse. Mõnda kohta olid paigaldatud ka elektrilised tuletõrjeandurid.
 (Allikas : Narva kodulehekülg http://www.hot.ee/narvahistory/)</span>


source: A
code: 14041
name: Narva tuletõrjedepoo, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1912 Narva Peetri Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu majaks.</span>


source: A
code: 14042
name: Narva ohvitseride kasiino, 1898
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neorenessansliku kujundusega ühekorruselise hoone seinu ilmestavad rustika ja historitsistlikud kujundusdetailid. Hoone esifassaadi elavdavad vähe-eenduvad külgrisaliidid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone valmis 1898. aastal ja see rajati ohvitseride kasiinoks. Projekti (1893) autor on arvatavasti toonane linnaarhitekt Aleksandr Novitski. Nõukogude perioodil töötas hoones kultuurimaja. 1996. aastal hävis tulekahjus hoone katus, säilinud müürid konserveeriti.</span>


source: A
code: 14043
name: Narva pangahoone, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistliku juugendlike motiividega kolmekorruselise hoone esifassaadi elavdab kivikonsoolidele toetuv läbi kahe korruse ulatuv erker ning rohked dekoorielemendid. II maailmasõja käigus põles hoone seest tühjaks, kuid taastati suuresti endisel kujul 1948. aastaks, millele viitab ka aastaarv peaukse kohal. Ülesehitustöö käigus jäi taastamata ärklikorrus, vähesel määral läks kaduma ka dekoorielemente. Kõige suurem muutus toimus erkeri ülaosas, mis vormistati lühemana ning lihtsustatud kujundusega. Nõukogude perioodil paiknesid siin majavalitsuse kontoriruumid, pärast Eesti Vabariigi taasiseseisvumist sai hoonest piirvalvurite kohalik staap, mis tegutseb seal tänini.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samaaegselt kõrvalasuva kasiinomajaga (Vestervalli 5) kerkis 19. sajandi lõpus Vestervalli tänava äärde ka pangamaja, mis oli tol ajal kesklinna kerkinud kivihoonetest üks suuremaid ja esinduslikumaid. Paraku ei ole teada hoone arhitekt, kuigi uurijad on stilistilistele analoogiatele toetudes arvanud, et selleks võib-olla 19. ja 20. sajandi vahetusel Narvas aktiivselt tegutsenud Nikolai Opatski.</span>


source: A
code: 14044
name: Purskkaev Narvas bastionil "Pax", 20.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Purskkaevul on betoonist basseiniosa, mille paikneb malmist skulpturaalne osa, mis kujutab kolme poissi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärast Narva välja arvamist kindluslinnade nimistust 1863. aastal tuli nii bastionidele kui ka militaarsel otstarbel kasutatud maa-aladele anda uus funktsioon. Victoria bastioni pealne ning sellest lõuna poole jääv ala sobis oma jõeäärse asukoha ning kenade vaadetega hästi puhkealaks. Pargiks heakorrastatud ala hõlmas Victoria bastioni ning sellest lõunase jääva Paxi bastioni pealse ala. Nende ühenduslülina rajati piki bastionidevahelist kurtiini allee, mis kulges lõuna pool edasi kuni 1875. aastal ehitatud Hahni trepini. Alled hakati kutsuma Pimeaia bulvariks, Paxi pealset pargiala Väikseks Pimeaiaks (kutsutud ka Lastepargiks). Kõnealune fontään paiknebki nn. Väikeses Pimeaias ning on sellel kohal teine purskkaev. See on paigaldatud eelmise purskkaevu kohale enne II maailmasõda ilmselt 1930. aastate alguses. Kolme poisslast kujutav skulpturaalse keskse tüvega purskkaev restaureeriti 2014. aastal.</span>


source: A
code: 14045
name: Narva õigeusu kirik, 1890-1898
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ülestõusmise ap.-õigeusu kirik. Neobütsantsi stiilis, monumentaalne, kreeka risti kujulise põhiplaaniga ja suure läbimõõduga (21,5m) keskkupliga maakiviehitis. Torne 2 - mõlemad mitmetahulised, monumentaalsed, ümarkupppel kiivriga. Seinad vöödilised, kollastest ja punastest tellistest. Kõrge soklivooder, trepiastmestikud ja aknasambad on soome graniidist. Ikoostaas kõrge (valmistatud Moskvas). Kirik mahutab 2000 inimest. 
(EA; Õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1890-96, arh. P.Alisch.</span>


source: A
code: 14046
name: Kreenholmi uus haigla, 1913
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neobaroki sugemetega juugendstiilis, 2-, osaliselt 3-korruseline hoone. Dominantideks on peasissekäik hoone keskel, kaks külgrisaliiti nende taga paiknevate tiibehitistega. Fassaadidel on paekivi kombineeritud tellise ja tsementkrohviga. Erikujulise aknad ja ukseava laias dekoratiivses lukukiviga raamistuses. Fassaade kaunistasid rohked dekoratiivdetailid: külgrisaliitide tippudes piklikud metallvaasid, katusakende kohal dekoratiivvaasikesed, frontooni ovaalakende all vanikdekoor, kahel pool sissekäiku esinduslikud laternad. Sissekäigu kohal sepismonogramm valmimisaastaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1913. a. tollase Kreenholmi Manufaktuuri arhitekti A.Vladovski projekti järgi. Hoone pühendati Vene tsaaririigi valitsejate Romanovite dünastia 300. valitsemisaasta auks. Oli sajandi alguse moodsamaid haiglahooneid Eestis. Hoone sai II maailmasõjas kannatada, kuid taastati peaaegu esialgsel kujul. Kaduma läks vaid osa dekoorielemente. Hoones tegutseb endiselt haigla. (EA)
Haiglahoone ees asub haljasaladega piiratud väljak, selle ühel küljel asub vana haiglahoone (ehit.1906 sünnitusmajaks), haiglahoone vastas väljaku teisel küljel uus 200-kohaline haiglakorpus (ehit. 1978, arh. I. Puumets). (EA, arh. mälestise pass, 1983)</span>


source: A
code: 14047
name: Kohvimäe talu elamu, 19.saj.
type: Elamu
alt_id: 369
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elumaja end. rehielamu on eterniidist poolkelpkatusega rõhtlaudvooderdusega ehitis. Eluruumidesse viiva ukse ees on viilkatusega kinnine tuulekoda. (pass, M. Ernesaks,1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohvimäe talu on vanimaid Pühajõe külas. Rajatud ~200a. tagasi.
Elamu ehit. 19 saj. 70-ndatel aastatel. 20. saj. 70-ndatel anti nimet. hoonele praeguseni säilinud ilme.
Talu on kultuurilooliselt tuntud kui Toila maateatri ehitaja Abram Siimoni sünnikoht.
End. rehielamu rehetoa osa on ringi ehitatud köögiks ja kambriks. (pass, M. Ernesaks,1983)</span>


source: A
code: 14048
name: Kohvimäe talu ait-laut, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 369
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ait- laut asetseb elamu vastas. Lauda osa paekivist, otsaküljega õue suunas. Otsaküljes kahepoolega kaarsillusega uks, ava kanditud telliskividega, ukse kohal kivi daatumiga 1877. Laudale liitub pikiteljeliselt 2-ruumiline avatud ulualusega rõhtpalkseintega ait, paremal tiival nn. aidakamber (lihaait), vasakul vahelik (vankrikuur). Aidaukse paremal piidal aastaarv 1871.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohvimäe talu on vanimaid Pühajõe külas. Rajatud ~200a. tagasi. Ait-laut ehit. 19 saj. 70-ndatel aastatel. 20. saj. 70-ndatel anti nimet. hoonele praeguseni säilinud ilme. (pass, M. Ernesaka, 1983)</span>


source: A
code: 14049
name: Pühajõe kirik, 1836-1838,1990
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiplaanilt lihtne - ristkülikuline polügonaalse kooriosaga pikihoone, mida täiendab massivse 4-nurkse telkkiivriga haritorn W-s (kell 1878). Interjööris laudisega võlvlagi.
(Eesti arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud. 1838-39, ehit.-meister M.Strauch.
seisis mahajäetult 1967. a-st, taastati 1989 (arh. K. Kliimand)</span>


source: A
code: 14050
name: Tudulinna kirik, 1939
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Traditsioonilise üldkujuga saalkirikul on nõgusa räästaga viilkatus ja veidi eenduv 4-tahuline telkkiivriga W-torn. Välisilme kujundab maakivist seinte kontrast valgeks värvitud tellistorni, kvaadernurkade ja ümarkaarsete aknapiiretega. Omalaadse interjööri kaunistusena kinnitati aknavahelistele seintele paneelidena 700  (800)piibliainelist koobaltmaalinguga 18.s. hollandi kahlit, mis toodi Narvast. (Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1938-39 arh. E.Sachariase projekti järgi. (EA)</span>


source: A
code: 14051
name: Tudulinna vana kirik, 1766-1863
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, krohvitud palkehitis. Tornita, eeskojaga saalkirik. Fassaadid lihtsad teravkaarsete akendega. Sissepääsuuks suur, lihtne ristlaudisega. Hoone mahajäetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegutsenud 1766-1863</span>


source: A
code: 14052
name: Tudulinna tuuleveski, 19.-20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi paekivikehandiga tuulik. Pealt katustatud. Sees säilinud ka veidi sisustust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19/20.s. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 14053
name: Vaivara mõisa sepikoda, 19.saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, kelpkatuse ja krohvitud fassaadiga paekivist sepikoda. Hoone paikneb ida-lääne suunaliselt fassaadiga mõisasüdame poole. Avad paiknevad sümmeetriliselt. Avatäited on puidust. Enne restaureerimist olid hoonest säilinud kandeseinad, peasissekäigu ukseava ning loode- ja lõunavõlviku aknad. Hävinud olid läänevõlvikud ja kaaristu läänepoolne kolmandik, katus ja läänesein olid taastatud muudetud kujul. Restaureerimistöödega taastati hoone puuduvad osad olemasolevate alusel. Tänapäeval asub varem mõisakompleksi lõunaservas paiknenud mõisa abihoone Sinimäe alevikus. Selle vahetus lähedusse on endisest mõisa kastellist pumbajaamaks ümber ehitatud hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vaivara mõisa maadel asus varem Vaivara küla, mida on esmakordselt mainitud 1424. aastal. Esimesed teated mõisast pärinevad 1499. aastast, kuid tõenäoliselt ei asunud mõis siis oma praegusel asukohal. Järgnevate sajandite jooksul jagunes Vaivara küla Suur- ja Vana Vaivaraks, mis kuulusid mõlemad Laagna mõisale. 1760. aastate alguses läks Laagna mõis Sieversitele, kes ehitasid järgneva kahekümne aasta jooksul valmis uue mõisasüdame. Samal ajal mõisastasid Sieversid ka mõlemad Vaivara külad. Suur-Vaivarast sai peamõis nimega Sievershof ja Vana-Vaivarast selle karjamõis Alt-Waiwara. 1782. aastal lõid Sieversid viite ümbruskonna mõisa hõlmava majoraadi, kuhu kuulusid ka Laagna, Vaivara (Sievershof, alates 1840. aastatest Waiwara) ja Vana-Vaivara (Alt-Waiwara) mõisad. 1793. aastal müüsid Sieversid majoraadi Arpshovenitele. 1860. aastal omandasid majoraadi mõisa viimased maareformi eelsed omanikud Korffid. 20. sajandi alguseks välja kujunenud hoonestusest pärines suurem osa tõenäoliselt esimesest ehitusperioodist  1760. ja 1770. aastatel. Hilisemad suuremad ehitustööd toimusid mõisas 19. sajandi viimasel veerandil, kui 1888. aastal valmis Peterburi arhitekt Karl Wergheimi projekti järgi ümberehitatud peahoone, millega üheaegselt kujundati ümber ka park. Uusi kõrvalhooneid lisati ansamblisse 19. sajandi keskel. Mõisa sepikoda on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel või kolmandal veerandil, ajavahemikus 1811 kuni 1888. Vaivara mõisasüda hävis Teise maailmasõja lahingute tagajärjel pea-aegu täielikult. Hoonetest on säilinud 19. sajandi teisel poolel ehitatud kastelli müürilõigud pumbamaja esimese korruse kehandis ning sõjategevuses tugevalt kannatada saanud, kuid tänaseks põhjalikult restaureeritud sepikoda.</span>


source: A
code: 14054
name: Viljandi kultuurimaja
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3- korruseline krohvitud  funktsionalistlik kivihoone. Fassaadid 1950. ndate algusele iseloomulikus neoklassitsistlikus stiilis. Fassaadi pidulikkust rõhutavad dekoratiivsed aknapiirded, mis heledalt tumedamalt krohvipinnalt kontrastselt esile tõusevad. Lisaks tänavapoolsetele fassaadidele on põhiosas säilinud ka saali, II korruse fuajee, pea-trepikoja ja puhvetiruumi interjööride algne kujundus.
Hoone on oma ajastut iseloomustav, stiilselt terviklik, professionaalselt kavandatud ning professionaalselt ehitatud esindushoone, mis vajab korrastamist-restaureerimist ning funktsionaalses ja tehnoloogilises osas mõningast kaasajastamist. 
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavalt Lastepargi läheduses asuv Mõisakõrts kolis 18.saj. lõpul Tallinna tänavale ning sai siin Seasaare kõrtsi nime all linna tulevate talumeeste armastatumaiks peatuskohaks. 1924. aastal ehitati hoonele peale II korrus ning lisaks kõrtsile ja mitmetele äridele leidis siin oma kodu ka teater “Ugala”.
Sõja ajal, 8.juulil 1941.a., põletati hoone maha. Varemetele ehitati aastatel 1952-53 arhitekt J. Fuksi poolt projekteeritud kultuurimaja hoone. 6.novembril 1953.a. avati pidulikult Viljandi Rajooni Kultuurimaja, mis 1992 aastal läks üle Viljandi linnale ja sai nimeks Viljandi kultuurimaja.
Praktiliselt muutumatul kujul on hoone olnud kasutuses oma algses funktsioonis tänaseni. Väike juurdeehitus on tehtud õuepoolsele sissepääsule suitsetamisruumi ja  panipaiga näol. 1990-ndate alguses eemaldati linnarahva nõudel lava kohal olevast dekoorielemendist sirbi ja vasara kujutis.</span>


source: A
code: 14055
name: Viljandi hotellihoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4-korruseline  tumepruuni graniitkrohviga hoone. Taandatud nurgas ümara välisseinaga trepikoda, mille kõrgus rõhutab nurka. Fassaadid reljeefse liigendusega - stiliseeritud sihvakad pilastird ja aknaid liitev raamistus, I korruse akende kohal varikatused, karniis tugevalt eenduv.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati ärihooneks-hotelliks  "EVE" 1939, arh. E: Sacharias.</span>


