# places

source: V
code: 1277
name: T-33 Korall
type: sõjalaev
alt_id: 30958
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Leedu</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1917</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>11.01.1945</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esialgselt oli Saksa miinitraaler M-59. 18.07.1927 ostis Leedu endise Saksa miinitraaleri M-59, millest sai Leedu esimese vabariigi ainuke sõjalaev Prezidentas Smetona. 1940 sundvõõrandati Nõukogude Liidu poolt ning loeti Nõukogude mereväe osaks. Vahetas mitmeid kordi nime (Prezidentas, Pirmunas, Zadornyi).</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev uppus 11.01.1945 a. Soome lahte, saates Helsingist Tallinnasse transporditavat kraanat. Mõnede andmete kohaselt sõitis laev otsa miinile, usaldusväärsemate andmete kohaselt aga uputas laeva Saksa allveelaev U 745 (kapten Wilhelm von Trotha). Hukkus 28 meeskonnaliiget, 27 said haavata.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laev lebab kiilul, säilinud on peaaegu laeva kogu korpus, ainult vöör on hävinenud, vöör sai Saksa allveelaevalt lastud torpeedo tabamuse.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>22.08.2009</span>


source: V
code: 1276
name: Liisa
type: kaubalaev
alt_id: 30964
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1902</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.06.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>transpordilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubalaev Liisa oli Eesti Vabariigi lipu all seilav aurik, mis oli ehitatud 1902. aastal Norras Stavangeris ning kandis enne nime Garibaldi.</span>
<strong>Last: </strong><span>tsement ja okastraat</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Liisa vedas Liepajast Paldiskisse tsementi ja okastraati. 23.06.1941 varahommikul oli Liisa jõudnud Hiiumaa juurde Apollo madalale, kui selle pihta tulistas Saksa torpeedokaater. Esimene torpeedo küll möödus Liisast, kuid sakslased sundisid meeskonna laevalt lahkuma ning päästepaati minema. Seejärel tulistati kaubalaeva paremasse pardasse teine torpeedo, mille tagajärjel Liisa uppus. Ülekoormatud päästepaat läks ümber ning üks meeskonnaliige uppus. Mööda läinud torpeedo uputas tulelaeva Hiiumadal, mille meeskond hukkus. Laev seilas Eesti Vabariigi lipu all.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva keskosa mõlemad pardad ja pealisehitused on torpeedoplahvatusest tugevasti vigastatud, korsten ja sild kadunud. Vrakk on 34 m sügavusel. Vraki pikkus on 23,61 m, laius 10,06 m ja kõrgus 6,02 m. Vrakk paikneb merepõhjas loode-kagu suunaliselt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>teras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1993</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Hästi säilinud, poole kõrguse osas setetesse mattunud.</span>


source: V
code: 1275
name: G90
type: sõjalaev
alt_id: 30961
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1913</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>11.11.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>torpeedopaat</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa sõjaväe V25 klassi torpeedopaat.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>G90 tegutses koos 10 teise hävitajaga Läänemerel 10. flotilli koosseisus. 10. novembril 1916 suunduti missioonile, mille eesmärgiks oli rünnata Vene transpordilaevu Soome lahel, kuid kuna laevu polnud läheduses, siis otsustati pommitada Paldiski sadamat, kuna seal oli Saksa luure andmetel palju sõjalaevu. Teel Paldiskisse pidid nad läbima Hanko-Hiiumaa miinivälja, mille käigus kaotati 2 laeva (V75 ja S57, meeskonnad päästeti). Kui jõuti Paldiski sadama juurde, siis selgus, et see oli samuti laevadest tühi. Pettumusest pommitati linna, mille käigus hukkus palju tsiviilisikuid. Tagasisõidul üritati ümber miinivälja minna, kuid kuna miiniväli oli suurem, kui arvatud, hukkus miiniplahvatuste tagajärjel veel 5 laeva (V72, G90, S58, S59, V76). Kokku kaotas oma elu 15 meeskonnaliiget, sh 11 laeva G90 meremeest. See oli üks kõige ehedamaid näiteid efektiivsest miinide kasutamisest lahingus ning samas üks katastroofilisemaid sõjalisi operatsioone Soome lahel I maailmasõjas. 11 Saksa hävitajast uppus seitse, sealhulgas G90. Hukkumise kuupäevaks on 11.11.1916.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vrakk on merepõhjas selgesti eristatav. Laevakere on murdunud kaheks osaks, keskosast on ca 30 meetrine osa kadunud. Purustused tingis asjaolu, et sakslased pommitasid oma laeva, et kiirendada selle uppumist ning vältida selle sattumist vaenlase kätte.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>teras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>26.07.2016</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>hea</span>


source: V
code: 1274
name: T-18
type: sõjalaev
alt_id: 30944
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1941</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>17.09.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>torpeedopaat</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Selle tüübi miinilaevad olid kasutusel Natsi-Saksamaa sõjaväes II maasilmasõja ajal. Need polnud väga edukad, kuna relvastus oli nõrk ja tehnika ebausaldusväärne ning raskesti parandatav. Võrreldes tüüp 35 torpeedolaevadega oli tehtud küll edusamme, kuid siiski ei olnud need väga head laevad. Keskendusid nad torpeedorünnakutele, õhurünnaku-vastane võimekus oli väike. Selliseid laevu ehitati kokku 9, kõik Elbingis, Schichau tehases. Antud laevadest 3 uppus, millest üks oli kõnealune T-18. Need laevad ehitati 1939-1940.
T-18 lasti vette 22.11.1941, läbis treeningu ja testimise Läänemeres, 1942 – juuni 1943 täitis missioone Prantsuse vetes. Seda laeva kasutati mitmel korral eskordina, samuti osales miiniveeskamise operatsioonidel mais 1943.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>17. septembri hommikul 1944 tulid T-18, T-13 ja T-20 Ahvenamaa juurest tagasi Tallinna sadamasse tankima. Soome lahe suus peatati kinni laev Eesti põgenikega ning T-18 meeskond hakkas seda läbi otsima. Varsti ilmusid nähtavale Vene pommituslennukid. Ühe T-18 meeskonnaliikme vea tõttu jäädi pommitaja tulistamisega hiljaks ning laev sai tabamuse kahelt 250 kg pommilt, mille plahvatuse tagajärjel läks laev pooleks ning uppus 7 minutiga. Hukkunuid oli 30.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vrakk on uppumisel murdunud keskelt kaheks ning ühtlasi kaotanud osa oma keskosast. Merepõhja sügavus on 88 meetrit. Vööriosa vrakist on väiksem ning ahtriosa suurem (vt. sonaripilti). Nii ahtri- kui vööriosa on mõlemad osaliselt vajunud mutta ja on põhja suhtes umbes 15-25-kraadise nurga all. Vööriosa on kuni sillani kaetud vanade traalidega. Sild ise on hästi säilinud ja terve. Suure sügavuse ja vee minimaalse hapnikusisalduse tõttu ei ole vrakk kaetud karpide ega ka korrosiooniga. Vööri ja ahtri mudasse mattumise kohas laiub ala, mis on kaetud täielikult purunenud keskosa tükkidega. Vrakk on osaliselt kaetud vanade traalidega.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2014</span>