source: A
code: 14056
name: Tsooru mõisa ait, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline mansardiga, punasest tellisest ja maakivist dekoratiivne hoone. Kaetud poolkelpkatusega. Pealt ümarkaarsed avad ja nurgad markeeritud punastest tellistest ehisraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsooru mõisa kohta on esimesed teated 1516. aastast, mil see kuulus Taubedele.
Vahetanud mitmeid kordi omanikke. 1625 said  mõisa pikaaegseteks valdajateks
Budbergid, kelle käes püsis mõis mõningaste vaheaegadega kuni riigistamiseni.
Ait on ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14057
name: Tsooru mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega  (5,3 ha) park asub orgudega järsult liigendatud reljeefil Tsooru ojast paisutatud tiigi kaldal ning on valdavalt vabakujunduslik . Tänaseni  avatuna säilinud ruudukujuline esiväljak on praegu kahjuks kasutusel põllumaana. Kõrge järvekalda  küngaste vahel lookleb teedevõrk ja edela-kirde suunaline ojake. Park oli algselt rajatud looduslikust puistust. 19.s. lõpus ja ka 20.s. II poolel on seda täiendatud mitmete võõrpuuliikidega . Läänest ja idast toovad mõisasüdamesse esinduslikud pärnaalleed, millest terviklikumana on säilinud läänepoolne. Pargi kaguserva maantee läheduses asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud koos mälestusmärgiga
Puittaimestiku liigirikkus on keskmine (50), võõrliike on 31 (O. Abner, J. Elliku, A. Kaur, S. Janson, 2006). Võõrliikide ohtrus on pargis viimastel aastakümnetel suurenenud kuna hoonete lähiümbrusesse on istutatud juurde noori puid .
Pargi läänepoolses peahoonega piirnevas osas on puistus ülekaalus harilik pärn (Tilia cordata), Dmax=290 cm, mida on istutatud nii ridadena kui ka rühmiti ja hajali ühekaupa. Kaasliikideks on peamiselt harilikud saared (Fraxinus excelsior), Dmax=318 cm ja harilikud vahtrad (Acer platanoides), Dmax=318 cm. Mõne puuna kasvavad puistus euroopa lehised (Larix decidua), Dmax=283 cm, vene lehised (Larix russica), Dmax=110 cm ja siberi nulud (Abies sibirica); Dmax=137 cm ja läänepärnad (Tilia × vulgaris), Dmax=253 cm. Harvaesinevatest puudest kasvavad kunagise peahoone asukoha juures harilikud ebatsuugad (Pseudotsuga menziesii), Dmax=238 cm ja reas 7 pensilvaania saart (Fraxinus pennsylvania), Dmax=143 cm. Samas lähedal on ka nooremas keskeas alpi seedermännid (Pinus cembra). Ida- ja kirdepoolses osas on puistu tihe ja loodusliku ilmega, kõrvuti lehtpuudega suhteliselt palju harilikke kuuski (Picea abies).
Põõsarindes on palju harilikke sarapuid (Corylus avellana) ning paiguti moodustavad suuri rühmi harilik pihlenelas (Sorbaria sorbifolia) ja harilik sirel (Syringa vulgaris).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsooru mõisa kohta on esimesed teated 1516. aastast, mil see kuulus Taubedele.
Vahetanud mitmeid kordi omanikke. 1625 said  mõisa pikaaegseteks valdajateks
Budbergid, kelle käes püsis mõis mõningaste vaheaegadega kuni riigile
võõrandamiseni. Puidust ühekorruseline peahoone ehitati 19. sajandi II poolel Budbergide ajal. Hoone puidust osa hävis 1949.aastal  ning praeguseni on sellest ümberehitatuna säilinud vaid kivist kahekorruseline läänetiib. 
Segastiilis park on rajatud 19. sajandi II poolel Budbergide poolt, täiendatud 19.s. lõpul ja palju istutusi ka 20.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14058
name: Tsooru mõisa tuuleveski, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 593
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hollandi tüüpi tuuleveski. Maakivist, kolme vahelaega veskikere on tüvikoonuse kujuline. Avad markeeritud tellistega. Sissepääsud kahes küljes. Puidust kallerei on hävinud. Veskis oli kolm paari kive. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1880.</span>


source: A
code: 14059
name: Tsooru mõisa möldrimaja, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ilusate proportsioonidega, 1-kordne, puhasvuuk maakivihoone, kaetud poolkelpkatusega. Avad ja nurgad markeeritud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehiatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14060
name: Antsla linnuse säilmed, 15 saj.
type: Linnus
alt_id: 584
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tugines veekaitsele, olles ümbritsetud kolmest küljest paistiigi ja O poolt vallikraaviga. Hoonestus on hävinud, vaid üksik silindervõlvidega kelder võib pärineda  linnuse ajast. Linnuseplatoo kuju põhjal on oletatud siin kastell-linnust. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üks Tartu piiskopkonna S-piiri kaitseks püstitatud linnustest, mis kuulus  v. Uexküllidele. Vanim teade 1588 valli ja müüri ehituse kohta. 1600 vallutsid selle rootslased, 1601 poolakad ja1602 taas rootslased. purustati arvatavalt 1602. 19.s. algusest on teade laskeavadega varustatud väravaehitisest.</span>


source: A
code: 14061
name: Vana-Antsla mõisa peahoone, 18/19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrgel soklil, 1-korruseline tiibhoonetega kivihoone, ehitatud mitmes järgus. 18.s. keskpaiku püstitatu oli lihtne, baroksete proportsioonidega; 18/19.s. vahetusel pikendati seda poole võrra, 19.s. I p. rajati W-poolne tiibhoone. Samal ajal ilmestati W-fassaad kogu  ulatuses suurejoonelise lahtise sammasrõduga (praegu ümberehitatud). Praegusel kujul on fassaadid lihtsad, esikülg liigendatud vähe-eenduvate risaliitidega, algne uksekoht (praegu aken) tõstetud esile poolsammastega. Välisuks varaklassitsistlik. Siseruumid enamasti ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsla mõisa on mainitud juba keskaja. 17. sajandi teisel poolel jagati mõis Vana- ja Uue-Antslaks. 19. sajandi teises pooles ja 20. sajandi alguses kuulus Vana-Antsla mõis Bosede, Stael von Holsteinide ja Ungern-Sternbergide valdusse. Võõrandamise järel kolis 1921. aastal mõisa Urvaste kõrgem algkool. 1928. aastal alustas endises mõisas tööd Antsla Kodumajanduskool, mis 1990. aastast kannab Vana-Antsla Põllutöökooli nime. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandi keskpaiku, hoonet laiendati 18. ja 19. sajandi vahetusel ning 19. sajandi esimesel poolel. Mõisa kõrvalhooned pärinevad perioodist alates 18. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi  alguseni. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Schloß Anzen.</span>


source: A
code: 14062
name: Vana-Antsla mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi südamik koos peahoonega asub keskaegse vasallikindluse asemel, mis on piiratud hobuserauakujulise paisjärvega Pindala koos parkmetsaga kokku 20,5 ha.

Sissesõit parki toimub läbi mõisa väravapostide. Peahoone ees on teedest liigendamata esiväljak. Väljaku nurkades asetsevad pöetud elupuud. Peahoone akende all on roosipeenrad. Peahoonest edelasse, vallikraavi lookesse jääv pargiala (varem ehisaed) on vabakujuliseks, eksootide rikkaks pargiosaks kujundatud arvatavasti 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Pargi keskele on ringteega ümbritsetud kivist terrass. 
Pargi põhiosa moodustab tiiki ümbritseva ringteega liigendatud vabakujuline pargiosa, mis on pärit 19. sajandi algusest. Selle pargi hilisemad osad on korrapärane pärna-tamme puistu pargi edelaosas, mis rajati fooniks ja kaitseks 19. sajandi lõpus rajatud suurele aiandile. Aia kujunduslikul teljel, orienteeritud tiikidele, asus nn pudelimaja. Pudelimaja juures on säilinud osaliselt aiandit piiranud punane telliskivist müür. Pargi põhjaosas olev tihedam pargiosa on pärit 19. saj II poolest. Tallide ja valitsejamaja juures olev vabakujuline pargike on pärit 19. saj keskelt. Pargi põhjapiiril on tamme-pärna allee, mis suundub mõisnike matmispaika nn kabeliparki. Allee ja vana pargi vahele on 20. saj II poolel rajatud “Sõpruse park”, põhiliselt lehise istutus. Ojaäärne pargiosa, kabelipargi tee äärne parkmets koos kabelipargiga moodustab praegu üksikute võõrpuuliikidega metsa.

Vana-Antsla pargist viib ligi 2,5 km pikkune tamme allee Uue-Antsla pargini. Madalates kohtades on kasutatud tamme asemel hõberemmelgat. 

Läbivoolava oja veed on paisutatud kuntslikult kaevatud tiigis, mis piirab peahoone ümbrust hobuseraua kujuliselt põhjast ja lõunast. Tagatud on väljapääs tiikidele väikese sillakese näol. Pargi idaosas  on väike purskkaev.
 
Vana-Antsla park on rajatud liigirikkana, tehnikumi poolt pidevalt täiendades on saadud eriti liigirikkas park – dendroloogiline kollektsioon. Pargi  uute liikidega täiendamisegaon aastaid tegelenud tehnikumi õpetaja Leili Kuppar.241 taksoniga on park üks liigirikkamaid.
Põhipuuliikideks on harilik pärn ja harilik tamm.
Pargi lääneservas on väärtuslikuks pargiosaks 80 – 85 aastat tagasi  rajatud tammik.  
 (pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa ansambel ja park on välja kujunenud alates 18. sajandi lõpust kuni 19. sajandi lõpuni, põhiliselt von Löwensternide valitsemise ajal, täiendatud pidevalt ka 20.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14063
name: Vana-Antsla mõisa väravapostid, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Gooti elementidega väravahoonest, mis valmis põhiosas 19. sajandil, on säilinud vaid väravapostid. Tellistest laotud, kaetud valge lubikrohviga. Väravaposte kaitseb ilmastikuolude eest tsingitud terasplekk.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vana-Antsla aleviku südames, mõisa peahoonest paarkümmend meetrit kagus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsla mõisa on mainitud juba keskaja. 17. sajandi teisel poolel jagati mõis Vana- ja Uue-Antslaks. 19. sajandi teises pooles ja 20. sajandi alguses kuulus Vana-Antsla mõis Bosede, Stael von Holsteinide ja Ungern-Sternbergide valdusse. Võõrandamise järel kolis 1921. aastal mõisa Urvaste kõrgem algkool. 1928. aastal alustas endises mõisas tööd Antsla Kodumajanduskool, mis 1990. aastast kannab Vana-Antsla Põllutöökooli nime. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandi keskpaiku, hoonet laiendati 18. ja 19. sajandi vahetusel ning 19. sajandi esimesel poolel. Mõisa kõrvalhooned pärinevad perioodist alates 18. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi  alguseni. Mõisa väravapostid on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Schloß Anzen.</span>


source: A
code: 14064
name: Vana-Antsla mõisa piirdemüürid, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakividest lubimördiga seotud müür, milles asuvad tellistest laotud valge lubikrohviga kaetud postid. Postide vahelises osas katavad maakive katusekivid. Kivimüür on püstitatud valitsejamaja ja aida vahele, tekitamaks kinnist siseõue. Valitsejamaja poolses otsas on väravakoht.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirdemüür kuulub Vana-Antsla mõisa kompleksi, jäädes Vana-Antsla alevikku läbiva tee lääneküljele vahetult bussiootepaviljoni taha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsla mõisa on mainitud juba keskaja. 17. sajandi teisel poolel jagati mõis Vana- ja Uue-Antslaks. 19. sajandi teises pooles ja 20. sajandi alguses kuulus Vana-Antsla mõis Bosede, Stael von Holsteinide ja Ungern-Sternbergide valdusse. Võõrandamise järel kolis 1921. aastal mõisa Urvaste kõrgem algkool. 1928. aastal alustas endises mõisas tööd Antsla Kodumajanduskool, mis 1990. aastast kannab Vana-Antsla Põllutöökooli nime. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandi keskpaiku, hoonet laiendati 18. ja 19. sajandi vahetusel ning 19. sajandi esimesel poolel. Mõisa kõrvalhooned pärinevad perioodist alates 18. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi  alguseni. Mõisa piirdemüürid on tõenäoliselt rajatud 19. sajandi teisel poolel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Schloß Anzen.</span>


source: A
code: 14065
name: Vana-Antsla mõisa kelder, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Künka sisse ehitatud mõisa kelder. Pealt kaetud mätastega, ees puidust uks, betoonist uksepiida sisse kraabitud aastaarv 1936.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kelder asub Van-Antsla mõisa südamikus, peahoonest u 100 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 14066
name: Vana-Antsla mõisa vesiveski, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suure, kahekorruselise mansardiga telliskivihoone varemed. Hoone oli kaetud viilkatusega. Tänaseks on hoone seest ehituse konstruktsioonitükke ja looduslikku prahti täis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsla mõisa on mainitud juba keskaja. 17. sajandi teisel poolel jagati mõis Vana- ja Uue-Antslaks. 19. sajandi teises pooles ja 20. sajandi alguses kuulus Vana-Antsla mõis Bosede, Stael von Holsteinide ja Ungern-Sternbergide valdusse. Võõrandamise järel kolis 1921. aastal mõisa Urvaste kõrgem algkool. 1928. aastal alustas endises mõisas tööd Antsla Kodumajanduskool, mis 1990. aastast kannab Vana-Antsla Põllutöökooli nime. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandi keskpaiku, hoonet laiendati 18. ja 19. sajandi vahetusel ning 19. sajandi esimesel poolel. Mõisa kõrvalhooned pärinevad perioodist alates 18. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi  alguseni. Mõisa vesiveski on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi teisel poolel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Schloß Anzen.</span>


source: A
code: 14067
name: Vana-Antsla mõisa kärnerimaja, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärane, kahekordne, saviplonnidest ehitatud ja  valgeks krohvitud kivihoone. Kaetud koonuskatusega. Hoone on ringikujulise põhiplaaniga, kutsutud ka pudelmajaks. Sissepääs tagasiaste ja ulualusega, mille ees 2 ümarsammast. Hoonel väiksed, tiheda ruudustikuga aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. algul</span>


source: A
code: 14068
name: Vana-Antsla mõisa valitsejamaja, 18 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud, 1-korruseline, katusekorrusega massiivne  kivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Keskteljel asuv 2 kordne suurem eenduv ehitiseosa ja teised väiksemad külgedel paiknevad juurdeehitused on hilisemad. Aknad lihtsad, valdavalt 6- ruudulised.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub peasissesõidu vastas üle maantee. Moodustades 2 aidaga kastellitaolise kompleksi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Antsla mõisa on mainitud juba keskaja. 17. sajandi teisel poolel jagati mõis Vana- ja Uue-Antslaks. 19. sajandi teises pooles ja 20. sajandi alguses kuulus Vana-Antsla mõis Bosede, Stael von Holsteinide ja Ungern-Sternbergide valdusse. Võõrandamise järel kolis 1921. aastal mõisa Urvaste kõrgem algkool. 1928. aastal alustas endises mõisas tööd Antsla Kodumajanduskool, mis 1990. aastast kannab Vana-Antsla Põllutöökooli nime. Mõisa peahoone ehitati 18. sajandi keskpaiku, hoonet laiendati 18. ja 19. sajandi vahetusel ning 19. sajandi esimesel poolel. Mõisa kõrvalhooned pärinevad perioodist alates 18. sajandi teisest poolest kuni 20. sajandi  alguseni. Mõisa valitsejamaja on ehitatud 18. sajandi teisel poolel. Mõisa ajalooline saksakeelne nimetus on Schloß Anzen.</span>


source: A
code: 14069
name: Vana-Antsla mõisa ait 1., 18 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvitud telliskiviehitus. Kaetud poolkelpkatusega. Esifassaadis pikk ulualune, mille ees massiivsetele sammastele toetuv kaarestik (5).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub peasissesõidu vastas üle maantee. Moodustades valitsejamaja teise aidaga kastellitaolise kompleksi.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. II p.</span>


source: A
code: 14070
name: Vana-Antsla mõisa ait 2., 18 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikka krohvitud kivihoonet on katnud poolkeklpkatus. Tänaseks on hoone varemeid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14071
name: Vana-Antsla mõisa kuivati keldriga, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, erinevatel aegadel ehitatud kivihoone, mille otsas kelder. Hoone osaliselt krohvitud kivihoone, osaliselt krohvimata maakivihoone. Kelder, ümberehitatud ja pealt mätastatud. Hoonet katab viilkatus. Väljanägemiselt eklektiline. Aknad eri suuruse ja kujuga. Suured kahepoolega räästani ulatuvad uksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. Juurdeehitusi ka 20.s.</span>


source: A
code: 14072
name: Vana-Antsla mõisa moonakatemaja 1., 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne, krohvitud kivihoone. Kaetud poolkelpkatusega. Omab lakatube hoone otstel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 14073
name: Vana-Antsla mõisa moonakatemaja 2., 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud kivihoone, kaetud kõrge väljaehitatud viilkatusega. Ühes otsas ja katusekorrusel eluruumid, teisel pool majandusruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s.</span>


source: A
code: 14074
name: Vana-Antsla mõisa moonakatemaja 3., 18/19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, ristpalkehitis, kaetud viilkatusega. Esifassaadi keskosa ees väljaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitaud 18/19.s. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 14075
name: Vana-Antsla mõisa meierei, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koosneb kolmest  hoonest. Krohvitud  kivihooned milledest 2 hoonet on  1-, ja üks 2-korruseline. Kaetud viilkatustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 91.s. II p.</span>


source: A
code: 14076
name: Vana-Antsla mõisa tall, 19 saj. I pool
type: ehitismälestis
alt_id: 318K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvitud kivihoone. Kaetud viilkatusega.  Omanäolise ilme annavad kaaraknad ja krohviraamistused. Räästa all karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I p.</span>


source: A
code: 14077
name: Vana-Antsla mõisa rehi, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Olnud suur krohvimata historitsistlik maakivihoone. Tänaseks on hoonest säilinud ainult osaliselt müüre ja kõrge telliskorsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14078
name: Plaani õigeusu kirik, 1874
type: ehitismälestis
alt_id: 315K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik tüüpprojekt. Traditsiooniline, kreekaristikujulise põhiplaaniga, viiekupliline tellis- ja maakivihoone. Kesktelje suhtes sümmeetriline. Torne 6 - kellatorn 8-tahulisel alusel ümartorn, teised ümartornid, poolsibul- v. sibulkiivriga. Fassaadid liigendamata, puhasladu tellisest ja maakivist, tornid krohvitud, akna- ja uksepealne kaarsillusega. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1873-74.a.</span>