source: V
code: 1273
name: Štš-408
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1940</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>25.05.1943</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselmootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Щука-(štšuka-/štš-) klassi allveelaevad olid keskmise suurusega nõukogude allveelaevad, mida ehitati üsna palju ja mida kasutati II maailmasõja ajal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Allveelaev Štš-408 saadeti mais 1943 missioonile, et leida läbipääs saksa sõjaväe poolt Soome lahele paigutatud allveelaevatõrjest. Enne seda saadeti samale missioonile Štš-303, kuid kui see tagasi ei pöördunud, saadeti Štš-408 sama ülesannet täitma. Siiski pöördus Štš-303 tagasi ning tõi kaasa end jälitavad saksa sõjalaevad ja -lennukid, mis asusid nüüd jälitama hoopis laeva Štš-408. Meeskond otsustas tõusta pinnale ja asuda tulevahetusse, mis on allveelaevade puhul üsna harv juhus. Allveelaeva osalemisele tulevahetuses viitavad vraki küljes olevate relvade juures lebavad padrunikestad. Allveelaeva tõusmise-vajumise mehhanism sai viga ning 22. mai hommikul vajus see vee alla, kust enam pinnale tõusta ei suutnud. Kui pinnal oli näha kütust ja õhumulle, eeldati, et allveelaev koos meeskonnaga on hukkunud. Allveelaeva otsiti veel mitu päeva, 25. mail 1943 kuulutati laev hukkunuks. Laev hukkus koos kogu meeskonnaga (41), sh kapten Pavel Kuzmin. Kuna vrakil olid luugid õhukindlalt suletud, siis tegi meeskond tõenäoliselt teadliku otsuse mitte alla anda, vaid hukkuda.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vrakk lebab põhjas kiilul 72 meetri sügavusel ning on ühes tükis. Vrakki ei ole kahjustatud traalimisega. Vrakk on vajunud sügavalt põhjamutta, nii et sadulapaakidest (kus asuvad peamised kütusemahutid) on näha ainult mõnikümmend sentimeetrit ning seda vaid vraki keskosas. Seetõttu pole võimalik adekvaatselt hinnata sadulapaakide seisukorda, kuid võib arvata, et mutta mattunud osa on väga hästi säilinud. Kuna mudas puudub hapnik, on korrodeerumisprotsess suure tõenäosusega peatunud. Mudast väljaulatuv osa allveelaevast on kaetud 10-15mm paksuse sette- ja korrosioonikihiga. Kere konstruktsioonid paistavad visuaalselt olevat heas korras ning allveelaeva nähtav osa on terviklik.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>teras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2017</span>


source: V
code: 1272
name: Štšit
type: sõjalaev
alt_id: 30968
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>6.12.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene impeeriumi merevägi keskendus 20. sajandi alguses eelkõige allveerelvastuse arendamisele. Suurt tähelepanu osutati seetõttu meremiinide konstruktsiooni ning toimemehhanismide moderniseerimisele. Vastavalt mereväe juhtkonna arusaamadele planeeriti pealinna Peterburgi kaitsmist Soome lahel teostada ulatuslike miiniväljade veeskamistega ning rannakaitsepatareide vööndi välja ehitamisega.
Kuigi venelased suutsid maailma mastaabis välja arendada kõige efektiivsemad meremiinid, siis probleemiks kujunesid nende veeskamise meetodid. Kuni I maailmasõja alguseni puudus Venemaal konkreetseks operatiivtegevuseks ettenähtud sõjalaevatüüp ehk miinitraaler. Sügisel 1914 soovis Balti laevastiku juhtkond suurendada väeliigi koosseisus traalimistöödeks sobilike laevade arvukust. Mereministri I. Grigorovitši käsul tehti laevaehitusosakonnale GUK ülesandeks välja töötada väikese süvisega traallaevade projekt. Traalerite projekti aluseks võeti Burjat-tüüpi suurtükilaeva kere.
1915. aasta märtsis algas miinitraalerite Štšit ja Krambol ehitamine Tallinna Vene-Balti laevatehases ning Peterburgi Putilovi tehases Kapsiul ja Gruz ehitus. GUK määras laevaehituse ülevaatajaks Tallinnasse laevaehitusinseneri alampolkovnik I. Blagovešenski ja Peterburgi laevehitusinseneri polkovnik I. Hranovitski. Juba ehitusprotsessi alguses jäädi ajagraafikuga hätta ja miinitraalerid Štšit ja Krambol said valmis alles 1915. aasta septembris. Ajavahemikul oktoober 1915 – mai 1916 kestis miinitraalerite masinate ja mehhanismide katsetusperiood. Ametlikult arvati miinitraalerid teenistusse 1916. aasta juunis.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uued Kapsiul-klassi miinitraalerid määrati 1. traalerite rühma 3. divisjoni koosseisu koos teiste nelja rivis oleva traaleriga. Vaatamata konstruktsiooni vigadele, lahendasid madala süvisega traallaevad palju sõjalisi ülesandeid. Iseloomulik episood pärineb 28. augustist 1916, mil kõik neli traallaeva saabusid Kura kurku vastase poolt veesatud miiniväljade traalimisele.  Traalimise tingimused osutusid raskeks. Alates 29. augustist kuni 13. septembrini oli meeskondadel vaid 4 päeva puhkust, kui tööd hakkas segama tugev tuul. Ülejäänud päevadel laevad võtsid ankru välja kell 5-7 ja saabusid merelt kell 20-22. Peale selle teostasid nad patrullretki, viisid läbi öiseid traalimisi, asetasid miine vastase rannikuvetesse (Läti ranniku läheduses). 
6 septembril tulistasid Saksa hävitajad Kura kurgu lähedal tegutsevaid miinitraalereid, kusjuures kõige rohkem tabamusi registreeriti Štšiti pealt. Laeval õnnestus siiski kodusadamasse tagasi pöörduda. 1916.aasta septembri lõpus veeskasid traalerid Kura kurgus 300 meremiini, laiendades seeläbi venelaste miiniväljade ulatust. Näiteks ööl vastu 17. septembrit veesati miiniväljad tugeva tuulega, kus laevade kreen ulatus 35 kraadini.
Lahingutegevuse tagajärjel uppus ainult üks alus. Miinitraaler Štšit sõitis 6. detsembril 1916 Soela väinas sakslaste poolt veesatud miinile. Meremiin lõhkes laeva ahtri juures, misjärel alus hakkas vette vajuma. Traalimistööde üldjuhi vanemleitnant G. Dombrovski ettekande alusel säilis laeval kord ja distsipliin. Meeskonna hulgas paanikat ei tekkinud, mistõttu kõik komandöri käsud sai korrektselt täidetud. Štšiti komandöri hinnangul polnud alust võimalik päästa, sest osa ahtrist oli plahvatuse tagajärjel lahti rebitud. Seejärel käskis komandör meeskonnal laevalt evakueerida, aluse kateldest lasti aur välja ning salajased dokumendid anti üle Gruz komandörile. Alguses üritati traalerit küll ebaõnnestunult pukseerida, kuid laeva ahter oli merepõhjas kinni ning veepinnale jäi ainult vööriosa. Peatselt pukseerimise tross eemaldati ning  Štšit uppus, hukkunuid ei olnud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Tehnilised andmed
Ehitusaasta ja koht: juuni 1916, Tallinnas, Vene-Balti laevatehases
Pikkus-laius-süvis: 53 x 6,6 x 1,2 m
Veeväljasurve: 271 t
Masinate võimsus: kaks aurumasinat koguvõimsusega 650 hj, kaks Yarrow aurukatelt ja kaks sõukruvi
Kiirus: 9 sõlme
Tegevusulatus: ökonoomsel käigul (6 sõlme) 450 meremiili
Kütteaine tagavara: 40 t
Meeskond: 38
Relvastus: 1 x 1-75 mm Caneti suurtükk (asus komandosilla ees vööris, laeval oli lisaks kaks 2 x 1-7,6 mm kergekuulipildujat)</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Ahtriosa on ülejäänud laeva küljest lahti murdunud ning lebab ca 10 m kerest edelas, olles kerega risti. Vrakistunud laevakere on vajunud merepõhja setetesse ja on jälgitav ca 33 meetri pikkuselt. Vraki ahtriosa on ca 15 m pikk.</span>