source: A
code: 14079
name: Rogosi mõisa peahoone tiibhoonetega, 17-19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 316K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kastellilaadselt tiibhoonetega ümbritsetud sisehoovi sügavuses on barokne, kaheosaliselt liigendatud 2-korruseline kellerdatud härrastemaja, mida katab räästakarniisiga kelpkatus. Fassaadide kujunduses domineerivad rusteeritud kvaadrid, akende laiad krohviraamistused ja rõdud. Hoone alumise korruse aknad on kõrged ning suured, ülakorruse omad väiksemad ning mitmel pool on kasutatud ka petikaknaid. Hoone esifassaadil on peauks, milleni tõuseb lai lahtine trepp. Hoonega liitub vaheehitis, millel on sarnaselt põhihoonele kõrge soklikorrus, mis reljeefist tingituna on tagaküljel kõrgem ning toestatud maakivist kontraforsiga.  Vaheehitusega analoogne on pikiteljele risti ehitatud tiibehitus, mis on samuti kõrge soklikorruse ja kelpkatusega. Tiibehituse aknad on esi- ja taga fassaadil erinevate proportsioonidega. Peahoonega liituvas nelinurkse sisehoovi ümber paiknevas ühekorruselises kelpkatusega kaetud ringhoones paiknesid majandusruumid. Hoovipoolsed seinapinnad on krohvitud, avad raamitud laiade krohviääristega. Erandi moodustab keskteljel paiknev 19. Sajandi teisest poolest pärinev kellatorniga sissesõiduvärav, mis on punastest tellistest. Tornialune läbikäik on kaetud võlviga, ülakorrusel on väiksed aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi keskpaiku püstitati kolmest küljest veega ümbritsetud neemikule praegune peahoone koos tiibhoonetega. Ulatuslikus ümberehitused toimusid mõisas 19. sajandi teisel poolel (Olev Suuder, 1999)</span>


source: A
code: 14080
name: Rogosi mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargi omapärane kaunis paiknevus laskuvas reljeefis kompleksist läänes paiknevale paisjärvele, tagavad ilusad vaated kastellilaadsele mõisahoonetele. Hoonete valmimisel oli kogu kastell ümbritsetud veega, taga järv mkülgedel laiad süvendatud kanalid, esiküljel aga veskitammiga paisutatud kunstlik järv. Juurdepääs peaväravale kulges kahelt küljelt tammiteed mööda. Mõisa suunduvate teede  äärde istutati tammealleed. Reljeefist tulenevad terrassidena laskuvad muruväljakud härrastemaja taga olid kujundatud regulaarstiilis ja põhimõtteliselt säilinud tänini. 19.s. II p. kui toimusid suured ümberehitused, täideti ka järve N- poolne sopp, laiendati parki loodusliku tammiku arvel vabakujnduslikuks. Terrasse täiendati uute istutustega, mis jätkasid regulaarkujundust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pargi rajamist alustati 18.s. keskel kui püstitati kastellilaadne mõisakompleks. Kujundati vabakujunduslikuks  ümber 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14081
name: Vastseliina piiskopilinnus vallikraaviga, 14-16 saj.
type: Linnus
alt_id: 585
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnuse vanim osa oli massiivne, ristkülikukujulise põhiplaaniga peatorn, millest säilinud osal. alusmüürid. Järgmisena rajati tornist N poole kolmest täisnurgi paiknevast tiivast koosnev pealinnus siseõuega keskel. Pealinnus on nüüdseks täielikult hävinud. 15. lõpul 16.s. algul rajati O-küljele uued tulirelvatornid. SO-nurga ümartorn omab kogu Vana-Liivimaa kaitsearhitektuuris unikaalset dekoori, eriti seinte ülaosas, kus krohvipõhjaga kaksikteravkaarsed nišid on kombineeritud sõõrpetikutega. Piki eeslinnuse müüre paiknesid majandushooned. Kompleksi ümbritses veel teinegi parhamilaadne ringmüür, väikese tellistest ümartorniga.(EA)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirilinnus Tartu piiskopkonna SO-osas, Vana-Liivimaad ja Pihkvat ühendava sõja- ja kaubatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajati 1342 ordumeister B. v. Dreilebeni initsiatiivil. Pealinnus valmis tõen. enne 1379. 
Tulirelvade levikuga kaasnesid ulatuslikud rekonstrueerimistööd. Esimesena püstitati arvat. NO-torn 15.s. lõpul. 16.s. I-poolest peaks pärinema ka SO-nurga ümartorn. 
Linnuse täiendamine kestis Liivi sõja puhkemiseni. Mõningaid rekonstrueerimiskavasid oli rootslastel ka 17.s. lõpul, kuid need jäi tõen. Põhjasõja tõttu realiseerimata.</span>


source: A
code: 14082
name: Piiri kõrtsihoone, 19 saj. I pool
type: ehitismälestis
alt_id: 586
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kahe talliga maakivist maanteekõrts. Hoone taga paiknev põiksuunaline juurdeehitus on tehtud suurtest tellistest. Kõrtsihoone mõõtmed: 56,3x13,4 m, eluosa 20,5 m, tallid 21,5 m ja 14,3 m, ulualuse sügavus 2,9 m.  Suurema kõrtsitoa pindala on 46 m2. Hoonel on tähelepandavalt kõrge kelpkatus.  Monumentaalse ehitise esifassaadi 2-osalist taandulualust on kaunistanud viis tüsedat kivist ümarsammast. Ulualuse keskel sissepääsu kohal on sügavam madalakaareline nišš. Ruumide planeeringus on kasutatud erandlikku võtet, kus  saks sai tellitud kauba läbi spetsiaalselt ehitatud luugi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub endise Vastseliina - Petseri maantee ääres, Vastseliina linnuse külje all.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I p.</span>


source: A
code: 14083
name: Piiri kõrtsi sepikoda, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hästisäilinud, maakiviseintega ehitis, kaetud laastukatusega(kelpkatus). Avad markeeritud punaste tellistega. Sissepääsuava pealt ümarkaarne, kahepoolsed uksed. Kasutatakse I-punkti ja muuseumina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel</span>


source: A
code: 14084
name: Rõuge kirik, 1730
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakiviseintega krohvitud saalruum, millele liitub massivne torn (kiiver taastatud pärast põlemist 1915), käärkamber S-küljel on hilisem lisand. Seest lihtne segmentakendega saalruum, millel puudub iseseisev kooriruum. Ulatuslikud ümberehitused toimusid  1860, mil kirik sai senisest 1m kõrgemad seinad ja peegellae (uuendatud 1913).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rõuge kirikukihelkond oli üks Eesti suuremaid. Praegusele kohale olevat ehitatud kihelkonna kivist peakirik 1550.a. Ehitust teostati Rõuge mõisniku Kurseli kulul, kes varustanud kiriku ka maaga. Enne seda olnud leerimaja kõrval väike puukirik. 
Esimene õpetaja oli Cristiern Henrici (1626-1627), teine Kaspar Lessias (1633-1657).
Põhjasõja ajal kannatas kirik tugevasti. 1729. a. hakati õpetaja Laudiese algatusel ehitama uut, mis oli praegusest madalam võlvideta hoone, ilma koori ja käärkambrita, kuid võimsa neljakandilise torniga. 15. augustil 1730.a pühitseti kirik Neitsi Maarjale.
Kirik sai 1854. a. oma oreli (eelmine oli 1836.a. renditud) ja R.v. Mühleni altaripildi "Kristus ristil". 
1860. a. tehti kirikuhoonele põhjalik remont. Kõrgendati seinu ja kirik kaeti peegelvõlviga.
Remonte on tehtud hiljemgi, olulisim ja põhjalikem 1924.a.
1930.a sai kirik ka vendade Kriisade poolt ehitatud uue, 31-registrilise oreli.</span>


source: A
code: 14085
name: Rõuge pastoraadi peahoone, 1842
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega, krohvitud kivihoone maakivivundamendil, kaetud s- kivi poolkelpkatusega. Räästa all karniis, avad markeeritud laiade krohviraamistusega. Peasissepääsu esine klaasveranda on hilisem.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1842.
Pastor Valter Viksi ajal (1922-1936) taastati purustatud pastoraat.</span>


source: A
code: 14086
name: Vana-Nursi mõisa peahoone, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone on kohati 1- kohati 2-korruseline, historitsitlik-eklektiline krohvitud kivihoone. Fassaadi liigendab kolmnurkfrontooniga keskrisaliit.  Dekooriks on peamiselt varaklassitsitlikud kujunduselemendid: pilastrid, valged krohviraamistused, liseenid, erinevar tahveldised, rustika. Sokkel rusteeritud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s IV v.</span>


source: A
code: 14087
name: Vana-Nursi mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagasihoidlik, keskmise suurusega park ümbritses kunagist härrastemaja. Suurelt teelt tõi peahoone ettejäävale väiksele lagedale  muruväljakule veidi murtud teljelt tee, mis ääristatud puudega. Peahoonest lõunasse jääv ala oli laskuva reljeefiga, vaadetega Uraojast paisutatud tiigile. Mõisakompleksi äärtele jäid erinevad majandushooned, millede juurdepääsuteed kujundasid ka teedevõrgu. Park ise oli lihtsa tagasihoidliku planeeringuga. Siiski on maja ümbrusse istutatud mõningaid võõrpuid ja erinevaid põõsarühmi. Vanad puud on suhteliselt heas seisukorras ja suurte dimensioonidega, mis annab pargile lisaväärtust. Kuigi mõisakompleks on aastaid olnud  hoolduseta ja poolmetsistunud,  on ala  koristustööde ja loodusliku uuenduse valikraiega võimalik kujundada pargiilmeliseks puistuks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14088
name: Vana-Nursi mõisa valitsejamaja, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne, väljaehitatud katusekorrusega, õhukese krohvikihiga maakivihoone. Kaetud viilkatusega. Avad markeeritud kaunistustega krohviraamistustega, nurgad liseenidega. Peasissepääs otsast, mille ees veranda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14089
name: Nursi vallamaja, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 587
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madala maakivivundamendi, vooderdatud ja värvitud seintega puumaja. Kaetud poolkkelpkatusega. Peasissepääsu esikülje keskel oli veranda. Säilinud on valgmikuga välisuks  ja 6-ruudulised laudluukidega aknad. Hoone vasakus tiivas asusid kantselei, vallavanema ja kohtu ruumid, paremas vallakirjutaja eluruumid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14090
name: Nursi magasiait, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 587
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvimata maakivihoone, kaetud kelpkatusega. Avad valgete krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14091
name: Sänna mäeveski, 18/19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 588
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tööstushoone mõõtmetega, massiivne krohvitud 2-korruseline kivihoone, mille ühes otsas on eluruumid. Kaetud lameda viilkatusega. Juurdeehitusena on tagaküljele lisatud maakividest mootoriruum.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Pärlijõe ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated 17.s. algusest. Kuulus Sänna mõisale, püstitati  arvatavalt 18.s. ehitati ümber 19/20.s. vahetusel.</span>


source: A
code: 14092
name: Sänna mõisa peahoone, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiplaanilt klassitsistlik, dekoorilt historitsitlik, suur liigendatud puithoone. Kaetud viilkatusega. Hoone keskosa on vanem, ühekordne, teda ääristavad risti pikiteljele ehitatud 2 kahekordet  risaliithoonet, mis eenduvad esifassaadis tugevalt, tagafassaadis vähem. Seinad vooderdatud horisontaallaudisega, omades rikkalikku historitsitlikku puidudekoori: mitmekordne räästa ehispits, eenduv räästakarniis, segment aknad piirdelaudadega. Avade raamistus on eriliselt detailiderohke. Esifassaadi külgrisaliitide ees olid kogu ulatuses puitverandad, millest kahjuks säilinud vaid üks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sänna ümbruse alad on kuulunud Vastseliina linnusele, mõisa asemel oli Pärlijõel paiknev veskikoht. Mõis rajati Sännale aastal 1586, esimesteks omanikeks olid Stanislaus ja Peter Nonhard’id. Hiljem kuulus mõis sajandeid von Budbergide suguvõsale, järgmiseks vahetas mõis mitmeid omanikke. Alates 1889. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Fuchside aadliperekonnale. Mõisa viimane omanik oli Karl von Fuchs. 1919. aastal mõis riigistati ja mõisa peahoonest sai rahvamaja. Hoones on vahepealsetel aastakümnetel asunud ka kolhoosikontor, sidejaoskond, raamatukogu, taidlusringid. Praegu asub mõisa peahoone ühes tiivas hooldekodu.
Praegune mõisahoone on rajatud vana puidust hoone asemele ning ehitatud kahes järgus aastatel 1810-1870. Härrastemaja on säilinud enam-vähem algkujul, kaotades vaid mõningaid puitpitsilisi kaunistusi. 
Esimese ehitusjärgu moodustab mõisamaja ühekordne madalam keskosa ning sellele annab kinnitust ka sama hoone osa alla jääv siil- ehk nahkvõlvidega kelder. Kogu interjöör ja hoone mõlemad kahekorruselised tiibosad on pärit tunduvalt hilisemast ehitusjärgust, dekoorielemendid viitavad 19. sajandi 80-ndatel laialt levinud nn vene suvemaja laadsele elamutüübile.</span>


source: A
code: 14093
name: Sänna mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park kahes osa. Peahoonega seotud osa moodustunud suurest neljakandilise põhiplaaniga ja  teedega raamitud esiväljakust, kus haljastus puudub. Peahoone taga lehiste ja lehtpuude rühmad. 
Pargi teise osa moodustab Pärlijõe järsul nõlval paiknev hoonestuseta terrassiline aed, mis algselt olid kujundatud alleedega, säilinud tänaseks ainult väheste fragmentidega. Seega on tegemist vana barokse pargiga, mis tänaseks praktiliselt hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud arvatavalt 19.s. algul.</span>


source: A
code: 14094
name: Sänna mõisa ait-kuivati, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud, 1-kordne maakiviseintega ehitis, mida katab poolkelpkatus. Karniis katuseräästa all, nurkadel liseenid, otsafassaadis vahekarniis. Aknad ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ja rekonstrueeritud 19.s. erinevatel etappidel.
</span>


source: A
code: 14095
name: Sänna mõisa tall-tõllakuur, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud, 1-kordne maakiviseintega ehitis, mida katab viilkatus.  Aknad ümber ehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ja rekonstrueeritud 19.s. erinevatel etappidel.
</span>


source: A
code: 14096
name: Sänna mõisa tall, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega, 1-korruseline, krohvitud kivihoone. Kaetud viilkatusega, omab lakatube hoone otstel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ja rekonstrueeritud 19.s. erinevatel etappidel.</span>


source: A
code: 14097
name: Sänna mõisa vesiveski, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väiksem, erinevatest materjalidest( lõhutud maakivid, tellis, tellispostide vaheline karkass-sein) ehitis. Hoonet katab vintskappidega viilkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ja rekonstrueeritud 19.s. erinevatel etappidel.</span>


source: A
code: 14098
name: Sänna mõisa laut, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk maakiviseintega hoone.  Aknaavad raamitud tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud ja rekonstrueeritud 19.s. erinevatel etappidel.</span>


source: A
code: 14099
name: Soe kõrtsihoone, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 595
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, liigendamata,  poolkelp kivikatusega hoone. Eluosa ees ulualune. Talli müürid on maakivist, eluosa seinad ristpalkidest. Elamuks ümberehitamisel on muudetud akende ja uste kuju, sambad hävinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Viljandi- Võru mnt-lt Osulasse viiva tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 14100
name: Soe kõrtsi ait, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, maakiviseintega, L- kujulise põhiplaaniga hoone. Kaetud viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14101
name: Järvere mõisa peahoone, 19/20 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 312K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlik orienteeritud neobarokile, ühekorruseline, mansardkorrusega, suhteliselt väike lubjatud tellishoone. Fassaadid liigendatud laiade dekoratiivses kujunduses akendega. Esifassaadil aktsenteerib voluudikujulise frontooniga neobarokne keskrisaliit. Hoonet katab eterniitkatendiga kelpkatus. Põhiplaanilt ristkülikukujuline, tagaküljele lisatud hiljem juurdeehitus.
(Ajalooline ülevaade 1983)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 20.s. algusaastail.
(Ajalooline ülevaade 1983)</span>


source: A
code: 14102
name: Linnamäe mõisa peahoone, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kahekordne eklektiliselt historitsitlik, krohvitud kõrgel soklil kivihoone, kaetud lameda viilkatusega. Räästakarniisi all ümbritseb kogu maja kitsas profileeritud vöö, sama ka korruste vahel. Esifassaadi kolmnurkviilus paiknev suur raidkivist Maydell´ide vapiplaat. Aknad ümbritsetud kitsaste krohviraamistusega. Akende kohal profileeritud murtud ehisfrontoonid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eraldati ühtede andmete alusel Vaabina mõisast 1748. paiku.
1835.a. sai mõis von Maydellide omandiks. Viimane omanik 1906. a parun Eduard Maydell. 1920. a mõis riigistati, 1921. a jagati ära. 1967. a asus siin Antsla Tarbijate Ühistu kauplus. Pikka aega olid mõisahoones sidejaoskond, raamatukogu ja sovhoosi osakonna kontor. 1993/94. aastast on mõis eravalduses.
Praegune peahoone valmis 19.s II poole keskel.</span>