source: V
code: 1256
name: Akula
type: sõjalaev
alt_id: 30392
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1906-1910</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.11.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Seoses Vene-Jaapani sõjaga esitas laevaehitusinsener Ivan Bubnov 1905.aasta jaanuaris mereväele uue allveelaeva projekti. Idee kohaselt pidi kavandatav allveelaev olema võimeline tegutsema Jaapani territoriaalvetes ning ühtlasi ründama vastase sadamates paiknevaid sõjalaevu. Kava kiideti Venemaa Mereväe Tehnilise Komitee poolt heaks 3. mail 1905. Esialgse projekti kohaselt pidi allveelaev jõuallikana kasutama nafta mootoreid, kuid peatselt viis laevaehitusinsener sisse korrektuuri. Turvalisuse kaalutlustel asendati viimased kolme diiselmootoritega (kokku 900 hj) ja kolme sõukruviga. Mõningate andmete järgi paigaldati alusele ainult 2 diiselmootorit, mistõttu 1 sõukruvi liigutati elektrimootoriga. Laeva eripäraks oli veekindlate vaheseitne puudumine. Allveelaeva Akula ehitus algas Sankt Peterburi laevatehases 7. detsembril 1906. Viivituse põhjuseks oli eelkõige asjaolu, et kuna tegemist oli unikaalse prototüüplaeva ei suudetud Venemaal piisavalt kiiresti vajalikke mootoreid ehitada. Diiselmootorid saadi valmis alles 1909.aasta märtsiks.
Laeva pidulik veeskamine toimus Sankt Peterburis 22. augustil 1909. Seejärel algas laeval intensiivne merekatsetuste periood. Esimeste puudujääkide juures kerkis esile sõukuruvide sobimatus, mis väljendus aluse 8,5 sõlmelises pealveesõidus. Ajavahemikul 1909-1911 tehti Akulaga erinevaid katsetusi peamiselt Kroonlinna läheduses, Björkos ja Tallinna lahel. Näiteks 5. juunil 1910 teostati esimesed torpeedolasked, juunis vahetati välja sõukruvid ja novembris harjutati sukeldumist Tallinna lahel. Ainuüksi 1911.a. sukeldus allveelaev 40 korda, läbides allveesõidus 182 meremiili. Allveelaev Akula merekatsetused lõppesid ametlikult alles 14. septembril 1911, mil mereväe tehniline komisjon lubas sõjalaeva teenistusse määrata. Tegemist oli esimese täielikult Venemaal välja töötatud allveelaevaga, millega võimaldas pikemate perioodide vältel merel patrull- ja vahiteenistust pidada. 
6. novembril 1911 määrati Akula Balti laevastikus tegevteenistusse ning 25. märtsil 1912 viidi üle Allveelaevade 2. brigaadi.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>I maailmasõja alguse ehk 1914.aasta seisuga oli Venemaa Balti laevastiku käsutuses kokku 11 allveelaeva, milledest kõige paremaks peeti Akulat. Ülejäänud brigaadid koosnesid valdavalt Kaiman- ja Som-klassi vanadest sõjalaevadest.

Allveelaev Akula osales I maailmasõjas kokku 19 patrullretkel, mis ei osutunud tulemuslikeks. Akulat loetakse esimeseks torpeedorünnaku teinud vene allveelaevaks. Vastase aluse rünnak toimus 5. lahinguretke käigus, mil Akula saadeti Kõpu poolsaare juurde, kus ta pidi õhtuni jääma ootepositsioonile ning valvama vastaste liikumisi merel. 8. septembri öösel otsustas komandör sõita Rootsi vetesse, eesmärgiga torpedeerida vastase aluseid avamerel. Umbes 60 meremiili läbimisel fikseeritigi Saksa ristleja Amazone, mille suunas tulistati edutult välja üks torpeedo. Peale Saksa hävitajate ilmumist oli Akula sunnitud sukelduma ning seejärel põgenema Viimane, 19. lahinguretk toimus novembris 1915, mil Akula saadeti Hiiumaast läänepoole patrullretkele, kus alus sõitis miinile ja hukkus kogu meeskonnaga. Hukkunud meeskonnaliikmeid oli kokku 35 inimest. Laeva komandör hukkumise ajal oli II järgu kapten Nikolai Gudim (20.02.-28.11.1915). Läänemere laevastiku nimekirjast kustutati 15. märtsil 1917.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Ehitusaasta ja koht: 22.08.1909 Balti laevatehas, Sankt Peterburg
Pikkus-laius-süvis: 56 x 3,7 x 3,4 m
Veeväljasurve peal- ja allvee: 380/475 t
Peamasinad: kolm Nobeli diiselmootorit koguvõimsusega 900 hj, 3 sõukruvi
Peaelektrimootorid: üks elektrimootor võimsusega 225 hj,
Kiirus peal- ja allvee: 10,6/6,5 sõlme
Tegevusulatus: 
•	ökonoomses pealveesõidus 1900 meremiili
•	ökonoomses allveesõidus 38 meremiili
Sukeldumissügavus: 50 m
Meeskond: 35
Relvastus
Kokku paiknes allveelaeval 8 torpeedot ning torpeedotorud olid jaotatud järgmiselt: mõlemal pool parrast komando torni ees ja taga kokku 4 torpeedotoru. Torpeedotorud paiknesid allveelaeva tekil ning tulistamine toimus paelveelt.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2012</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Allveelaeva vrakk on miiniplahvatuse tagajärjel vööriosast murdunud, säilinud suurema kompaktse osa pikkus umbes 42 meetrit, merepõhjas vraki ümber leidub üksikuid vraki detaile.</span>


source: V
code: 1255
name: S59
type: sõjalaev
alt_id: 30967
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1913</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>11.11.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>torpeedopaat</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>V25 klassi Saksa miinilaev.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>S59 tegutses koos 10 teise miinilaevaga Läänemerel 10. flotilli koosseisus. 10. novembril 1916 suunduti missioonile, mille eesmärgiks oli rünnata Vene transpordilaevu Soome lahel, kuid kuna laevu polnud, siis otsustati pommitada Paldiski sadamat, kuna seal oli Saksa luure andmetel palju sõjalaevu. Teel pidid nad läbima Hanko-Hiiumaa miinivälja, mille käigus kaotati 2 laeva (V75 ja S57, meeskonnad päästeti). Kui jõuti Paldiski sadama juurde, siis selgus, et see oli laevadest tühi. Pettumusest pommitati linna, mille käigus hukkus palju tsiviilisikuid. Tagasisõidul üritati miinivälja ümber minna, kuid kuna miiniväli oli suurem, kui arvatud, hukkus veel 5 laeva miiniplahvatuste tagajärjel (V72, G90, S58, S59, V76). Kokku kaotas oma elu 15 meeskonnaliiget, sh 11 G90 meremeest, S59 meeskonnaliikmed päästeti. See oli üks kõige ehedamaid näiteid efektiivsest miinide kasutamisest lahingus ning samas üks katastroofilisemaid sõjalisi operatsioone Soome lahel I maailmasõjas. 11 Saksa hävitajast uppus seitse, sealhulgas S59.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Merepõhja sügavus on ümbruses 89-91 meetrit. Vraki pikkus on 93 m, laius 11 m ja kõrgus 3,57 m. Objekt on merepõhjas selgelt eristatv. Laevakere on tekini mattunud setete alla.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>teras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Identifitseeritud  26.07.2016, Badewanne</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Objekt on merepõhjas selgelt eristatv. Laevakere on tekini mattunud setete alla.</span>


source: V
code: 1254
name: L-2
type: sõjalaev
alt_id: 30963
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1932</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>14.11.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Allveelaev L-2 kuulub Nõukogude L-klassi allveelaevade esimesse gruppi. Laevad ehitati 1931. ja 1932. aastal: 3 hakkas teenima Balti laevastiku, 3 Musta mere laevastiku koosseisus. L-2 hakkas kandma nime Stalinets.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>10.11.1941 lahkus allveelaev L-2 Kroonlinna sadamast, et Danzigi lahes miine veesata. 14.11.1941 sõitis allveelaev L-2 Soome lahes 3 korda miinile, mille tagajärjel uppus. Surma sai 50 inimest ning pääses 3.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vrakk asub ca 78 m sügavusel, ümbritseva ala sügavus on 86 m. Vraki pikkus on 47 m, laius 12 m, kõrgus 7,47 m. Vrakk on purustatud seoses allveelaeva hukkumise asjaoludega. Vrakk paikneb põhjasetetes kirde-edela suunaliselt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Lokaliseeriti Veeteede Ameti poolt 2010. aastal. Identifitseeriti 2012 sukeldumisklubi Divers of the Dark poolt.</span>


source: V
code: 1253
name: Kimolos
type: kaubalaev
alt_id: 30962
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1931</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>8.11.1963</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselmootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>transpordilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kimolos ehitati Hollandis 1931. aastal ja lasti vette 13.11.1931 Maraboe nime alt. Laeval oli üsna õnnetu ajalugu, nimelt juhtus temaga palju õnnetusi ning mootoririkkeid, mis tegi laeva hooldamise ilmselt üsna kulukaks. Seetõttu vahetas ta tihti omanikke ja ka nimesid: 1936 Ngarua, 1937 Loch Fisher, 1946 Roxton, 1949 Kenrix, 1958 Kimolos.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>8.11.1963 oli Kimolos parajasti teel Sunderlandist Leningradi, kui Soome jaamad said häiresignaali asukohalt 58 47 5 N, 22 24 5 E. Rohkem laevalt teateid ei tulnud. 10.11.1963 teatasid Soome raadiod, et Kimolos uppus Osmussaare lähistel 8.11. 1963. Meeskond lahkus laevalt päästepaatidega ning võeti Vene päästelaeva Hermes peale. Meeskond viidi 10.11.1963 Tallinna. Hiljem selgus, et esialgne häiresignaal oli andnud vale asukoha ning tegelikult uppus laev hoopis Hiiumaa lähistel. Täpne hukkumise põhjus on teadmata.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mõõtmed 46,1 x 7,8 x 3 meetrit, 481 grt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>stabiilne</span>


source: V
code: 1252
name: U 479
type: sõjalaev
alt_id: 30234
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1943</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>15.11.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2. novembril 1940 võttis Saksamaa kasutusele kõige rohkearvulisema allveelaeva klassi VIIC. Esimest korda ei piirdutud vigade parandamisega, vaid loodi ruumi uue elektroonilise tehnika paigaldamiseks. Kriegsmarine ülemjuhatus oli üldiselt rahul VIIB klassi allveelaevade disainiga ja üksnes vajadus sisse viia uued modernsed hüdrofonid, mis vajasid rohkem ruumi, sundis välja arendama uut allveelaeva klassi. VIIB klassi allveelaevades ei olnud ruumi uue tehnika jaoks, mis aitas avastada nii sihtmärke kui ka miine. Selle tarbeks oli vaja lisada uus sektsioon kerele ja lisaraam kontrollruumi keskele, mis suurendas allveelaeva pikkust 60 cm võrra.
 VIIC seeria allveelaevade sukeldumiskiirus oli märkimisväärne – 150-165 meetri sügavusele sukelduti ainult 30 sekundiga. Sukeldumissügavus oli 280 meetrit. Kiirus vee peal 17,7 sõlme ja vee all 7,6 sõlme. Kokku oli teenistuses 568 VIIC klassi allveelaeva. Allveelaeva meeskonna koosseisu kuulus tavapäraselt komandör, 2 vahiohvitseri, peamehaanik ja 40 mereväelast.
Saksa allveelaev U 479 (VII C klassi allveelaev) ehitati Deutsche Werke AG tehases Kielis, vettelaskmine toimus 14. augustil 1943 ja teenistusse võeti 27. oktoobril 1943. Kuulus 5. allveelaevade flotilli. 5. flotillist liikus U-479 edasi 8. allveelaevade flotilli.
Oma patrullide jooksul ei õnnestunud U 479-l uputada ühtegi vaenlase alust. Esimene lahingupatrull toimus Kielist Norra lõunarannikule, pärast mida saadeti Soome lahte, kus tegutses juulist septembrini 1944, komandör Friedrich-Wilhelm Sons. 13.07.-1.08.1944 toimunud patrulli käigus tegi U-479 ka oma ainsa märkimisväärse rünnaku, torpedeerides 18.07.1944 Nõukogude Liidu allveelaevajahtijat MO-304 Viiburi lahes. MO-304 sai küll vigastada, kuid uputada teda ei suudetud.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>U 479 alustas oma viimast retke 27.10.1944. Tegutses positsioonil “Biber“ Hankost kagus. Peale 7.11.1944 suunati positsioonile “Maus” Osmussaarest loodes. Viimase teate saatis U 479 15.11.1944 kell 17:28: "2 vahikaatrit ruudus AO 0291". See jäi viimaseks kontaktiks allveelaevaga. Peale seda üritati allveelaevaga ühendust saada veel neljal korral, aga ei õnnestunud ja 12. detsembril tunnistati U 479 hukkumist. Tõenäoliselt sõitis ta 1941. aastal paigaldatud Vene miinile või mõnele ujuvale miinile. Hukkus 51 meest.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>VIIC klassi allveelaevade pikkus oli 67,1 meetrit, laius 6,20 meetrit ja süvis 4,74 meetrit. 
Ajam: 2 x 2800-3200 hj diiselmootor ja 2 x 740 hj elektrimootor
Relvastus: 5 x 533 mm torpeedoaparaati (4 vööris, 1 ahtris) ja 14 533mm torpeedot või 26 TMA miini, 88mm tekikahur 220 lasuga, 37mm M42 kahur, 2 x 20mm C/30 õhutõrjekahurid 
Kütus: diisel, max 113,5 tonni</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab tüürpoordi poole ligi 90 kraadi suunaga 170-350 kraadi (vööriga lõunasse). Ümbritsev merepõhi koosneb valdavalt mudast ja savist. Sügavuse
tõttu esineb sageli tugevat hoovust ja halba nähtavust (nn. “piima”). Vrakk on ühes tükis. Metall ja tekilaudis on võrdlemisi hästi säilinud. Vrakk on osaliselt mattunud põhjasetetesse, olles rohkem settesse vajunud ahtri poolt, vöör asetseb pisut kõrgemal. Pakpoordis torni kohal on selged miiniplahvatuse kahjustused, mis on ka uppumise põhjuseks. Muid kahjustusi kerel märgata ei ole. Vöörikahur  ja ahtrikahur on heas korras ning asuvad oma alustel. Õhutõrjekahurid on ümber kukkunud, kuid asuvad peaaegu oma originaalkohtadel.</span>