source: A
code: 14103
name: Linnamäe mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur 10,54 ha, vabakujunduslik, ära kasutades looduslikku puistut. Park on orienteeritud peahoonele, kuid kompositsiooni tsentriks on ka vana perekonna matusepaik. Selle kahe punkti vaheline ala, mida põhjast piirab maantee, lõunast matusepaika viiv tammeallee, on kujundatud maastikku ja reljeefi arvestades üksikute puudegruppidega, jättes nende vahele suuri pargiaasu. Park lõpeb metsaga, kus paikneb matusepaik. Algselt oli pargist vaade peahoonele avatud kuni kilomeetri kauguselt. Praegu jätab park metsapargi mulje 
 Esiväljak oli avar, ebakorrapärane, ääristatud puudegruppidega. Tagaväljak, kui selline puudus. Siin oli sujuv üleminek maastikuparki, maantee ääres on see piiratud tammereaga ja üksikute tamme gruppidega. Praegu on hoone lähem ümbrus avatud. Peahoone ees kasvab võimas põlistamm. Mõisasüdamikku toob maanteelt lühike pärnaallee. Sissesõiduteest vasakul läheb üle oja valge kaares sillake.
Eraldi pargike on olnud üle maantee olevate hoonete juures. Suurem, eraldi eksisteeriv puudegrupp asub pargi lõunapiiril olevast tammealleest edelas, olles kaitsvaks ekraaniks kunagisele viljapuuaiale (idapool saluna kasvav pärna-tamme puistu, lõunapool tammede rida).
Pargi keskjoones olevas lohus on kolm põhjaveetoitelist tiiki. Peahoone juurest laskunud pinnas astangutena tiikide suunas. Tiikidest olevat moodustatud kaskaad, kus iga järgnev tiik olnud eelmisest veidi madalamal.
Matusepaika viiv tammeallee on kohati ühepoolne ning on ulatuslikult võsastunud. Teedevõrk pargis puudub.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Park rajati 19. sajandi viimasel veerandil</span>


source: A
code: 14104
name: Linnamäe mõisa tall-tõllakuur, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 314K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, massiivne, hästiproportsioneeritud maakiviehitis, kaetud lameda kelpkatusega. Sissepääsu ees ulualune, 5 kaaravaga kaaristuga selle ees. Kaaravad toetuvad 4le kitsaste kaarekandadega hästi proportsioneeritud neljatahulisele sambale, millel kitsas vöö ja lai  nelinurkne katteplaat kaarekanna all. Kaaristu sillustel, piilaritel, ustel ja akendel laiad valged krohviäärised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 14105
name: Linnamäe mõisa ait, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivne, puhasvuuk  maakivihoone. Kaetud lameda kelpkatusega. Kaarakende ümber laiad krohviraamistused. Hoone esifassaadi ees  ulualune, keskel suur kaaravadega kaetud uks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. keskel.</span>


source: A
code: 14106
name: Linnamäe mõisa valitsejamaja, 19 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike,  ühekorruseline, ilusate proportsioonidega krohvitud hoone. Väljaehitatud katusekorruse aknast kahele poole jäävad väiksed petik-ovaalaknad, teises otsas väiksed rombikujulised aknad.  Hoonet katab viilkatus. Viiluäärt kaunistab puitpits. Akendel säilinud luugid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14107
name: Sõmerpalu linnuse territoorium, 15/16 saj.
type: Linnus
alt_id: 589
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänaseks täielikult hävinud. Ühe  19.s. alguse plaaniskitsi järgi on siin olnud  piklik 4-nurkne kastell, selle ühes nurgas kvadraatne hoone, ülejäänud kolmes nurgas flanseeriv ümartorn. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu piiskopkonna S-piir kaitseks püstitatud linnustest, kuulus Kursellidele ja moodustas koos Vaabina ja Vana-Antslaga ühise kaitseahela. Esmamainitud 1555, purustati Liivi sõjas.</span>


source: A
code: 14108
name: Sõmerpalu mõisa peahoone, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tjuudorstiilis, kõrgel kivisoklil ühekorruseline liigendatud fassaadidega krohvitud telliskiviehitis plekist lamedate katustega.  N-poolses otsas jõulise aktsendina konsooltornikeste ning mašikuliifriisiga vaatetorn. Põhikorruse arhitektuuris on ülekaalus sümmeetriataotlus. Ruumilahendus anfilaadne. Fassaadid risaliitliigendusega, hilisklassitsistlikult tagasihoidliku dekooriga (hammaslõikega katusekarniis, aknapealsed karniisid) Torni ja elukorpust seob lai võlvitud kangialune läbikäik.
(ajalooline õiend, 1990)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisakeskuse olemasolu on pikem kui teistel ümberkaudsetel, vasalllinnus oli tegelikult mõisaomaniku- vasalli sõjaline tugipunkt ja ajalugu ulatub järelikult 16.s.
Preguseni säilinud härrastemaja ehit. 19.s. II poolel.
(Sõmerpalu mõisa ajalooline õiend, 1990)</span>


source: A
code: 14109
name: Sõmerpalu mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur 7,8ha, planeeritud vabakujundusliku planeeringu printsiipe järgides. Rahutu reljeefi ja kõrvalhoonete ebaansamblilisuse tõttu pole pargi tuumikut kui sellist välja kujunenud.
Peahoone lähim ümbrus on olnud kujundatud ehisaiana, eriti on see märgatav esiväljakuks oleval nõlval. Siin on aimatav terassidena peahoone poole langeva ehisaia olemasolu. Peahoone ees olev väike pargiosa piirnes varem puu- ja juurviljaaiaga. Praegu vana puuviljaaed metsistub.
Pargi põhiosa kujutab endast vabakujulist puudegruppide ja saludega kujundatud avamaastikku, mida sidus omavahel vabakujuline teedevõrk. Ta ulatus idas kuni veskini, lõunas haaras ta oma alla Harjumäel oleva tammiku, kus oli vaatepunkt ja teedevõrk.Harjumäe tammik on piiratud kahest küljest tammealleega. Üks allee kulgeb piki Sõmerpalu – Võru maanteed ning teine asub tammiku lõunaküljel.
Parki ilmestavad kaks kitsa kaelaga ühendatud tiiki. Võimalik, et need põhjaveetoitelised1 tiigid on pärit linnuse ajast. Varem härrastemaja ees asunud tiik andis võimaluse romantiliseks veepeegelduseks.(Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt on parki hakatud kujundama ilmselt looduslikust tammikust, mis asub pargi lääneosas. Tihe tammik koos painutatud pärnaalleega ongi pargi üks vanemaid osasid. Allee asub pargi põhjapiiril maantee ääres. Põlispuud on ka peahoonest kagusse jäävas puudegrupis (19. saj 30-ndad aastad). Kogu ülejäänud planeering ja istutused on kogu ansambli ümberplaneeringu ajast 19. sajandi 70.-80.ndatest aastatest.
</span>


source: A
code: 14110
name: Sõmerpalu mõisa piirdeaia postid, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valmistatud graniidist, saledad, vabavormiliselt neljkandilised. Maapinnast 0,6m kõrgused. Palistavad pikalt 4m tagant teeäärt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tahutud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14111
name: Sõmerpalu mõisa aednikumaja, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, krohvitud kivihoone, kaetud viilkatusega, ümberehitatud. Katusekorrus väljaehitatud, lisatud vintskapiga. Hoonele on lisatud kinnine trepikoda pääsuks ülakorrusele. Muudetud on akende  suurust ja jaotust. Omab tähtsust mõisakompleksi kuuluva hoonena.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14112
name: Sõmerpalu mõisa tall-tõllakuur, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, maakividest õhukese krohvikihiga viilkatusega kivihoone. Kummaski otsas veidi suuremad otsaehitused. Uksed kalasabalaudisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14113
name: Sõmerpalu mõisa kelder, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist seinte ja tellisvõlvidega kelder (jääkelder?) on osaliselt kahekorruseline, osaliselt maa-alune võlv-kelder kaetud pealt pinnasekihiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14114
name: Sõmerpalu mõisa viinakelder-elamu, 19 saj. II pool
type: Elamu
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur maakividest ja tellistest õhukese krohvikihiga suure kõrge viilkatusega keldrihoone. Millesse otsast sissesõit kõrge pandusega. Küljel suured pealt ümarkaarsed ja tellistega raamistatud kahepoolsed uksed. Hoone otsas hilisem, väike, lihtne, ühekordne puithoone. Kaetud viilkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14115
name: Sõmerpalu mõisa karjalaut, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikad, lõhutud maakivist lauda (talli?) hooned, mis kokku 3 hoonega moodustavad kastellilaadse süsteemi. Pealt kaetud viilkatustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14116
name: Sõmerpalu mõisa ait, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kõrge, krohvimata maakivihoone, kaetud viilkatusega. Avad ümbritsetud punasest tellistest dekoatiivraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14117
name: Sõmerpalu mõisa valitsejamaja, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 317K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, tellistest õhukese krohvikihiga ja mitmete juurdeehitustega ühe, kohati kahe korruseline, viilkatusega hoone. Mitmed puidust juurdeehitused ja veranda hilisemad. Esifassaadi keskosas frontoonselt etteulatuv keskosa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p. hiljem korduvalt ümberehitatud.</span>


source: A
code: 14118
name: Sõmerpalu mõisa sepikoda, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, punasest tellisest ja maakividest krohvimata kivihoone, kaetud viilkatusega. Avad ja nurgad ilusate laiade punasest tellisest raamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14119
name: Sõmerpalu mõisa viinavabrik, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud kiviehitis, mis kaetud viilkatusega. Esialge hoone on küll ümberehitatud, kuid olemas olev heas seisukorras. Hoones asub pood.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14120
name: Urvaste kirik, 15 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 590
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-löövilise algkiriku kolme traveega pikihoone on lühike, ruudule lähedase põhiplaaniga. Faasitud nurkadega ristikujulise põiklõikega jässakad piilarid, mis talumitsooni markeerimata lähevad üle madalateks arkaadiateks, lähtudes Läti 13.s. kirikute eeskujudest. Valgmikaknad asetsevad erandlikult paarikaupa. Võlvide kohta lähemad andmed puuduvad. Kõrgseinu toetasid külglöövide kohal 3-nurksed tugiviilud, mis on geneetiliselt seotud Tartu ehitistega. Kitsas kõrge võidukaar ühendas pikihoone kvadraatse, kesklöövist laiema kooriga, mille seinu liigendasid arvukad niššid. Pikihoone laiune W-torn on uusaegne, tema täpne ehitusaeg pole teada. Pärast rekonstrueerimist vana koor ja pikihoone lammutati ja hoonet pikendati kahe travee võrra, mis kujunduselt järgivad vana pikihoonet. Iseseisev kooriruum puudub, altar asetseb pikihoone O-poolseimas (uues) võlvikus. Uue O-seina taga paikneb 2-ruumiline käärkamber. Rekonstrueerimisel eraldati tornialune võlvik pikihoonest. Interjöör on neogooti vormides. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmamainitud 1413, ehit. tõen. 14.s. alguses. Rekonstrueeritud 1889.</span>


source: A
code: 14121
name: Vaabina linnuse territoorium, 15/16 saj.
type: Linnus
alt_id: 591
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>0,5 ha suurune väljavenitatud kujuga linnuseala, mis paikneb Antsla - Vaabina maantee äärsel kõrgendikul, Vaabina mõisa hoonete vahe. Maastiku reljeef on künkana tõusev, mille lõunaküljel asub kaheastmeline kallas, mis näib kunstlikult kaevatuna. Samasugune järsak asub künka idaservas. Läänepoolsel serval võib aimata vaevumärgatavat kraavi aset. Linnuse müürid ei ole säilinud. Linnuseala paikneb endises Vaabina mõisa pargis. Antsla-Vaabina tee trass viidi läbi endise mõisapargi 1967. aastal. Linnuseala on osaliselt kõrghaljastatud, millest valdav osa on lehtpuud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu piiskopkonna S-piir kaitseks püstitatud linnustest, kuulus Tiesenhausenitele ja moodustas koos Sõmerpalu ja Vana-Antslaga ühise kaitseahela. Mainitud 1555 ja 1587, purustati Liivi ja Poola-Rootsi sõdades.</span>


source: A
code: 14122
name: Uue-Antsla mõisa väravapostid, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 322K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärased, tahutud, eri suurusega maakiviplokkidest kõrged väravapostid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpul.</span>


source: A
code: 14123
name: Mõniste-Ritsiku kirik, 1855
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõniste-Ristiku Ristija Johannese kirik. Historitsistlik, piklik kellatorni ja apsiidiga kolmeosaline rõhtpalkehitis. Sümmeetriline kesktelje suhtes. Torne 2 - 4-tahulisel alusel 8-tahulised, telkkiivriga. Laudis värvitud tumepunase ja valgega, peasissekäigu ees sammastega varikatus. Ikonostaas on historitsistlik, lihtne.
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1855. Restaureerimistööd 1987.</span>


source: A
code: 14124
name: Sänna postijaam, 19 saj. I pool
type: ehitismälestis
alt_id: 592
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud 3-kaarelise ulualusega tüüpprojekti väikevariandi järgi. Seinad tellistest, krohvitud, kaetud kõrge s-kivi poolkelpkatusega. Katuse poolviile piiravad tugeva profiiliga karniisid ja lai simss. Akna ja ukseavasid ümbritseb krohviääris. Aknad kõrged, tahveluksed valgmikuga. Planeering on lihtne  ja selge. Hoone jaotub vahekojaga kaheks, sellest paremale jäävad jaamapidaja töö- ja eluruumid ning mantelkorsten-köök, vasakule neli ruumi reisijatele. Seinad ja laed on krohvitud, põrandad laudadest. (EA)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Postijaam paikneb Võru-Valga maantee idaküljel Kangstis, Jaama bussipeatuse lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valmis 1836, asendades 1834 tulekahjus hävinud vana (18.s. I p.) puidust hoonet.