source: V
code: 1251
name: U 679
type: sõjalaev
alt_id: 30719
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1943</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>10.01.1945</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2. novembril 1940 võttis Saksamaa kasutusele kõige rohkearvulisema allveelaeva klassi VIIC. Esimest korda ei piirdutud vigade parandamisega, vaid loodi ruumi uue elektroonilise tehnika paigaldamiseks. Kriegsmarine ülemjuhatus oli üldiselt rahul VIIB klassi allveelaevade disainiga ja üksnes vajadus sisse viia uued modernsed hüdrofonid, mis vajasid rohkem ruumi, sundis välja arendama uut allveelaeva klassi. VIIB klassi allveelaevades ei olnud ruumi uue tehnika jaoks, mis aitas avastada nii sihtmärke kui ka miine. Selle tarbeks oli vaja lisada uus sektsioon kerele ja lisaraam kontrollruumi keskele, mis suurendas allveelaeva pikkust 60 cm võrra.
VIIC seeria allveelaevade sukeldumiskiirus oli märkimisväärne – 150-165 meetri sügavusele sukelduti ainult 30 sekundiga. Sukeldumissügavus oli 280 meetrit. Kiirus vee peal 17,7 sõlme ja vee all 7,6 sõlme. Kokku oli teenistuses 568 VIIC klassi allveelaeva. Allveelaeva meeskonna koosseisu kuulus tavapäraselt komandör, 2 vahiohvitseri, peamehaanik ja 40 mereväelast.
Saksa allveelaev U 679 ehitamist alustati 3.09.1942 Howaldtswerke tehases Hamburgis, sai valmis 18.09.1943 ja võeti teenistusse 29.11.1943 31. flotilli koosseisus, alates 1.08.1944 8. flotilli koosseisus. Esimene lahingupatrull algas 10. juunil 1944 Kielist Marvikeni. Oma patrullide jooksul õnnestus U 679-l uputada üks vaenlase alus (SK-62, 18.11.1944) ja teist kahjustada (TKA-57, 13.07.1944).</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>U 679 hukkus 4. jaanuaril 1945. paigaldatud miinitõkkel koos 51 mehega pardal 9. või 10. jaanuaril 1945.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>VIIC klassi allveelaevade pikkus oli 66,5 meetrit, laius 6,20 meetrit, kõrgus 9,60 ja süvis 4,74 meetrit.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>12.08.2015</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Allveelaev on miinile sõitmise tagajärjel saanud kahjustusi. Allveelaeva vrakk lebab põhja-lõuna suunas osaliselt setetesse mattununa ja plahvatuse tagajärjel pooleks murdununa. Terviklikumalt on säilinud vööriosa, näha on ka traalimisjälgi ja vraki külge kinnitunud võrke.</span>


source: V
code: 1250
name: Krimulda
type: kaubalaev
alt_id: 27804
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Läti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1899</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>30.06.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1899 Inglismaal, endised nimed Somerford, General Dragomirov, Komissar.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sõitis miinile 30.06.1941 ja uppus, hukkus viis inimest.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 83 m, laius 12 m, 1824 brt.</span>


source: V
code: 1247
name: Helge
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1906</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Helge oli Eesti Merelaevanduse kaubalaev, ehitatud 1906. aastal. II maailmasõja ajal võeti kasutusele Balti laevastiku transportlaevana pardanumbriga BT-592.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>29. augustil 1941. aastal jäi aurik Helge Saaremaa põhjarannikul, Triigi lahes ankrus seistes Saksa lennukite pommirünnku alla ja uputati. Vrakk jäi osaliselt üle veepinna ning osutus veel mitmete õhurünnakute sihtmärgiks. Kergesti ligipääsetavat ja madalasse vette uppunud vrakki asuti peagi vanarauaks lõikama. Kergenenud vraki viis triivjää Triigi lahe idapoolse ranna lähedale, Mujaste küla alla. Vrakki lammutati veel 1980-ndatel aastatelgi.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 749 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on pea täielikult lammutatud, mere põhjas leidub veel teatud hulk riismeid.</span>


source: V
code: 1246
name: Hiiula
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1882</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>13.09.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hiiula oli 1882.aastal Inglismaal ehitatud aurik, varasemad nimed olid Virurand, Aviateur, Relis, II maailmasõja ajal sai laev Balti laevastiku transportlaevana pardanumbri BT-594. Eesti registris alates 1936. aastast.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>13. septembril 1941. aastal jäi  Kärdla reidil ankrus olles Saksa pommirünnaku alla. Pommitabamusest lõhkes laeva aurukatel, laev sai raskelt vigastada ja uppus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 44,05 ning laius 7,12 meetrit, mahutavus 349,66 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>


source: V
code: 1245
name: HM-0670
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1979</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>traaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene MRTK Baltika tüüpi kalatraaler, mis 1979. aasta hilissügisel  Eesti merealal kalapüügiga tegeles.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis 1979. aasta hilissügisel tormise ilmaga Osmussaare taha tuulevarju, kuid sattus saare idapoolsel alal hooletuse tõttu madalasse, ega pääsenud enam lahti. Meeskond jättis laeva maha ja võeti teiste püügilaevade pardale. Talvine triivjää ja tormid lükkasid vraki kaldasse ja murdsid pooleks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva mõõtmed ligilähedaselt 27x8 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Tormide ja triivjää poolt pooleksmurdunud vrakk lebab kaldaäärses madalas vees. Vrakk on rüüstatud, ankrud, ketid ja mehhanismid on ära viidud.</span>


source: V
code: 1244
name: HT-0077
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1979</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>traaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Leningradi PTS kalatraaleri baasil ümberseadistatud transportlaev pardanumbriga HT-0077, mis tegeles merel värske kala vastuvõtmisega püügilaevadelt.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis navigatsioonivea tõttu madalasse, sai leki ja kaotas juhtimisvõime. Ilmselt tõmmati vrakk püügilaevade poolt madalalt sügavasse vette, kus uppus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus orienteeruvalt 24 meetrit ning laius 7 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1980</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab küliliasendis, trümmiluugid lahti, navigatsioonivahendid maha võetud.</span>


source: V
code: 1243
name: ujuvtöökoda
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>25.02.1918</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>ujuvtöökoda</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna laevaremonditehase pukseeritavat ujuvtöökoda taheti 1918. aasta veebruaris pealetungivate Saksa vägede eest põgenevate Vene laevade koosseisus Tallinnast Helsingisse viia, kuid alus uppus rasketes jääoludes Tallinna lahel.</span>
<strong>Last: </strong><span>laevaremondisedmed</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Ujuvtöökoda uppus rasketes jääoludes Tallinna lahel 25. veebruaril 1918. aastal</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Metallist kere puidust pealisehitusega</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2004</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mudasel põhjal sirgel kiilul, puidust pealisehitus lagunemas.</span>


source: V
code: 1242
name: Fomalhaut
type: kaubalaev
alt_id: 27771
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1901</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1927</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmemastiline kahvelkuunar Fomalhaut ehitati Lätis, Gibkas 1901, algselt kahemastilisena. Müüdi 1918. aastal Eestisse. Aastal 1922 kandis ajutiselt Mathilde nime. Ehitati eestlaste poolt teadmata aastal ümber kolmemastiliseks.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Fomalhaut jäi Käsmu lahel talvekorteris olles tugevasse jääpressingusse, mis laeva küljeplangud sisse surus. Ankrus olnud kuunar läks vett täis ja uppus Lobineeme poolsaare lähedal 25 meetri sügavusele.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus oli 30,08 meetrit, laius 8,34 meetrit ja täismahutavus 206 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1996</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Ankurdatud vrakk lebab sirgel kiilul, küljeplangutus osaliselt purustatud, pealisehitused lagunenud.</span>


source: V
code: 1241
name: Škiv
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1938</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.06.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>T-208 Škiv oli Fugass-tüüpi miinitraaler (kokku ehitati neid 44). Ehitust alustati 1937. aastal Ust-Ishorski laevatehases, vette lasti 31.10.1938, ehitus viidi lõpule laevatehases “Sudomeh”. Balti laevastiku koosseisus alates 12.10.1939.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Traalimise käigus sõitis miinile ja murdus pooleks. Uppus peaaegu kogu meeskonnaga, pääses vaid madrus M. Zenin.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 476 t, pikkus 62 m, laius 7 m, üks 100 mm suurtükk, üks 45 mm suurtükk, üks 37 mm suurtükk, 40 miini, süvaveepommid</span>


source: V
code: 1240
name: Ujuvdokk nr 58
type: eriotstarbeline laev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>ujuvtöökoda</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasuve 2000 t</span>