Postijaamade ajaloost
Vanim kirjalik ürik sidepidamise algete kohta Eestis on ordumeister Volter von Plettenbergi poolt 1552 muhulasele Hanskele antud vabaduskiri, mis vabamehe Hanske ja tema järglased orjusest vabastamise kõrval ka esimesteks postivedamiskohuslasteks tegi. Regulaarsema postiside loomine Eestimaal on seotud Rootsis 20.02 1636 väljaantud postimäärusega. Ametisse pandi postikäskjalad, kes küll asendati 1643 kiiremate postiratsanike ehk postiljonidega. Reisijate ja posti vedu toimus tasu eest. Kavandati postijaamade võrgu loomine 2...4 miiliste (15...30 km) vahemaade järgi, kuid selle teostumine toimus aeglaselt. 1649 ja 1651 anti eeskirjad kõrtside ehitamise kohta maanteede äärde, mille järgi kõrtsid pidid kujunema hobupostijaamadeks ja asendama senist talurahvale koormavat küüdikohustust. Baltimaadel oli maanteekõrtside võrgu loomine rüütelkondade kohustuseks. See edenes visalt ja riik kordas seadust veel 1670, 1693 ja 1697.aastal. Rootsi aja lõpuks oli Eesti aladel loodud riiklik postikorraldus. 1672 ja 1688.aasta teede kirjelduse järgi oli kõrts-postijaamadega varustatud Tallinn-Pärnu, Tallinn-Keila- Haapsalu ja Tallinn-Narva maantee. Posti ja reisijate vedu oli aeglane kuna liiguti ainult päeval. 
18. sajandi I poolel korraldas Vene valitsus postiasjanduse ümber. 1714 avati postiliiklus Peterburi ja Riia vahel Narva ja Tartu kaudu. 1775. aasta seadusega loodi riiklikud postiametid. Postiameti üheks tähtsaks ülesandeks reisijate veol posthobustega oli postimajade ehitamine, mis pidi kindlustama reisijatele öömaja. Selliste majade ehitamine algas Peeter III valitsusajal. 18.sajandil ehitati postijaamu puidust, 19.sajandil põhiliselt kivist. 
Postijaamade asukohad olid 19.sajandi alguseks kujunenud kohtkindlaks, vahemaad oli 20...30 kilomeetrit. 19. sajandi alguses ehitatud postijaamad olid mõjutatud 1806. ja 1819. aastal kehtestatud tüüpprojektide kasutamise seadusest.</span>


source: A
code: 14125
name: Sänna postijaama postipoiste elamu, 19 saj. I pool
type: Elamu
alt_id: 592
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike tellistest krohvitud hoone. Kaetud poolkelpkatusega , omabes laiu karniise kelba- ja räästa all. Avad markeeritud laiade krohviraamistustega. Karniis ka vahevööl. Säilinud ümberehitatmata kujul.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Võru-Valga maantee idaküljel Kangstis, Jaama bussipeatuse lähedal, Sänna postijaamast 20 m põhjas. Maanteest eraldab mõlemat hoonet kuusehekk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 14126
name: Vana-Roosa mõisa ait-kuivati, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 319K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge, kahekordne telliskivihoone, mille seinad õhukese krohvikatte all. Hoonet katav kõrge viilkatus. Hoone üks otsafassaadidest seinapindadest liigendatud 6 liseeniga. Soklikorrusel paikneb samas osas kahe ja kummalgi küljel 1, kaaristuga ulualune. Kõrgeid kaari kannavad kolm massiivset kivitulpa. Kõrgele hoonele liitub madal ühekordne otsaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14127
name: Vana-Roosa mõisa aidamehe maja, 19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 319K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne kahekorruseline tellishoone, osaliselt krohvitud. Kaetud kõrge kelpkatusega. Nurgad kujundatud  laiade liseenidega, mida lõikab vahekarniis. Esifassaad suurte nelunurksete väravatega või kaarpetikutega ja -avadega. Eluriimidel  väiksed kitsad aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel</span>


source: A
code: 14128
name: Roosa kirik, 1893
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Roosa Jakobi kirik. 
Historitsitlik, omanäolise arhitektuuriga hoone. Pikihoonega liitub W-torn ja O-s käärkamber. Massiivseile maakivist seintele on ümarkaarsete akende ja tellisdekooriga antud neoromaani kujundus. 4-tahuline kolmnurkviiludega torn on  stiiliühtne. Puidust katusekonstruktsioon on siseruumile avatud. Puitpilastrile toetuvaid sõrestikke kaunistavad neliksiirud. Kantsel ja oreliväär on kujundatud neoklassitsistlikus stiilis. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1893, arh. R.Guleke proj. järgi, vana 1848 püstitatud puukiriku asemele.</span>


source: A
code: 14129
name: Illi mõisa vesiveski, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 311K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kõrgel maakivisoklil rõhtpalkhoone, kaetud poolkelpkatusega. Uksed erinevatel tasanditel: vilja vastuvõtt nn. teralael, toodangu väljastamine nn. veskipõrandal.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Piusa jõkke suubuval ojal, kuuludes Illi karjamõisa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi teisel poolel ehitatud veskihoone kuulub Illu karjamõisa kompleksi. Suuremate ümberehitusteta oli veski kasutuses kogu Nõukogude perioodi.</span>


source: A
code: 14130
name: Illi mõisa moonakatemaja, 19 saj. I pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ühekorde krohvitud kivihoone, kõrgel maakivisoklil. Kaetud poolkelpkatusega, omades lakatube hoone otstel. Räästa all lai karniis. Avad laiade krohviraamistustega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. I poolel.</span>


source: A
code: 14131
name: Vana-Saaluse mõisa vesiveski, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 320K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhiosas 2-korruseline, viilkatuse ja krohvitud fassaadiga maakivist ja tellisest veskihoone, mille teisel korrusel asuvad eluruumidega. Hoone on ansambli keskosa kujundava veskipaisu serval. Avad paiknevad korrapäraselt ja on koondatud hoone esifassaadile. Avatäited on puidust. Väikeste mõõtmetega hoone teisel korrusel olid möldri eluruumid. Hoone all on pinnasereljeefi järgiv maakivist poolkelder. Hoone seinad on tellisest ja kaetud krohviga. Esifassaadil paikneva ukse kohal on poolkaare kujuline orv. Sama motiivi on kasutatud hoone viiluväljal oleva aknaava kujunduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis rajati 16. sajandi keskpaiku. Vanimad kirjalikud teated Saaluse mõisast pärinevad 1540. aastast, kui mõis läänistati Reinhold Salisele, kelle järgi on mõis saanud ka oma nime. Liivi sõjas tõenäoliselt  kannata saanud mõis rajati 17. sajandi alguses uude asupaika ning sai nimeks Uue-Saaluse. Endine peamõis muutus karjamõisaks ja sai nimeks Vana-Saaluse. Alates 17. sajandi keskpaigast kuulusid mõlemad mõisad Glasenappide suguvõsale. Mõisate viimasteks maareformi eelseks valdajateks olid Maydellid. 1894. aastal sai Vana-Saalusest ka uuesti peamõis. 1919. aasta maareformi järel asusid mõisa rahvamaja ja algkool. Kool ja rahvamaja lõpetasid tegevuse 1960. aastatel. Karjamõisa hoonestus pärineb 19. sajandi teisest poolest. Veski sisseseade 1872. aastast. Mõisa ajaloolised saksakeelsed nimed on Waldhof ja Althof.</span>


source: A
code: 14133
name: Vana-Saaluse mõisa ait-kuivati, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatuse ja krohvimata fassaadiga maakivist ja punasest tellisest majandushoone. Hoone paikneb mõisaansambli keskosas veskipaisu juures. Avatäited on puidust. Hoone vanem osa on ehitatud maakividest ja uuem puhta vuugiga laotud tellisest. Valmimise järgselt oli hoone esifassaadi keskteljel lai katusepinnast väljaulatuv kolmnurkfrontoon, mille all lai ja sügav ulualune, mis oli ääristatud kahe paarissambaga ning  toetatud keskelt veel kahega. Lihtsad ümarsambad olid laotud puhta vuugiga tellisest. Ulualuse lagi oli toetatud tugeva talastikuga. Hoone räästa all oli profileeritud telliskarniis. Algsed aknad olid väikesed ja lameda kaarega. Väljaehitatud lakakorruse aknad paiknesid otsaviiludes ja keskses kolmnurkfrontoonis. Otsaviilude aknad on rombikujulised. Hoone keskosa on sisse vajunud ning püsti on vaid müürid otsaviiludega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis rajati 16. sajandi keskpaiku. Vanimad kirjalikud teated Saaluse mõisast pärinevad 1540. aastast, kui mõis läänistati Reinhold Salisele, kelle järgi on mõis saanud ka oma nime. Liivi sõjas tõenäoliselt  kannata saanud mõis rajati 17. sajandi alguses uude asupaika ning sai nimeks Uue-Saaluse. Endine peamõis muutus karjamõisaks ja sai nimeks Vana-Saaluse. Alates 17. sajandi keskpaigast kuulusid mõlemad mõisad Glasenappide suguvõsale. Mõisate viimasteks maareformi eelseks valdajateks olid Maydellid. 1894. aastal sai Vana-Saalusest ka uuesti peamõis. 1919. aasta maareformi järel asusid mõisa rahvamaja ja algkool. Kool ja rahvamaja lõpetasid tegevuse 1960. aastatel. Karjamõisa hoonestus koos ait-kuivatiga pärineb 19. sajandi teisest poolest. Hoone on alates 1960. aastate lõpust või 1970. aastate algusest seisnud varemeis. Mõisa ajaloolised saksakeelsed nimed on Waldhof ja Althof.</span>


source: A
code: 14134
name: Vana-Saaluse mõisa moonakatemaja 1. , 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 320K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1-korruseline, historitsistlikus stiilis, viilkatuse ja puhta viigiga laotud fassaadiga tellisest eluhoone, mis paikneb kompleksi servas teistest hoonetest eemal. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Hoone seinapindu liigendavad laiad liseenid. Otsafassaadil jagab kaheks nelinurksete orvadega vahekarniis. Dekoratiivne karniis on ka otsaviilu räästas. Viilu tipus on ümaraken, mille all kaks sümmeetriliselt paiknevat ümarkaarset aknaava.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõis rajati 16. sajandi keskpaiku. Vanimad kirjalikud teated Saaluse mõisast pärinevad 1540. aastast, kui mõis läänistati Reinhold Salisele, kelle järgi on mõis saanud ka oma nime. Liivi sõjas tõenäoliselt  kannata saanud mõis rajati 17. sajandi alguses uude asupaika ning sai nimeks Uue-Saaluse. Endine peamõis muutus karjamõisaks ja sai nimeks Vana-Saaluse. Alates 17. sajandi keskpaigast kuulusid mõlemad mõisad Glasenappide suguvõsale. Mõisate viimasteks maareformi eelseks valdajateks olid Maydellid. 1894. aastal sai Vana-Saalusest ka uuesti peamõis. 1919. aasta maareformi järel asusid mõisa rahvamaja ja algkool. Kool ja rahvamaja lõpetasid tegevuse 1960. aastatel. Karjamõisa hoonestus pärineb 19. sajandi teisest poolest. Moonakatemaja on tõenäoliselt ehitatud 19. sajandi lõpus. Mõisa ajaloolised saksakeelsed nimed on Waldhof ja Althof.</span>


source: A
code: 14135
name: Vastseliina mõisa kabel, 18/19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 321K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ruudukujulise põhiplaaniga hoonel on tagasihoidliku barokse paisutusega kiiverkatus, mille tippu ehib tuulteroos. Dekoor on varaklassitsistlikult lakooniline ning korrektselt teostatud. Akendeta seinapindu rütmistavad paarispilastrid nurkadel. Portaal on kujundatud karniisi kandvate pilastritega. Plekkuksi kaunistavad diagonaalpõõnad, rosetid ja kukusildid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18.s. IV v. Liphartite perekonna matusepaika.</span>


source: A
code: 14136
name: Vastseliina kirik, 18-20 saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahe eriilmelise hooneosaga maakirik. Vanema osa lihtsad krohvitud seinad on kontrastiks uue osa dekoratiivsetele seinamüüridele, mida kaunistavad telliskarniisid, akna piirde ja tugipiilarid. Üldise ruumipildi määrab siseruumile avatud puust katusekonstruktsioon. Altar, oreliväär ja kantsel on neogooti stiilis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1772 valmis vana puukiriku asemele uus kirk, millel barokk-kiivriga torn. 1901 lisati hoonele arh. R.Pohlmanni projekti järgi historitsistlik ristlööv, polügonaalne koor ja käärkamber.</span>


source: A
code: 14137
name: Vastseliina pastoraadi peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik, ühekordne, poolkelpkatusega krohvitud kivihoone.  Väliskujundust iseloomustavad profileeritud räästakarniis, laiad pilastrid ja akende krohviraamistused. Väike osa  majaalust on ristvõlvlagedega keldriga. Katusekorruse vintskapid, veranda sissepääsu ees on hilisemad. Ka anfilaadsed ruumid ehitati 1940 a-il haigla tarbeks ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1800 paiku.</span>


source: A
code: 14138
name: Vastseliina pastoraadi ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk krohvimata maakivihoone, mille nurgad avad markeeritud tellistega. Kaetud poolkelpkatusega, mis esifassaadis eendub  ulatuslikult ja moodustab  konsooltaladele toetuva ulualuse. Otsas hilisem omamoodi puitehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II poolel.</span>


source: A
code: 14139
name: Võru Katariina kirik, 1788-1793
type: ehitismälestis
alt_id: 582
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Barokisugemetega varaklassitsistlik, ühelööviline, krohvitud kivihoone. Barokselt jõulises liigenduses massiivne telkkiivriga W-torni iga külje segmentfrontooni all  on ajanäitaja. Külgfassaadid liigendamata, ümarkaarsed aknad petikniššides. W-fassaadi peasissepääsu raamistavad paarispilastrid ja kolmnurkfrontoon.(EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1788-93. arh. Chr. Haberland Riiast. (EA)</span>


source: A
code: 14140
name: Võru Jekateriina kirik, 1789
type: ehitismälestis
alt_id: 583
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võru Püha Jekateriina kirik. Klassitsistliku silueti ja detailidega, ladinaristikujuline, kolmelööviline, apsiidiga, kellatorniga ja keskkupliga krohvitud tellisehitis. Kellatornil 2-osaline sujuva kontuuriga tervatipuline kiiver. Pikihoonel tambuur ja kuppel, mis lõpeb laterna ja sibulkupliga. Fassaad liigendamata, värvitud ookerkollaseks ja valgeks, sissepääsude kohal kolmnurkfrontoonid ning kaaraknad petikniššides. Ikonostaas neobarokne, kolmeosaline. 
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1793-96. Projekt. arvat. arh. M.Schons, ehitusmeister J.K Otto
(õigeusukirikute inventariseerimine, 1987; EA)</span>


source: A
code: 14141
name: Pangahoone, Võru, Tartu 25, 1938
type: ehitismälestis
alt_id: 309K
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3- korruseline krohvitud tellishoone. Kaetud kõrge kelpkatusega. Tagasihoidliku dekoori ja selge vormiga. Peafassaadi kujundavad II korruse operatsioonisaali kõrged aknad, nede kohal Saaremaa dolomiidist bareljeefid (skulptor A. Kaasik). Alumisel korrusel kauplused, kolmandal bürood.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1938 Eesti Panga Võru osakonna hooneks. Arhitektid E.J. Kuusik ja A. Soans.</span>


source: A
code: 14142
name: Kirumpää linnus, 14/15 saj.
type: Linnus
alt_id: 594
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ruudukujulise põhiplaaniga 42x45 m kastelli ruumid asuvad kolmes tiivas ümber pikliku siseruumi. Vanim osa on paksude müüridega 14x10 m suurune majalinnus, mis jäi hilisema kavatise kirdenurka. Ehitistevaba neljanda küljega piirnes väike trapetsikujuline eeshoov. Linnusesse pääses eeshoovi kaudu läbi väravahoone läänemüüris. Põhjatiivas paiknes arvatavalt suurem saal, vanimas majalinnuses kabel. Linnuse ida- ja lõunatiivas olid väiksemad ruumid. Edelanurgas paiknes hilisemal ajal ümar suurtükitorn, kirde- ja kagunurkades väiksemad 4-tahulised kaitsetornid. Lääneküljes paikneva eeslinnuse värava ees oli väheldane 5-nurkne bastion. Linnuse müürid olid tahumata maakividest ja tellistest. Koos keldritega oli linnus tõenäoliselt 3-korruseline. (Kalvi Aluve, 1999)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13. sajandi lõpul või 14. sajandi algul püstitati linnuse kohale majalinnus, mida on esmakordselt mainitud 1322. aastal. 15. sajandiks saavutas kastellilaadne linnus oma mõõtmed. (Kalvi Aluve, 1999)</span>


source: A
code: 14143
name: Väimela mõisa peahoone, 18-20 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 596
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone on 2-korruseline, historitsitlik-eklektiline. Esifassaadi liigendab astmikfrontooniga keskrisaliit. Tagakülje terrass-treppi flankeerivad risaliite imiteerivad väljaehitised. Dekooriks on peamiselt varaklassitsitlikud kujunduselemendid: pilastrid, medaljonid, girlandid, tilgutid. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated  mõisast 1590. 1744. a kinkis keisrinna Jelizaveta osa endise Kirepi lossi maa-alast krahv Bestužev-Rjuminile, kes selle müüs 1749.a Charlotte Amalie von Müllerile, see omakorda müüs edasi 1757. a oma väimehele Gotthard Johann von Müllerile. Omanikud vaheldusid (V. Schulmann, von Rehbeinder). Härrastemaja ehitatud Richterite ajal 18.s. lõpul 19.s. algul. Üks tiibhoonetest oli valitseja- teine teenijatemaja. 1870. a ostis mõisa J. C. von Loewen. Tänaseni säilinud historitsitlik-eklektiline väliskujundus pärineb 19.s. II p. osal ka 1920.a.-te algusest. 1919. a mõis riigistati. Tulekahjud 1919. ja 1950. a-il.  1920. a anti mõisa südamik Võru põllutöökoolile. 1922. a toodi kool uuesti ülesehitatud  peahoonesse, kooli nimeks Väimela Põllutöökool. Kool on kandnud erinevaid nimesid kui asub peahoones tänini.</span>


source: A
code: 14144
name: Väimela mõisa park
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Park on suur 11,64ha, kujunenud kahes osas. 
 Esiväljaku moodustab (praeguseks piklik) sissesõiduteega ümbritsetud muruväljak. 
Härrastemaja  ja järve vahele jääb laskuvate terrassidega regulaarpark, mis on liigendatud pea ja kõrvaltelgedega. Park on häärberiga ühendatud kõrgemalt terrassilt laskuva suurte vaasidega flankeeritud laia kivitrepiga. Kivimüüriga kindlustatud astangu juurest laskub pinnas Väimela Alajärveni. Osaliselt eraldas tagaväljakut järvest painutatud pärnadest allee. 
19. sajandi lõpus on parki täiendatud vabakujuliste puudegruppidega, mis põhiliselt asuvad järve ja kõrvalhoonete vahel. Pargi teedevõrk on kujunenud juhuslikult.
Põhipuuliikideks pargis on harilik pärn, vaher ja tamm. Okaspuudest lehised ja alpi seedermännid.(Pargiankeet, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Regulaarpark on rajatud ilmselt 18.s. lõpul, kui ehitati peahoone ja tiivad. 
1870. a ostis mõisa J. C. von Loewen1, kelle poolt on rajatud nii tänaseks säilinud vabakujunduslik park kui ehitatud uus peahoone koos enamuse kõrvalhoonetega.</span>


source: A
code: 14145
name: Väimela mõisa teenijatemaja, 18 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal ühekordne, peahoonega samas, historitsislikus stiilis kivihoone. Ühendatud peahoonega karistuga. Kolmnurkfrontooniga ja keskrisaliidiga. Dekooriks varaklassitsistlikud kujunduselemendid: kandelüüridega pilastrid, krohvirustika, laineornament jms.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated  mõisast 1590.   Teenijatemaja ehitatud Richterite ajal 18.s. lõpul 19.s. algul. </span>


source: A
code: 14146
name: Väimela mõisa valitsejamaja kellatorniga, 18 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Madal ühekordne, peahoonega samas stiilis kivihoone , pealt kaetud kelpkatusega, otsas kolmekorruseline kellatorn. Ühendatud peahoonega karistuga. Kolmnurkfrontooniga ja keskrisaliidiga. Dekooriks varaklassitsistlikud kujunduselemendid: kandelüüridega pilastrid, krohvirustika, laineornament jms.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad teated  mõisast 1590. Valitsejamaja ehitatud Richterite ajal 18.s. lõpul 19.s. algul. </span>


source: A
code: 14147
name: Väimela mõisa tall-tõllakuur, 1903
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, eest kaaristuga kõrge poolkelpkatusega, krohvitud maakiviehitis. Millele liitub krohvimata väiksem otsaehitis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälesti asub Väimela mõisa kompleksis, mõisa peahoonest sadakond meetrit kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehit. 1903.</span>


source: A
code: 14148
name: Väimela mõisa vankrikuur, 1885
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, maakivi seintega tallihoone, kaetud  kõrge poolkelpkatusega. Pealt ümarkaarsed avad ja nurgad punasest tellisest markeeringuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. IV v.</span>


source: A
code: 14149
name: Väimela mõisa ait
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, kaaristuga krohvitud maakivi aidahoone, kaetud kõrge eterniit poolkelpkatusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14150
name: Väimela mõisa piirdemüürid, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrged (h 2,5m) maakividest ja tellistest piirdemüürid, pealt S-kiviga kaetud ühepoolse kaldega. Piiravad karjahoove teest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14151
name: Väimela mõisa aedniku kuur, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike, krohvitud kivihoone, kaetud kõrge viilkatusega. Katusealuse otsaviil laudisega ja väikeste dekoratiivsete akendega.  Fassaadid dekoreeritud liseenidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14152
name: Väimela mõisa jääkelder, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vanal, keldril paiknev 2-korruseline historitsitliku väliskujundusega, keskmise suurusega, täiskelpkatusega krohvitud kivihoone. Tagafassadil selgelt näha kelder. Hoone dekooris varaklassitistlikud kujunduselemendid: krohvirustika, risaliidid, keskteljel kolmnurkfrontuun, laiad krohviraamistused jms.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kelder ehitatud arvatavalt 19.s. algul, elamu sellele 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14153
name: Väimela mõisa puutöökoda, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>T - kujulise põhiplaaniga 1, osaliselt kahekorruseline puit ja kivihoone. Hoonet katavad poolkelpkatused, mille räästa all lihtne puitkarniis. Hoone esimene korrus krohvitud kivihoone. II korrus vooderdatud puitlaudisega. Kiviosa avade ümber krohvikarniisid.  Hoonel on 20.s. II poolel tehtud sobimatuid juurdeehitusi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14154
name: Väimela mõisa meierei, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Omapärane, teistest hoonetest erineva arhitektuuriga, punasest tellisest hoone, mida katab lame viilkatus. Fassaadi ehivad liseenid millel omakorda heledad tahveldised. Hoone on ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19s. lõpul 20.s. algul</span>


source: A
code: 14155
name: Väimela mõisa laut, 1882
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline, viilkatusega krohvimata fassaadiga raudkivist ja punasest tellisest massiivne laudahoone. Hoone paikneb kompleksi serval Võru-Põlva maantee ääres. Hoone otsafassaad on suunatud mõisasüdame poole. Avad paiknevad korrapäraselt. Avatäited on puidust. Dekoratiivse raudkividest soklikorrusele toetub punastest tellistest lakaosa. Tellisseina liigendavad paarikaupa paigutatud liseenid ning kaks põhjapoolsel viiluväljal paiknevat ümarakent. Laudaossa viivad suuremad sissepääsud lõunapoolsel otsafassaadil ning väiksemad hooviküljel. Lakaossa pääseb läbi kahe laia ukseava laudahoone põhjapoolses otsaseinas. Korruste vahel on puidust talalaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõisa on rajatud 1580. aastatel. Alates 1791. aastast kuulus mõis Richterite suguvõsale, seejärel alates 1870. aastast Löwenitele. Peahoone valmis 19. sajandi alguses. 1919. aastal hoone põletati ja taastati muudetud kujul 1922. aastaks. Hoone praegune ilme pärineb 1950. aastate ümberehitustest. Mõisa laut on ehitatud 1882. aastal. Mõisa ajaloolised saksakeelsed nimed on Alt-Waimel ja Weimel.</span>


source: A
code: 14156
name: Väimela mõisa moonakatemaja 1. , 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikk, krohvimata maakivihoone, kaetud kõrge poolkelpkatusega. Aknad ümberehitatud.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14157
name: Väimela mõisa moonakatemaja 2. , 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teisest moonakatemajast väiksem ja vähem ümberehitatud,
krohvimata maakivihoone, kaetud kõrge ühelt poolt poolkelpkatusega, teinselt poolt viiluga. Aknad markeeritud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. II p.</span>


source: A
code: 14158
name: Väimela mõisa moonakate karjalaut, 1889
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suured maakivist laudavaremed. Katus puudub. Avad ja nurgad laia punasest tellisest markeeringuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1889.</span>


source: A
code: 14159
name: Väimela mõisa kõrts, 18-19 saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krohvitud kivihoone, kõrge poolkelpkatusega. Avad markeeritud heleda krohviraamistusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 18-19.s. vahetuse paiku.</span>


source: A
code: 14160
name: Väimela mõisa küün , 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, kõrgete seintega ja kõrge viilkatusega maakiviehitis. Otsaviil laudisega. Ümberehitatud. Säilinud ilusad punasest tellisest ja maakividest postid, millede vahel olnud puitseinad. Säilinud ka kaks kõrget, sissepääsuväravat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. lõpus.</span>


source: A
code: 14161
name: Väimela mõisa saeveski, 1876
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiivne T-kujulise põhiplaaniga maakividest, tellistest enamuses krohvimata kiviehitis. Kaetud viilkatusega. Ümberehitatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1876.a.</span>


source: A
code: 14162
name: Väimela mõisa masinarehi, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
alt_id: 597
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, massiine,T-kujulise põhiplaaniga, küüniga sarnane ehtitis. Kaetud viilkatusega. punasest tellisest ja maakividest postide vahed olnud varem ilmselt laudisega, nüüdseks silikaatplokkidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. IV v.</span>


source: A
code: 14163
name: Väimela mõisa Matussaare kabel, 19 saj. II pool
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitistlik omapärane 4-nurkne, kolme poolringilise apsiidiga punasest tellisest ja maakividest templitaoline kabel. Sissepääsuava markeeritud kahe madala tuffist ümarsambaga  Keskelt kupliga, seest seintel, säilinud arvukalt maalingute fragmente (loetavad akantuse lehed jm. juugendlik lillornamentika). Kabel seisab varemetes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>J. C. Loeweni sugukonna matusepaik Väimela mõisas on õnnistatud 1875. a. Purustatud enamlaste poolt 1919. a. Seisab varemetes tänini.</span>


source: A
code: 14175
name: Ratasrist, 17.saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 696
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muinsuskaitse all alates 1973. a., vabariikliku tähtsusega kunstimälestis nr. 696.</span>


source: A
code: 14401
name: Jõelähtme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ümbritsetud 1-1,5 m korguse paekivilaotisega, seest piire pinnasega peaaegu tasa,kohati seestpoolt piirde korgus kuni 0,40 m., ilmselt on kalmistu seestpoolt piiret mullaga täidetud. Piirete peale visatud prahti, kohati piire lagunenud, kagunurk uuesti laotud. Lääneküljel kolmekäiguline paekivist väravaehitus, pealt kaetud paeplaatidega, ilma väravavoredeta. Kalmistuteed puuduvad, idaosas tehtud moned uued teed. Kalmistu idaosas ilmselt juurdeloige, jälgitav kunagise kalmistupiirde alus. Tähiste poolest väga rikas kalmistu: hulganiselt sepis- ja valutähiseid, moned sepisaiad, kiviristid, üksikud graniittähised. Idaküljel piirdepeal prahihunnikus moned äravisatud ristid, kaevu juures puu najal kolm risti, siin-seal vedeleb maas metallriste. Kalmistu on hooldamata, korrast ära, vosa küll ei ole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu vanus on teadmata. Vanimad säilinud hauatähised pärinevad möödunud sajandi keskpaigast. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine II. ERA.T-76.1.10996.45)</span>


source: A
code: 14402
name: Ranna kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ranna kalmistu on kujunenud 1901. aastal rajatud kiriku juurde kirikaiana. Kalmistu vanem ja uuem osa eristuvad hauatähiste kaudu selgesti. Vanem osa jääb kirikust põhja, lääneserva ja idapoolse peatee vahele, piirnedes põhjas ida- lääne suunalise, praktiliselt kaevude vahelise jalgteega. Osaliselt on kalmistu ümbritsetud piirdega, mis lõuna ja ida servas on laotud paekividest, loodenurka piirab maakivilaotis. Kirdenurk on praegusel hetkel piirdeta, rajamisel on puitpostidele toetuv tara, valdavat osa lääneserva piiri markeerib pinnaskattega tee. Kirik on ehitatud paekivist, krohvitud ja värvitud ning tema arhitektuuris domineerib uusgooti  ehitusstiil lõunaseina ehistornikestega nurkades, ümaraknaga viilus ja väikese kellatorniga viilu tipus. Lisaks veel teravkaarsed avad, konsoolid ja karniisid. Kalmistu peasissepääsuks on kolmeosaline, kahe jalgvaärava ja sõiduväravaga, pealt lahtine  paest väravarajatis. Väravad on sepistatud vabrikurauast. 20. sajandi esimese poole hauatähistest domineerivad raudristid, neist 132 sepisristi ja 4 valatud, lihtsaid sepistatud hauapiirdeid on 10. Lubjakivist märkimisväärseid hauasambaid on 10, neist 4 on ristid. Graniitsambaid on 17, neist 4 on tumedast graniidist poleeritud ristid. Graniidist hauaplaate on 4, lisaks üks graniidist, inimfiguuriga skulpturaalne väiksem hauasammas. Kalmistut katab kõrghaljastus. Kalmistu pindala on 2, 7 ha, kasutamise piirangute ala 3,8 ha.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannamõisa kalmistu õnnistati tegevusse 21. juulil 1902. aastal. Kiriku hitamist alustati siiski alles 1901. aastal ja kiriku pühitses 17. juulil 1905. aastal  Eestimaa kindralsuperintendent Daniel Burchard Lemm. Edelaküljel (mnt pool) paekivist kuivladumüür. Sel küljel kaks väravat. Kiriku portaali kohal värav: neli paekivist posti, keskmised kõrgemad, üks (loodepoolne) katkisõidetud. Ees kahepoolsed sepisväravad ja üks ühepoolne sepisvärav. Lõunapoolne värav uus, ees kahepoolsed metallist võred. Põhjaküljel (loodeküljel) müür lammutatud, tehtud tee, sinna tuleb kalmistu laiendus. Idapool piiret ei ole. Lõunaküljel vana kalmistu osas paest kuivaldumüür. Kalmistuala jääb kirikust ida- ja lõunapoole. Loodenurgas viilkatusega paekivist kabel. Kabeli juures vagunelamu kalmistuvahi tööruumiks. Kalmistul leidub üksikuid marmor- ja graniitriste, palju sepisriste, sepisaedu, üksikuid valuriste. Krustenite vanemate haual ilmselt damottkuju musta glasuuriga. Kujul tähed "IR". Leidub üksikuid eestiaegseid graniitsambaid. Idaosas uuemad matused männimetsa all. Vanas osas looduslikku metsa ei ole, kasvavad istutatud puud. Vanema osa lõunapoolses servas vanu tähiseid ei ole. Hooldatud ja korras kalmistu. Kalmistuvaht oli huvitatud tähiste korrastamisest ja uuesti käikuandmisest.</span>


source: A
code: 14403
name: Keila-Joa mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keila-Joa looduspargis asuv matmispaik on piirdeta ala, millel 2 matustegruppi. Põhjapoolne, neljast matusest koosnev on paeplaatidega kujundatud hauaplatsiks, hauatähisteks on tumehallist graniidist sargalaadsed 1x2 m pinnaga hauaplaadid, sarnased tähised on kolmest matusest koosneva lõunapoolse grupi kahel matusel, kolmas selle grupi tähis on mõõtmetelt väiksem (0,7x1,2 m) risttahukaline, purunenud plaat. Ükski hauatähis ei ole säilinud tervena, plaatide peal asunud kujundus on hävinud. Kalmistu lääneservas paikneb kivist, krohvitud ja värvitud seinade, viilkatusega historitsistlik kabel (5x7 m, kõrgus ca 7 m). Kabeli arhitektuuri ilmestavad püstjooneliselt piiritletud, sambaed imiteerivad nurgaketid. Esiviilul laudisega suletud ümarakna-ava. Sissepääsu ja aknaavasid katavad sepisvõred.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Perekonnakalmistu asukoha valis välja Alexander von Benckendorff (1781-1844). Tema oli ka esimene, kes sinna maeti. Alexander von Benckendorffi haud on kalmistu keskel ja tema kõrval on abikaasa Jelizaveta Andrejevna haud. Nende kõrvale on maetud tütar Maria Volkonskaja ja seejärel tütrepoeg Pjotr Grigorjevitš ning tema abikaasa Vera Aleksandrovna Volkonskaja. Haudade reas on veel üks iseäralik viimne puhkepaik: 1940. aastal maeti siia kalmistule üks Joal segastel asjaoludel surma saanud punaarmeelane. Kalmistul on veel kolm hauda, mis on teistest eraldi. Mäekülje all on Benkendorffi tütretütre Jelizaveta Grigorjevna ja tema abikaasa haud. Nende kahe haua ette on maetud Alexander von Benckendorffi venna Konstantini pojapoeg. (Allikas: Agu Veetamm "Keila-Joa : lugu läbi vanade piltide = Schloss Fall". [2013], lk. 39-40)</span>


source: A
code: 14404
name: Karjaküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõmmiku külas Keila-Joa tee ääres asuv kalmistu on rajatud 20. saj. I poolel. Suur, enam kui 6 ha pindalaga kalmistu piiratud valdavalt traatvõrkaiaga, millele teepoolsel, lääneküljel lisandub lehtpõõsahekk. 20. saj. keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja -piirdeid on kalmistul 2001 loendatud : 20 valumetallist, 22 sepistatud, 11 kivist hauatähist, 4 metallpiiret. Metsaalust kalmistut katab kõrghaljastus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metsaalune kalmistu. Kalmistuvahi ütluse järgi vanim säilinud tähis 1924.a. Ümbritsetud traatvorkaiaga, betoonpostid, mnt.poolses küljes puupostid, tagaküljel (ida?) okastraat. Kabeli kohal mnt. poolses küljes värav, uus. Viilkatusega puidust kabel. Kabeli taga vanemad hauaplatsid. Leidub üksikuid lihtsaid sepisriste, üksikuid valuriste, kolm valuaeda. Leidsime kaks 19. saj. lopust pärinevat kivirist Evingute hauaplatsil, risti aluskivid tunduvad olevat uued. Moned 1930-te a-te graniitsambad. Kabeli taga huvitav graniitsammas reljeefiga (Tulmin, Laanepold,  Pihelgas hauaplats). Tähiste poolest vaene kalmistu. Enam-vähem korras kalmistu.</span>


source: A
code: 14405
name: Ohtu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümbritsetud u 1,5 m h paekivilaotisega. Värav (lõuna voi edelaküljel?): kolm paest krohvitud posti, lippväravad. Väga väike kalmistu. Üksteist sepisristi, kolm valuristi. Varasem surmadaatum Rank ide hauaplatsil: 1907, 1915. Kaks 1930ndatest pärit kivisammast. Värava vastas (põhjaküljel?) viilkatusega paekivist kabel. Väga heas korras kalmistu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Avatud 1930, esimene matus 06.04.1930, kalmistu pühitsemine 11.05.1930. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine VI. ERA.T-76.1.11000.1-2)</span>