source: V
code: 1239
name: Sancte Marcus
type: kaubalaev
alt_id: 27869
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Dateering: </strong><span>17. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kraier</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kraier oli Läänemerel kasutav väiksemat sorti kaubalaevatüüp, sageli ka sõjalaevastiku varustuslaev. Vraki asukoht on märgitud rootslasest kartograafi Carl Eldberghi poolt 1705. aastal tehtud merekaardile. Prangli randlaste sõnutsi on vrakki aegade jooksul lammutatud ning sealt toodud puitu on kasutatud saarel.</span>
<strong>Last: </strong><span>kasepuuhalud</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laevast vähesäilinud kereosa pikkus on 16,5 meetrit ning laius 9 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1989</span>


source: V
code: 1238
name: Saturn
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1940</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>päästelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eriotstarbeline alus Saturn ehitati Leningradi laevatehases 1940. aastal sõjalaevastiku päästelaevaks. Astus rivvi 1941. aastal. Osales nõukogude tsiviil- ja sõjalaevastiku evakuatsioonis Tallinnast Kroonlinna 1941. aasta augustis. Abistas 28. augustil pommirünnakus liikumisvõimetuks muutunud reisilaeva Vironia, sel ajal Punalipulise Balti laevastiku staabilaev.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Pukseerides 28.08.1941.aastal liikumisvõimetuks muutunud staabilaeva Vironiat, läks miinile ja uppus järgmise päeva hommikul. Meeskond ja evakueeritavad inimesed päästeti.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus oli 68,7 ning laius 10 meetrit. Vrakk lebab vööriosaga sügavale mutta vajununa, ahtriosa poolviltu ülespoole.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2005</span>


source: V
code: 1236
name: Sivutš
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1908</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>19.08.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>suurtükipaat</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene suutükipaat Sivutš ehitati Petrogradis, Putilovi laevatehases 1908. aastal. Teenis Balti laevastikus. I maailmasõja ajal võttis osa sõjalistest operatsioonidest Liivi lahes.
Suurtükipaadi Sivutš vrakki otsiti 1930-ndail aastail metalliärimeeste eestvõttel intensiivselt. Otsingute käigus uppus ettevõtja Hergauk. 1939. aastal leidis ettevõtja Põld suurtükpaadi vraki ja alustas selle lammutamist.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>19.08.1915. aastal (uue kalendri järgi) kohtus Sivutš Kihnu saarest ligi 6 miili kaugusel lääne pool Saksa ristlejaga Augsburg ja kahe eskaadri miiniristlejaga ning tekkinud tulevahetuses uputati.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 1100 tonni, pikkus 66,5 ning laius 11 meetrit. Relvastus 2 suurtükki 120 mm ja 4 suurtükki 75 mm</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>


source: V
code: 1235
name: Vanya
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puitkerega Vanya tüüpi Vene miinitraaler-miinijahtija oli mõeldud kasutamiseks rannikulähedastel merealadel.
Vananedes võeti neilt maha relvastus ja jõuseadamed ning uputati mahakantuina rannikulähedastesse vetesse, laevateedest eemale.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Mahakantuna ja rüüstatuna tahtlikult uputatud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 40 meetrit, laius 7,3 meetrit ning veeväljasurve 200 tonni.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2000</span>


source: V
code: 1234
name: Iljuša
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Iljuša tüüpi klaasplastist kerega  Vene mereväe miinitraaler oli mõeldud kasutamiseks reidil või rannalähedasel merealal. Need olid nõukogude ajal  kasutusel ka Tallinna mereväebaasis. Vananedes võeti neilt maha sõjavarustus ja uputati mahakantuina tahtlikult laevateedest kõrvale.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputatud mahakantuna.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 26,4 ning laius 5,9 meetrit, veeväljasurve 85 tonni.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>klaasplast</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2000</span>


source: V
code: 1233
name: Littegrundi vrakk
type: (teadmata)
alt_id: 27764
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1983. aastal leidsid Meremuuseumi allveearheoloogiaklubi Viikar sukeldujad Tallinna lahe läänepoolses servas asuva Littegrundi madala lähistelt tundmatu vanema purjelaeva jäänused, mida siis 1984. aastal põhjalikult uuriti. Põhjasetete alt puhastati välja vraki küljeosa ligikaudu 230 ruutmeetri ulatuselt ning plaanistati vrakijäänused 34,35 meetri pikkuselt ning 7 meetri laiuselt. Põhjast väljaulatuvete kaarte kõrgus oli 1,1 meetrit. Võeti puiduproove vraki dateerimiseks. Vraki puit oli põlemisjälgedega. Vraki massiivne ahtertääv oli kaetud vaskplekiga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Külilioleva suurema purjelaeva parema parda küljeosa mõõtmed 34,5 m x 7 m.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1983</span>


source: V
code: 1231
name: Pearu
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1914</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>14.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurik Vodnik ehitati Inglismaal Middlesbrough laevatehases 1914. aastal. Sõitis algselt Northern Coast, hiljem Lady Martin ning lõpuks Pearu nime all. II maailmasõja päevil natsionaliseeriti laev ning pandi 1941. aastal vedama sõjavarustust Vodnik nime all.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>14. augustil 1941. aastal sõitis miinile teekonnal Kroonlinnast Tallinna  ja uppus. Osa meeskonnast hukkus koos laevaga, osa päästeti.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus oli 76,3 ning laius 11 meetrit. Mahutavus 1189 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab suures sügavuses rohkete võrkudega kaetuna.</span>


source: V
code: 1230
name: Eevi
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1955</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.03.2001</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1955. aastal Saksamaal, Staderi laevaehitustehases kaubalaevana. Kandis varem nimesid Jan Suhr, Thorsten.</span>
<strong>Last: </strong><span>652 tonni loomajõusöödalisandit</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Kaldus teel Tallinnast Poola 12 miili kaugusel Tahkunast trümmi sattunud vee tõttu 15-20kraadisesse kreeni. Eevi kapten võttis vastu otsuse suunduda Lehtma sadama poole, sest vaatamata kreenile oli laeva käik säilinud ja mootorid töötasid. Inimesed pardalt ei lahkunud, kuna oht ei olnud nii suur. Laeva pardal viibis viis meeskonnaliiget ja üks reisija. Piirivalvekaatri saatel jõudis lekkiv laev Lehtma sadama lähedale, kuid seal avastati, et Eevi ei saa suure süvise tõttu sadamasse sõita. Laev juhiti liivasele madalikule kinni. Laeva vrakk jäi peale kinnisõitmist poolest saadik üle veepinna kuni aastani 2009, peale mida vajus täielikult vee alla.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus oli 49,0 ja laius 8,8 meetrit, mahutavus 423 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>


source: V
code: 1227
name: Metallist
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1903</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>27.09.1939</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaaurik Metallist ehitati Inglismaal, West Hartlepooli laevatehases kaubalaevana 1903. aastal. Kandnud nimesid Sirius, Weardale, Swansea Bay, Martin ja Svoboda.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputati Vene mereväe poolt ettekavatsetult Narva lahte 27. septembril 1939. aastal, sundimaks Eesti Vabariigile peale nn. baaside lepingut.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 70,3 ja laius 10,7 meetrit. Mahutavus 1382 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Metallisti vraki asukoht on Vene merekaartidel alates 1941. aastast.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab sirgel kiilul korralikult ankurdatuna mere põhjas. Vraki kerged pealisehitused on lagunenud ja osaliselt kokku kukkunud.</span>