source: A
code: 14406
name: Laitse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väiksele (70-80 x 100 m) kalmistule viib kaseallee. Ala piirab lõuna- ja idaküljel mnt. poolt traatvõrkaed, mujal looduslik haljastus ja raadiojaama aed.  Keskel silikaattellistest kabel. Kabelist läänepool vaba, matusteta ala. Kaks valuristi. Mõned puidust õigeusu ristid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kellamäel, Vana-Haapsalu mnt-lt loode poole u 100 m, raadiojaama võrkaia ja uue masti vahel looduslikul künkal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanimad tähised 1938, 1941, 1943, 1944, 1945.a. Ülejäänud uuemad matused.</span>


source: A
code: 14407
name: Kose kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu  vanem osa asub ümber vana kabeli. Kalmistul on kolm väikest väravat lõunas maanteepoolses küljes ja peavärav idas. Peavärava moodustavad kolm väravaposti ja  sepisväravad. Värava kõrval on plaat tekstiga /KOSE KALMISTU/. Kalmistu on ümbritsetud kiviaiaga. Kose kalmistul on väike kabel, mida kasutatakse  käesoleval ajal matusetarvete ja tööriistade hoidlana.  Vana kabeli läheduses asuvad Kose kalmistu vanimad hauatähised on  paeristid, üks paest hauaplaat. Viimasel on tekst Emilie Adelhelt  ja surmaasta 1826. Viis paeristid tähistavad aadlike Mühlenite ja Mannteuffelite haudu.  Kalmistu vanemas osas on palju puit-, malm- ja raudriste. Kose kalmistule on maetud Kuivajõe kooli juhataja, puuvilja- ja marjasortide aretaja  Jaan Raeda, teatritegelane ja näitekirjanik Jaan Metua, ajakirjanik Rein Vellend. Kalmistule maetakse Kose, Kõue aga ka  Rae ja Anija valla surnuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose kalmistu asub Koselt Kose Ristile suunduva maantee ääres. Asfaltkattega teelt keerab pinnasetee paremele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kose kalmistu on rajatud 19.sajandi I poolel. Kalmistu läänepoolses osas on 1960ndatel kasutusele võetud kalmistuosa. Kalmistul asuvad ka neli 18. saj keskpaigast pärinevat kiviristi, kivist hauasammas aastast 1763, kivist hauaplaat aastast 1833.</span>


source: A
code: 14408
name: Kose-Uuemõisa mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kose- Uuemõisa mõisa pargi loodeosas, jõekääru tekitatud neemikut hõlmav kalmistu on rajatud 19. sajandil. Praeguseks ajaks on hauatähistest säilinud kolm kivifragmenti ja üks terviklik kivitähis. Kalmistu kaguosas paiknev kõrge, historistliku arhitektuuriga punasest tellisest, rohkete graniitdetailidega kabel on varemetes. Kalmistu maa- ala katab muru ja kõrghaljastus, nõlvade servadelt algab võsastumine.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandil, kabel on ehitatud 1886. aastal.</span>


source: A
code: 14409
name: Tuhala kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuhala kalmistu on praegustes piirides kujunenud järk-järgult. Vanim, 19. saj. rajatud kabelitega osa on ristkülikulise plaaniga ja ümbritsetud põhja-, lane-, ja idaküljelt maakivist müüritisega. Põhjaküljes on maakivist väravakabel. Vanima osa ja selle põhja- ja lõunapikendustena rajatud, maakivikuhjatisega piiratud osad moodustavad mälestisena kaitstava, ajaloolise kalmistu. 20.saj. II poolel kalmistule lisatud maa-ala on piiratud noore kuusehekiga. Kalmistu vanemast, klassitsistlikust, paeseinte ja krohvdekooriga kabeli võlvlagi on kaetud betoonkivist kattega. 20. saj. keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja –piirdeid on kalmistul 2001. a. alguses loendatud järgmiselt : sepistähiseid 107, valumetallist hauatähiseid 61, kivist hauatähiseid 18, neist 3 hauakatteplaadid, metallpiirdeid 7. 

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamise aeg ei ole teada. Kalmistu varasemasse perioodi kuulub Mellinide perekonna matusekabel (arvat. XVIII saj.). Arvatavasti kuulub kabeliga samasse aega rõngasrist 1756. aastast kabeli idaseina ääres. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine VI. ERA.T-76.1.11000.41)</span>


source: A
code: 14410
name: Juminda kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on mõnede allikate andmeil dateeritav hiljemalt 17. sajandisse, suulise traditsiooni järgi toimus juhuslikke  matuseid veel II maailmasõja ajal. Metsastunud luitel asuv ebakorrapärase põhiplaaniga kalmistu on põhja- lõunasuunas piklik, piiratud 0,5- 1 m kõrguse kiviaiaga. Vanu hauatähiseid pole säilinud. Praegu on kalmistul kolm uuemat puitristi, kalmistu üldtähiseks on puidust madal tahvel. Kalmistu keskosas on betoonist postvundament.
Kalmistu ala piirav kivipiire on maakivilaotis, väravaid ei ole. Müür taastati 1990.aastatel.  Kalmistu läänepoolses osas on küngas, kunagise kabeli ase. Sellele püstitati 1990.a. puurist, plekktahvel tekstiga: Sellel kohal asus / 1867-nda aastani / Juminda kabel. Kalmistu idapoolses osas on kaks hauda puuristidega: Laevakapten / Janis Knostenbergs / 28.08.1941. ja Tundmatu / 28. august 1941. Kokku olnud maetud kümme merestleitut, kaheksa maeti hiljem ümber kodukalmistutele. Omaaegseid hauatähiseid ei ole säilinud. Kirjelduse koostaja:</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esmakordselt on Jumindat mainitud 1290. a. (Jumentake). Keskajal elas Jumindal rootslasi.  
Jumindal asus  ka kabel. 1678.aastal ehitatud vana kabel lõpetas tegevuse 1867.a. Lähedal asuv Leesi küla tuli rahvahääletusel ühe häälega võitjaks ja uus kirik ehitati sinna. Juminda kabeli kell viidi Leesi kiriku torni.
Umbes 300 aasta vältel kuni 1867.aastani maeti Juminda kalmistule, mere kaldal asuvale Kalmistumäele, kogu Juminda poolsaare 8 küla surnuid. Kalmistu ala oli suurem kui see ala, mis käesoleval ajal on madala kiviajaga piiratud. Kiviaed ehitati 1925 Kuusalu koguduse õpetaja Lutheri eestvedamisel. Ehitajateks olid ümberkaudsed külaelanikud. Käesoleval ajal kalmistule enam ei maeta.

Juminda küla kalmistul pühitseti 2000. a. kellatorn, mis tähistab kunagise kabeli asukohta. Väike kellatorn, neljale postile toetuv varikatus, on mõõtmetega 2,5m x 2,5m ja kõrgusega 5 m. Puust kellatorni lähedal on suur kivirahn, millele sisse raiutud Punaarmee Jumindast lahkumise päev - 28. august 1993 ja viisnurk, millel rist peal.</span>


source: A
code: 14411
name: Leesi kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pühale Katariinale pühendatud Leesi kirik ehitati aastail 1865-1867. Kiriku juurde rajati kalmistu.
 
Kalmistut piirab kivimüür: umbes 1 m kõrgune maakivilaotis, mis on kohati lagunenud ja pinnasesse mattunud. Piirde ümbrus on osaliselt võsast puhastatud.  Kirikuaeda pääseb läbi  lääneküljel asuva väravehitise: see on paekivist laotud väravapostidega ja  kahepoolsete sepisväravatega.  Kalmistul asub väike puidust tööriistakuur.
Leesi kirikuaias esineb nii sepistatud  kui malmist hauatähiseid, samuti puitriste, on mitu sepisaeda. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastail 1865-1867 ehitatud Leesi kiriku juurde rajatud kalmistu.
Vanemaid haudu tähistavad malm-, raud- ja puitristid daatumitega 1880.-90. aastatest. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine V. ERA.T-76.1.10999.5)</span>


source: A
code: 14412
name: Pauna talu kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arhe. 384
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pauna talu kalmistu asub metsasel alal. Vihasoo-Ilumäe tee ääres, jõe kõrge kalda peal.  Arheoloogiamälestise maa-aluse kalmistu lähedal  asuva matmispaiga   mõõdud on  10 x 10 meetrit. 
Pauna talu kalmistu on  Mühlbach (peale eestistamist  Ojaveski) ja Maisma perekonna matmispaik, mis õnnistati sisse 1926.aastal. Kalmistu on ümbritsetud lattaiaga, aiapostideks on jämedad männipakud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskaegse Euroopa tavade kohaselt  olid kalmistud vahetult ja lahutamatult seotud kirikutega: matmine kirikaia pühitsetud mulda oli iga kristlase õigus ja kohus ning sellest ilmajätmine suurim karistus. Surnuid maeti ka kirikute sisemusse. Kirikutesse ja kirikaedadesse matmine keelati Liivimaal valgustusaja saabudes 1773. a tervishoiualastel kaalutlustel. Selle ümberkorralduse raames sai alguse enamik nüüdisaegseid vanemaid maa- ja linnakalmistuid.
Erinevalt muu Euroopa tavadest valitses Eestis alates maa ristiusustamisest kuni 18. sajandi alguskümnenditeni matusepaikade kaksiksüsteem: surnuid maeti nii kirikaedadesse kui ka külade juures olevatele külakalmistutele. Kirikaeda maetute osakaal võis olla suhteliselt väike: näiteks keskaegne Lõuna-Eesti oli kaetud tiheda külakalmistute võrguga: piirkonnast on neid teada 1153. Kõnesolevad matusepaigad asusid külasüdamikest vähem kui kilomeetri, tihti aga vaid 100-200 m kaugusel liivase või kruusase pinnaga küngastel. Külakalmistud paiknesid tihti teede ääres ja olid oma kasutusajal kaetud puudega.
Külakalmistute tagamaa on väike, piirdudes enamasti vaid mõne külaga: matusepaigast juba 3-5 kilomeetri kaugusel algas järgmisse kalmistusse matmise piirkond. Kuna rootsiaegsete külade arv on tihti 2-4 korda suurem külakalmistute omast, olid paljud külakalmistud ilmselt mitme küla ühiskasutuses: sinna on maetud ka naaberküladest, millel oma kalmistu puudus..
Sageli oli külakalmistul või selle läheduses väike kabel, vahel ka suur kivi- või puurist - märk matusepaiga kuuluvusest kristlikku kultuurikonteksti. Kabelite olemasolust annab tunnistust külakalmistutele sageli omane Kabelimäe nimetus. Sellele viitavad ka 17. sajandi kirjalikud allikad, mis räägivad surnute matmisest kabelite või nende varemete juurde, ning  pärimusteated külakalmistu juures olnud väiksest puukirikust. 
Matusepaiku oli kirikute ja mõisate lähedus, kaugus teedest ja keskustest ei avalda külakalmistute paiknemistihedusele mingit mõju.  Matusepaikade paiknemine järgib üldist asustustihedust ja on otseselt seotud omaaegse asustuspildiga.
Külakalmistute kõrval oli ka talukalmistud.  </span>


source: A
code: 14413
name: Nissi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistusalu ümbritseb kividest u 1 m kõrgune müüripiire. Maanteelt pääseb keskmise värava kaudu kalmistu keskkohas asuva kabeli ette. Peavärav koosneb kahe massiivse müürsamba vahelisest kahepoolse sepisväravaga suletavast väravast ja sellest vasakul olevast madalamast jalgväravast. Peale selle on kalmistu esiküljel peaväravast kaugemal veel 2 jalgväravat. Kabelihoone on massiivne valgeks lubjatud müüridega neljakandiline kiviehitis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Nissist Pärnu maanteele (Pajakale) suunduva maantee ääres, lõunaküljel, alevi keskusest u 1 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu algusena märgitakse aastat 1670. Vanemad säilinud hauatähised pärinevad 19. sajandi esimesest poolest.</span>


source: A
code: 14414
name: Vilivalla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harju-Risti ja Vihterpalu vahelise maantee ääres asuv Vilivalla külakalmistu ja tema kasutamise piirangute kehtimise ala hõlmab ligikaudu 0,92 ha suuruse maatüki. Loode- kagu suunas pikliku kalmistu edela-, loode- ja kirdeserv on piiratud sideaineta laotud maakivipiirdega, kaguserva tähistab võsastunud lehtpõõsahekk. Hauatähiste poolest haruldasel kalmistul on 94 vabrikurauast sepistatud risti, 2 valatud rauast risti, 1 unikaalne sepistatud ratasrist, 1 kunstitaotluslikult töödeldud, nimeplaadiga puitrist, 1 graniidist hauaplaat. Lubjakivist tervikuna või osaliselt säilinud hauasambaid, valdavalt riste, on 196, neist 2 ratasristid ja 3 harvaesinevat silindriliste harudega risti. Hauapiiretest on kalmistul 6 lihtsat sepisaeda ja 1 graniitpostidel kettpiire. Kalmistu maanteepoolse, kirdeserva keskosas on puitväravaga sissepääs, mille vastas asub kabel. Kabel on krohvitud paeseinte ja viilkatusega, mida praegu katab eterniit. Ehitist ilmestavad teravkaarsed avad. Kabelisse on maetud Vihterpalu mõisahärra Gustav von Knorring (1985-1852) koos abikaasaga. Kalmistu on kaetud kõrghaljastusega ja võsastuva põõsastikuga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamise aeg ei ole teada. Vanim hauatähis on aastast 1638. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine VI. ERA.T-76.1.11000.60). Kalmistule maeti kuni 20. sajandi keskpaigani.</span>


source: A
code: 14415
name: Vaeslaste varjupaiga hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline mansardiga kõrge keldikorrusega kivihoone. Fassaadil uhke trepistik ühepoolse pandusega. Alles vana uks, kahepoolne, vaskkäepide, vana lukusilt, vana lukukarp. Aknalauad paeplaatidest. Ilmselt mantelkorstnaga hoone. Mansard hilisem. Seest osaliselt ümberehitatud, peegelvõlvlaed säilinud, uued ahjud. Keldrid originaalsed, neli. Sees säilinud salved, paepõrandad, seinanissid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1845.a. Gustav v. Knorringu poolt. Mees rahva mällu jäänud kui väga talurahvasõbralik mõisahärra. Tema teeneks oli vaestekooli asutamine, milleks ta kulutas 40 000 rubla. Surma eel avaldas ta soovi, et ta süda maetaks vaestekooli parki. Nii olevat ka tehtud.</span>


source: A
code: 14416
name: Harju-Risti vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Plaanilt riskülikulist kalmistut piirab madal, kuni meetri kõrgune, pinnasest ja looduskivist kuhjatis, kaguservas tõstab langev pinnareljeef kalmistu ümbritsevast kõrgemale. Maantepoolne sissepääs on olnud vormistatud kahe paeposti ja nende vahelise väravaga. Väravapostidest on loodepoolsest säilinud ca 75%, kagupoolsest ca 90%. Kalmistu edelapiirde taga, mälestise kaitsevööndis, paiknevad praegu kasutuses olev kelder ja kaks ovaalse plaaniga, kividega vooderdatud süvendit, lõunanurga läheduses veel ühe keldri paest vare. 
20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja -piirdeid on kalmistul 2001. aasta märtsis loendatud järgmiselt: 23 valumetallist hauatähist, 123 sepistatud metallist hauatähist, 61 kivitähist, 3 metallpiiret. Lisaks hauatähiste fragmente ja tähiste aluskive.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisaeg ei ole teada. Suurem osa hauatähiseid on 19. sajandi viimasest kolmandikust. Viimati on kalmistule maetud 20. sajandi 30. aastatel. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine II. ERA-T.76.1.10996.22)</span>


source: A
code: 14417
name: Harju-Risti (EAO) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1892 ehitati Harju-Ristile apostliku õigeusu koguduse kirik. Kiriku asukohta juhatab umbes pool kilomeetrit enne Risti kirikut paremale keerav mõnesaja meetri pikkune puudeallee. Kirikuhoonet ennast enam ei ole, selle kohale on ehitatud uus hoone. Kiriku asukohast ca 100 m loodesse jääb kirikuga ilmselt ühel ajal rajatud väike kalmistu (ca 0,75 ha). Kalmistu on valdavalt võssakasvanud, mahajäetud ja räämas. Tähiste hulgas, millest enamik on lõhutud, leidub paar paeristi 19.saj. lõpust-20.saj. algusest, on mõned lihtsamat tüüpi raud- ja malmristid. Omapärane on üks separist südamekujuliste motiividega haara tippudes. Kalmistu loodenurgas Jaan Rehbergi haual on tervena säilinud 19.saj. lõpust pärinev paerist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Uuest söökla-poe hoonest kirde. Mahajäetud. Võssa kasvanud, tehtud praktiliselt prügimäeks. Olnud ümbritsetud maakivilaotisega, ida- ja lõunaküljel jälgitav kraav. Maetud ilmselt kalmistu idapoolsesse ossa. Läänepoolne osa tundub olevat matusteta. Leidub väga üksikuid sepis-ja valuriste. Üks sepisaed ilma väravavõreta. Üksikuid katkisi, mahalükatud sepisriste. Kivist ristialuseid. Põhjapoolses servas 1950-te aastate hauatähiseid. Jube pilt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1892. aastal ehitatud õigeusu kirikuga arvatavasti ühel ajal rajatud kalmistu. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine II. ERA.T-76.1.10996.11)</span>


source: A
code: 14418
name: Harju-Risti külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline poolkelpkatusega ristkülikukujulise põhiplaaniga puithoone. Praeguse eterniitkatuse all osaliselt säilinud vana laastukate. Kõrged aknad on 8-ruudulise jaotusega. Fassaadis kaks lahtise eeskojaga sissepääsu. Välisviimistluses säilinud  lai laudvooder. Plaanilahendus säilinud, uus siseviimistlus. Tagaõuel asub paekivist laut. Koolihoone ümbrus hooldatud, korras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koolimaja ehitust alustati mõisniku poolt platsile Kõmmaste ja Risti küla vahele 1874.a. Õppetööd alustati uues majas 1875. hoonet nimetatud ka perekond Suvi majaks. Selles oli 1 klassiruum 4 aknaga, maja otsas õpetajatuba, köök, sahver, teises maja otsas õpilaste riietehoid. Õpilased ei olnud klassideks jaotatud. Kool oli eestikeelne. 1911.a. oli hoone puust, õlgkatusega.</span>


source: A
code: 14419
name: Harju-Madise vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maantee ääres paiknev kalmistu on ümbritsetud piirdega, mis teepoolses küljes, lõunapoolsest sissepääsust kirdesse suunduvas osas on seotud müüritis, ülejäänud osas lahtine maakivikuhjatis. Kalmistu loodeosas paikneb kabelivare. Kalmistu aktiivne kasutamine lõppes arvatavasti Harju- Madise uue kalmistu rajamisega 20. sajandi teisel aastakümnel. Hauatähiste poolest on kalmistu väga rikkalik: tervikuna või fragmentaarselt on säilinud lubjakivist 152 sammast ja 2 plaati ning üks ratasrist; sepistatud rauast 225 risti, neist kaks külasepa ratasristi ja üks väike, kivilt 35 cm kõrgune külasepa aasrist ning 6 varbaeda; valatud metallist 42 risti ja üks aed; üks graniitsammas; üks omapärane, töötlemata puidust, tsingitud plekist nimetahvliga rist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirikust mööda Madise-Paldiski teed Paldiski poole u 1 km, teest läänepool metsa sees. Mahajäetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu vanus ei ole teada. Varaseimad daatumid hauatähistel on 19. sajandi esimesest poolest. Kalmistule on maetud käesoleva sajandi teise kümnendini. Üksikuid matuseid on siiski ka hilisemast ajast. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine I. ERA.T-76.1.10995.76)
Kalmistu aktiivne kasutamine lõppes arvatavasti Harju-Madise uue kalmistu rajamisega 20. sajandi teisel aastakümnel. Viimased matused on 1960. aastatest.</span>


source: A
code: 14420
name: Harju-Madise uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Harju- Madise kirikust kagus, külast eemal asuv kalmistu on rajatud ilmselt 20. sajandi esimestel kümnenditel. Kalmistu piirid on määratud külateede kolmnurgaga, piire ja väravarajatis puudub. kalmistu loodeserva keskosast algab läbi kalmistu kulgev lääne- idasuunaline jalgrada, millest põhjas, kalmistu piiri vahetus läheduses paikneb väike paest seintega viilkatusega kabel. Hauatähiste põhjal otsustades on kalmistut hakatud kasutama läänest, matused muutuvad hilisemateks lääne-ida suunal. Vanematest hauatähistest domineerivad kalmistul sepisristid (101 risti), sepistatud varbpiirdeid on 7, lisaks 7 madalat, betoonalusel aeda, mille dateerimine sajandi esimesse või teise poolde on raske. Metallist valatud riste on kalmistul 25. Hauasammaste materjalina on domineeriv lubjakivi (53 sammast), graniidist sambaid on kaks.
Kalmistu kaguservas on vangide matmispaik suuruses 30x20 m. Matmised sinna on toimunud II maailmasõja paiku. Kalmistust üle välja itta-kagusse jääval alal asub praegune vangide kalmistu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 20. sajandi teisel aastakümnel. Kalmistule on hakatud matma 1915. aastast. Samal aastal on ehitatud ka surnukuur. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine II. ERA.T-76.1.10996.3)</span>


source: A
code: 14421
name: Paldiski kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peasissepääs loodeküljel. Ümbritsetud põhja-, lääne- ja idaküljest kraaviga, kraavi kalmistupoolne külg laotud paekivist. Kalmistu maapinnaga tasa, müüril sirelivõsa oluliselt piiratud. Kalmistu uuema osa kohal kulgeb idamüür kalmistu laienduse joonel (paralleelselt mnt-ga). Müür laotud graniidist. Uue osa lääneküljel ainult kraav. Vana osa kõrghaljastusega, uus osa lage. Uue ja vana osa piiril müüri põhi jälgitav, kraav ilmselt kinniaetud. Vana kalmistuosa keskel kulgeb põhjast lõunasse kastaniallee. Sepiste poolest väga rikas kalmistu. Kõrged sepisristid, üksikud valuristid, üksikud 1920-te - 30-te hauatähiseid. Kalmistu keskosas 1,5x1,5 m paest hauaplaat. Lääneküljel Vabadussõjas langenud Voldemar Tihase haud, graniidist obeliskilaadne sammas. Idaküljel müürijalami lähedal kõrgendik (ruudukujuline). Idaosas hauaplatsi ääris 20.saj. algusest: betoonivalu ja raudaed, sammaste otsas kivikuulid. Kaks hauaplaati 19.saj. keskpaigast. Kalmistu kirdeosas laialipillutud hauaplaaditükke ja hauaplaate. Vana osa lõunaotsas tähelepanuväärne graniitsammas Strandbergide hauaplatsil (Artell Kopli t. 38.) Vanas osas palju lõhutud, paljud ristid viltu, osa painutatud. Lõunapoolne osa uuem. Siin mõned lihtsad sepisristid ja mõned valuristid. Selle osa lääneosas uued õigeusu matused. Lõunaserv praegu lage, üksikuid hauaplatse, betoonääristega.Kalmistul tehtud korrastustööd, taastatud paekivist piirdemüür põhjaküljel, võetud maha puid, raiutud võsa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 14422
name: Suur-Pakri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur-Pakri kalmistu asub Suur-Pakri saare lõunaosas, on ristkülikukujuline, piiratud kiviaiaga. Kalmistu põhjaosas asub kabel, lõunaosas müüri ääres surnukuuri vare. Kabel on ehitatud 1890.a. põlenud puitkabeli asemele.  Keskossa on paigaldatud kolm endiste talude nimedega mälestuskivi ja puitrist.  Kalmistul on olnud vähemalt 2 väravat.  Säilinud on osa metallist riste. Kalmistu lõuna- ja põhjaosas on põõsastik, enamus kalmistust on praegu rohtunud. Kalmistu on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisaeg jääb tõenäoliselt 18. sajandisse. Peale eestirootslaste küüditamist 1940ndatel pole kalmistut matmispaigana kasutatud.</span>


source: A
code: 14423
name: Väike-Pakri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Väike-Pakri kiriku ümber ca 0,38 ha pindalal (1938.a. andmeil). Säilinud raudriste, mõned hauad lahti kaevatud. Mitmed hauad on endiste elanike ja nende järeltulijate poolt korrastatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike-Pakri kiriku kohta pärinevad esimesed andmed aastast 1769, kirik ja selle kõrval olev kalmistu võib olla ka vanem. 1938.a. andmete kohaselt oli kalmistu pindala 0,38 ha.</span>


source: A
code: 14424
name: Jüri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jüri kirikust lodes paiknev kalmistu on rajatud hiljemalt 19. saj. Peavärava sepisvõrel datum “1873”. Kalmistul on eristatav vanem ja uuem osa. Viimane jääb loode- ja edelaserva, väheste matustega osa, mida edelas eraldab kunagine piirdevall kõrghaljastusega. Praegu kalmistu piiratud maakivist piirdemüüriga. Läbipääsudeks väravapostidega piiritletud 3 ava, peasissepääs kalmistu kaguküljel ja vormistatud 9 m laiuse kolmeosalise, paest, tsinkplekiga katustatud väravaehitusena. Olulisi hooneid kalmistul ei ole. 20.saj. keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja –piirdeid on loendatud : 248 valumetallist hauatähist, 616 sepistatud metalltähist, 29 metallaeda, 55 kivitähist. Kalmistu pindala 4,94 ha. Kalmistu on kasutuses, hooldatav.
Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud hiljemalt 19. sajandil.</span>


source: A
code: 14425
name: Aruküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on väike pikliku kujuga ala, mida ümbritseb põllukividest piire. Kalmistu ainuke värav  on lihtne: paest laotud väravapostid ja lihtne raudvärav. Värava juurest algab sirge kuuskedega palistatud teerada, mis viib kalmistu teise serva. Kalmistu piirde kõrgus on erinev ulatudes mõnes kohas meetrini, mõnes lõigus on piirdemüür pinnasega kaetud, mõnes lõigus kasvab võsa peal, mõnes lõigus on piire puhastatud võsast ja mullast.  
Kalmistul on sepisaedu ja separiste ning  paeriste. Paeristid on õhukeste paest sirgete haaradega, mis allosas laienevad. Ristide kõrgus on maapinnast 70-160 cm, laius kuni 70 cm. Külasepa ristid on enamikus lattrauast profileerimata ristid. On ka malmriste ja mõned puuristid. Vanimad hauatähised on 19. sajandi lõpust: separist aastaarvuga 1877 ja  paeristid surmaastatega 1885,1891,1892,1894.. Kalmistul kasvab rohkesti puid: kuused, männid, kased, pärnad.
Kalmistul asub ka väike eterniitkatusega puidust abihoone. 
Kalmistule maetakse tänaseni</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Aruküla kalmistu asub Aruküla-Jüri tee ääres  metsatukas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu põhjapoolne osa on vanem. Mõnikümmend sammu väravast peateega paralleelse raja ääres seisab kõrgele jalale toetuv õhukesest paest rist, millel on daatum 1898 ja mis eelduste kohaselt peaks olema kalmisturist (pühitsemise aastaga). Matma on kalmistule hakatud siiski juba varem. Teadaolevalt vanim tähis on vaheteest vasakule jääv separist, mis on sügavale maasse vajunud, aastaarvuga 1877. (Allikas: Harjumaa kalmistud. Inventariseerimine I. ERA.T-76.1.10995.23)</span>


source: A
code: 14426
name: Prangli külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Prangli külakooli hoone on ühe põhikorrusega ja väljaehitamata katusekorrusega viilkatusega hoone. Krohvitud maakivivundament. Laudisvooder, osaliselt vana, kaks korstent, valatud trepp. Kaheksa ruuduga aknad. Siseviimistlus kaasaegne. Välisuks ilmselt uuem, mitte algne, ukseava suurus tundub olevat algne. Hoone korras. Krohvitud maakivist vundamendile toetuvad laudvoodriga palkseinad. Hoonealunepind on 150 m2. Hoone ilmet rikuvad katuseaknad ja ajaloolisele hoonele sobimatu katusekate.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kui Prangli saare lapsi oli veel 19.saj. keskel kodus õpetatud, siis 1869 avati siin kool. Jõelähtme pastor ja kooliõpetaja Paul Loppenove oli agar vallakoolide asutaja ja eestikeelsete õpperaamatute autor ja ka Prangli kooli asutamine on tema teene. Esimesed koolmeistrid Johannes Preiholm (kuni 1890) ja Jaan Krönström olid kohalikud mehed. Praegune koolimaja ehitati 1900, enne õpiti talutaredes.</span>


source: A
code: 14427
name: Prangli kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Prangli saare lääneotsas asuv kirikaed on väheldane, vähem kui 0,5 hektarise pindalaga, kirde- edela suunal piklik, plaanilt ebakorrapärase kujuga. Kirikuaeda ümbritseb kividest ja mullast kuhjatis, mille kõrguseks välisküljel 1- 1,8 meetrit, siseküljel 0,4- 0,8 meetrit. Kirdenurga läheduses paikneb puitlippidest kahepoolne värav, mis toetub maakivist, krohvitud ja värvitud postidele, loodeküljel, kaevu kohal asub teine , väiksem värav, puidust, raudpostidel. Hauatähistest valdavad metalltähised: sepistähiseid on kokku 159, neist 78 lihtsad, lattrauast keevitatud või needitud ristid, metallvalutähiseid on 97. Kivist hautähised pärinevad 20. sajandi teisest poolest. Hulgaliselt on puitristide jäänuseid. Kirik on viilkatusega puitehitis, värvitud laudvoodriga, ruudukujuliste, tiheda ruudujaotusega aknaavadega loodes ja kagus. Tornikiiver on tõstetud räästaga, katteks sindel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on arvatavasti rajatud 18. sajandi keskel. (Allikas: Harju rajooni kalmistud. II. ERA.T-76.1.10878.60,62)</span>


source: A
code: 14428
name: Randvere kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikust põhja jääv osa kirikuaiast on ümbritsevast maastikust ca 1,5 meetrit kõrgem ja on väljast vooderdatud looduskivist müüritisega, lõunapoolne serv ja osa lääneservast on piiratud maakivikuhjatisega. Kirikaia kagunurga juures paiknev väravarajatis koosneb kahest massiivsest paest postist, millede vahel kahepoolne lihtsast sepisest värav krohv postidel enamasti irdunud. Väheldase läänetorniga kiriku kiviseinad on krohvitud ja värvitud, katus ja sisepääsu varikatus on kaetud sobimatu trapetsprofiilplekiga. 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja -piirdeid on kalmistul loendatud järgmiselt: 38 valumetallist tähist, 95 sepistatud metalltähist, metallpiirdeid 8, kivitähiseid 12. Hauatähistest väärivad erilist tähelepanu külasepa katusrist ja kolm paest risti. Ümbritsetud maakivilaotisega. Piirdepealne hekis ja võsas. Kirikust lõunas ja läänes tähiseid ei ole. Säilinud lihtsaid valuriste, leidub sepisriste, üksikuid graniitsambaid, kolm sepisaeda. Kirikust idas ilus poleeritud graniitrist graniitpostamendil. Kirikuaia lõunakülg võsas. Edelanurgas müüri piiril kuivkäimla. Kirikuaed vajaks paremat hooldamist, põõsastik võsastumas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viimsi poolsaare idarannikul paiknev mälestis on kujunenud 19. sajandil rannakabelina ja selle juures asuva kalmistuna. Olemasoleva kiriku rajamine on dateeritud aastasse 1856, säilinud pärimuse kohaselt on esimesed matused toimunud aastal 1803.</span>


source: A
code: 14429
name: Rohuneeme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rohuneeme küla põhjaserval asuv kalmistu on kujunenud hiljemalt 20. sajandi teisel kümnendil rajatud, tänaseks hävitatud kabeli ümber. Ajalooline osa hõlmab ligikaudu 0,3 ha suuruse ala, mis on põhjast, idast ja lõunast piiratud maakividest laotud, 0,5 - 1,0 meetri kõrguse müüriga ja kaetud, erinevalt uuemast osast, kõrghaljastusega. Vana puitkabeli asemele on ehitatud silikaatkiviseintega kabel, mille arhitektuuriline tase on asjaarmastajalik. Hauatähistest on 20. sajandi I poolest säilinud 21 raudristi ja 9 kivist hauasammast. Puitriste on kalmistul 6. Kalmistu idaküljel asub väravarajatis, mis koosneb betoneeritud kivipostidest ja lihtsast, valudetailidega vabrikurauast sepisväravatest, värava sepislingid meenutavad rullikeerdunud tammelehti.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rohuneeme küla põhjaserval asuv kalmistu on kujunenud hiljemalt 20. sajandi teisel kümnendil rajatud, tänaseks hävitatud kabeli ümber (selle asemel uus kabel). Tallinna Jaani koguduse filiaal. Vanimad säilinud ristid 1923-1924 a., üksikud 1930-te graniitsambad. Sepisriste leidub kalmistu lääneosas, kolm ka põhjaosas. Kirikust lõunas uued matused. Korras ja hooldatud kalmistu.</span>