source: V
code: 1226
name: SBR-121
type: eriotstarbeline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>demagnetiseerimislaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tüübilt Soomes pealesõjaastail "sotakorvauskuunarina" ehitatud, väga tugeva ehituslaadiga hülgepüügilaev, milline Vene mereväe poolt demagnetiseerimislaevaks (akkumuljatornõi) ümber ehitati.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Mahakantuna uputati ettekavatsetult Suur- ja Väike-Pakri saarte vahel olnud laevade surnuaeda. Tormide poolt purustatuna on osa sellest maetud Suur- Pakri saare kirdepoolse neeme rannavalli sisse.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Algselt oli laeva pikkus 44,91 ning laius 8,75 meetrit. Vrakk on täiesti purustatuna osaliselt rannavalli sisse maetud. Selle osi vedeleb ümberringi laialdasel alal.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vrakk ja selle jäänused on aastakümneid kõigile nähtaval kohal.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk täiesti purustatud. Nähtaval on ainult osa laeva ahtriosast Suur-Pakri rannavalli otsas.</span>


source: V
code: 1225
name: KIL-12
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>tõstelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>KIL-12 kujutab enesest suurt eriotstarbelist aurulaeva, mis oli varustatud võimsa tõsteseadeldisega laeva vööris. Selliseid laevu kasutati uppunud laevade ja raskete ankrute tõstmiseks ning laevateede puhastamiseks veealustest takistustest.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev uputati ettekavatsetult mahakantuna Suur- ja Väike-Pakri saarte vahelisse väina märklauaks sõjalennukitele. Vrakki on pommitatud ja tulistatud aastakümneid.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Ilmselt pealesõjaaastail uputatud, poolest saadik üle veepinna ulatuv laev on nähtaval ja selle asukoht on olnud üldteada aastakümneid.</span>


source: V
code: 1224
name: Slava
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1905</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>17.10.1917</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>soomuslaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene soomuslaev Slava ehitati aastatel 1903 - 1905 Peterburis, Balti laevatehases.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputati I maailmasõja käigus Väinameres 17.10.1917. aastal. Lammutati vanarauaks 1930ndatel aastatel.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Veeväljasurve 14 000 tonni, pikkus 121,31 ning laius 23,2 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras, kõrgekvaliteetne soomus</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Uputatud soomuslaeva vrakk ulatus üle veepinna ja selle asukoht oli üldtuntud kuni lammutamiseni.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Täielikult lammutatud soomuslaevast on mere põhjas mutta mattununa vaid laeva põhjaosa otsekui kõrge peenar.</span>


source: V
code: 1223
name: Karl Marx
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>08.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miiniristleja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Novik tüüpi miiniristleja Karl Marx ehitati Tallinnas, Bekkeri laevaehitustehases 1916. aastal. Algselt kandis nime Gromonossets, hiljem Izjaslav.  Võttis osa II maailmasõjast.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sai vigastada pommirünnaku käigus Loksa sadamale 08.08.1941. aastal. Sadamast välja sõites uputati lõplikult. Vrakk õhiti Vene torpeedokaatrite poolt 12.08.1941. aastal.  Jäänused lõigati vanarauaks 1950-ndatel.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Veeväljasurve 1538 tonni, pikkus 98 ja laius 9,3 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vrakk oli aastakümneid osaliselt nähtav üle veepinna.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Tänapäevaks on sõjalaevast säilinud ainult riismed mere põhjas.</span>


source: V
code: 1208
name: Iže
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1894</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>12.09.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurik Iže (ex Martha) ehitati Saksamaal Flensburgis kaubalaevana 1894. aastal. I maailmasõja ajal võeti üle Vene laevastiku kaubalaevaks.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Torpedeeriti Saksa allveelaeva U-9 poolt Naissaare ja Krässgrundi vahelisel merealal 12. septembril 1916. aastal</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki pikkus sonari kujutise põhjal ligikaudu 70 ning laius 10 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab sirgel kiilul ilma nähtavate vigastusteta.</span>


source: V
code: 1207
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>lodi</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>vraki pikkus 15 meetrit, laius ca 4,5 meetrit</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2007</span>


source: V
code: 1205
name: Linnea
type: sõjalaev
alt_id: 27805
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1892</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>16.09.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Stockholmis Lindbergi ellingul 1892. aastal reisi-kaubalaevana ehitatud aurik Linnea mobiliseeriti 14.08.1914 Vene Balti laevastiku koosseisu ja ehitati ümber miinitraalerks nr. 1</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus I maailmasõja ajal Läänemerel, Hari kurgu põhjapoolses osas miini otsa sõites 16.09.1915. aastal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve oli 740 tonni, pikkus 56,53 ning laius 8,24 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Linnea vrakk on märgitud merekaartidele selle hukkumisest alates.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>vrakk lebab mere põhjas sirgelt, ent plahvatuses kaheks osaks murdununa.</span>


source: V
code: 1204
name: Ižorets-42
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1938</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt puksiirina ehitatud Ižorets tüüpi aurulaev mobiliseeriti 30.06.1941. aastal Punalipulise Balti laevastiku koosseisu ja seadistati ümber miinitraaleriks nr 42. Osales 1941. aasta laevastiku evakuatsioonil I konvoi koosseisus Tallinnast Kroonlinna. Hukkus miinil 28.augustil 1941.aastal Juminda miinivälja läbides.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus miinil Juminda miiniväljal</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve oli 140 tonni, pkkus 23 ning laius 5,5 meetrit. Relvastuses 1 suurtükk 45 mm ja kaks kuulipildujat 7,62 mm. Lisaks veel kaks eri tüüpi miinitraali. Meeskond 31.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Nähtavate purustusteta.</span>


source: V
code: 1100
name: Ilja Muromets
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1910</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.08.1917</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt Kaspia mere puksiir, alates 1916 kasutusel miinitraalerina Läänemeres.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Miinivälja traalimisel Hiiumaast põhjas sõitis miinile ja uppus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 33 m, laius 7 m, brt 330.</span>


source: V
code: 1094
name: E. Russ
type: kaubalaev
alt_id: 30210
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Inglismaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1909</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>15.09.1919</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati Saksamaal Stettin Oderwerke laevatehases 1909. aastal. Algselt Saksa laevanduskompaniile Ernst Russ kuulunud alus anti 2. juulil 1919 üle Inglismaale.</span>
<strong>Last: </strong><span>Toiduained, jalanõud, autod, mootorrattad, arstirohud ja muu varustus Eesti sõjaväele.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>15. septembril 1919 teel Bordeaux´ st Tallinna sõitis E. Russ Tahkuna poolsaare all ujuvale miinile kell 4 hommikul. Ehkki vahimadrus märkas miini, oli laeva päästmiseks juba hilja. Laev uppus 15 minuti jooksul. 27 isikust koosnev meeskond ja 8 reisijat pääsesid õnnetusest eluga. Plahvatuses sai haavata üks meeskonna liige.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 93,3 ning laius 13,4 meetrit, mahutavus 2439 brt</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2011</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Purustatud keskosaga aurik lebab sirgel kiilul.</span>


source: V
code: 1090
name: Roopalahe vrakk
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tundmatu puidust laeva vrakk Saaremaa edelarannikul, Karala küla lähistel asuva Roopalahe põhjas 2-3,5 meetri sügavuses vees, Karala päästejaama slipiteest ca 150 meetrit edela pool.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>vraki mõõtmed ligikaudu 15 x 4 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>14.07.1999</span>


source: V
code: 1089
name: Volare
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Kreeka</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1957</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.11.1980</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>tanker</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kreeka kaubalaev Volare ehitati maagivedajana 1957. aastal Göteborgis. Kandnud nimesid Alta, Achernar, Vola, Tiger Bay.</span>
<strong>Last: </strong><span>ballastis</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>29. novembril 1980 olles teel Gdanskist Riiasse, sõitis Volare navigatsioonivea (osade allikate arvates ka tahtluse) tõttu Saaremaa rannikul Kaugatuma lahe suus madalale.
Hoolimata katsetest ei õnnestunud laeva madalikult kätte saada ja samuti pole õnnestunud seda hiljem täielikult vanarauaks lõigata. Siiski on suur osa veepealsest osast küljest ära lõigatud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 10859 brt, pikkus 149,36, laius 19,56 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on tugevasti lammutatud. Osa sellest ulatub veel üle veepinna.</span>


source: V
code: 1087
name: Saaremaa
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1949</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1956</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mootorpurjekas Saaremaa ehitati Triigi laevaehitusplatsil 1949. aastal. Kanti maha ja uputati Hara lahe idapoolsele kaldale 1956. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Mootorpurjekas kanti maha ja aeti ettekavatsetult Hara lahe idapoolsele kaldale Suurpea küla alla, kus tormid selle aja jooksul täielikult purustasid.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>mahutavus  326,77 brt, kandevõime 450 tonni, pikkus 40,20 ning laius 8,38 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Lagunenud, jäänused rannavees veel silmatavad.</span>


source: V
code: 1086
name: Pärnumaa
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1923</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmemastiline kahvelkuunar Pärnumaa ehitati Esimese Pärnumaa Laevaehituse Ühisuse algatusel laevameister Mattis Hohensee juhatusel Orajõel 1923. aastal. 1941. aasta Nõukogude evakuatsioonist Leningradi õnnestus laeval maha jääda ning vana kuunarit kasutasid sakslased valvelaevana. Peale sõja lõppu jäi Pärnumaa Tallinna, kus ta uputati Tallinna Vana Kalasadama sissesõidutee kindlustamiseks.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputati ettekavatsetult Tallinna Vana Kalasadama sissesõidutee idapoolsesse serva selle kindlustamiseks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva mahutavus oli 291,66 brt, pikkus 36,70 ning laius 8,82 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on lammutatud.</span>


source: V
code: 1085
name: Tšaika
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1949</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1959</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Bermuudakuunar Tšaika oli üks neist paljudest nn sotakorvauskuunaritest, mis Soomes pärastsõja-aastail NSV Liidule sõjakahjude hüvitamiseks ehitati. Sõitis aastaid kaubalaevana Läänemere sadamate vahel enne kui amortiseerununa maha kanti.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Mahakantuna aeti 1959. aastal Hara lahe idapoolsesse randa Loksa linna lähistele.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva mahutavus 330 brt, pikkus 44,91 ning laius 8,75 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Pea täielikult hävinud.</span>


source: V
code: 1084
name: Raketa
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1949</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1957</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kahvelkuunar Raketa oli üks neist paljudest sotakorvauskuunareist, mis Soome ehitas pealesõjaaastail NSV Liidule sõjakahjude hüvitamiseks. Sõitis Eesti Riiklikus Merelaevanduses kaubalaevana. Oskamatu käsitsemise tõttu amortiseerus kiiresti.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>1957. aastal kanti maha ning aeti randa Hara lahe idapoolsel kaldal Loksa linna all.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 330 brt, pikkus 44,91 ning laius 8,75 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Pea täielikult hävinenud.</span>


source: V
code: 1083
name: Ristna
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1951</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1959</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Bermuudakuunar Ristna oli üks paljudest nn. sotakorvauskuunareist, mis Soome ehitas pealesõjaaastail NSV Liidule sõjakahjude hüvitamiseks.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Mahakantud Ristna uputati tahtlikult 1959. aastal Tallinna lahte, Kolhoosidevahelise Laevatehase slipitee kõrvale, selle kaitseks tormilaine eest.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva mahutavus 330 brt, pikkus 44,91 ning laius 8,75 meetrit. Jõuallikaks 155,6 kW nn. kuumpeamootor.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>lagunenud</span>


source: V
code: 1081
name: Altai
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Soome</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1920</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>11.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Altai oli 1-tekiline, 1920. aastal Soomes ehitatud kaubaaurik, mis II maailmasõja algul võeti NSV Liidu mereväe teenistusse transpordilaevana pardanumbri VT-536 (Vojennõi Transport 536) all.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sai 11.08.1941. aastal Vormsi saare ja Noarootsi poolsaare vahelist Voosi kurgu väina läbides pommitabamuse Saksa pommirünnakus ja uppus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>559,9 brt, pikkus 49,3 ning laius 12 meetrit</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Sõjategevuse käigus Paslepa liinidele uputatud vrakk on täielikult purustatud ning selle jäänused faarvaatri lähedusest koristatud.</span>


source: V
code: 1080
name: Admiral Tšitšagov
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1868</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1912</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Admiral Tšitšagov ehitati 1868. aastal rannakaitse soomuslaevana teenistuseks Soome lahel. 14.08.1907. aastal arvati moraalselt ja füüsiliselt vananenud soomuslaev sõjalaevastiku koosseisust välja ning kasutati 1912. aastal märklauana Naissaare madalal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Märklauaks Naissaare madalale paigutatud soomuslaev purustati 1912. aastal sõjalaevade suurtükitulega. Hilisemail aastail lõigati vrakk vanametalliks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Veeväljasurve 3630 tonni, pikkus 77,5 ning laius 13,1 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Soomusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Täielikult purustatud vrakist on mere põhjas kivide vahel säilinud piiratud koguses kägardatud metalli, mille ümbruskonnas lebab siin-seal õppemürske ning mürskude vaskseid juhtrõngaid.</span>


source: V
code: 1071
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki põhiplaan teravaotsaline, pajulehekujuline, pikkusega 17,2 ning laiusega 5,7 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2007</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk üsna lagunenud ning põhjasetetesse mattunud.</span>


source: V
code: 1070
name: Käilakuju vrakk
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2011. aasta mais tõmmati kalalaeva Florence traaliga välja terviklik käilakuju ja toodi Dirhami sadamasse. Käilakuju kujutas enesest laeva vöörtäävi ees seisvat uhkes poosis meremeest. Eesti Meremuuseumi teaduri Vello Mässi hinnangul võib vraki dateerida 19. sajandisse, võttes aluseks käilakuju riietuse (meremehe pikkade vormipükstega univorm). Suhteliselt väikesemõõdulise purjeka sihvakas ehituslaad, suuremõõtmelise laadluugi asend tekil ning käilakuju olemasolu sellel annavad alust pidada seda Hollandi algupäraga jagd/ jagt tüüpi kaubapurjekaks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki pikkus 24,8 meetrit ning laius 7 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Juulis 2011 kontrollis käilakuju leiukohta Soome rannakaitse. Lokaliseeriti värskete purustusjälgedega purjelaeva vrakk.</span>


source: V
code: 1069
name: Royal Minstrel
type: kaubalaev
alt_id: 30730
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Inglismaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1872</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.02.1894</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1872. aastal Inglismaal Monkwearmouth laevatehases ehitatud aurik</span>
<strong>Last: </strong><span>Heinad ja kaerad</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev väljus 23. veebruaril 1894. aastal Tallinna sadamast merele, eesmärgiga viia laadung Hulli sadamasse. Osmussaare lähistel sattus aurik 24. veebruaril rasketesse jääoludesse, sai vööriossa augu ning uppus. Meeskond, 19 inimest pääses saarele, kust nad mõni päev hiljem Paldiski kaudu Tallinna jõudsid.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva brutoregistertonnaaz 1363, pikkus 73,5 ning laius 9,5 meetrit. Üks sõukruvi.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>


source: V
code: 947
name: Altair
type: sõjalaev
alt_id: 30728
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>14.10.1917</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa Põhjamere kalatraaler Altair  ehitati Papenburgis, Jos. L. Meyeri laevatehases 1916. aastal. Laev relvastati ja määrati allveelaevatõrjelaevastikku, et võtta osa I maailmasõjast.
Osales Saksa dessandis Saaremaale 1917. aastal. Hukkus 14. oktoobril 1917. aastal Hiiumaa ja Saaremaa vahel.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Miinitraalerina sõjas osalenud Altair jooksis traalimistööde käigus miinile, murdus kaheks tükiks ja uppus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>231 BRT, veeväljasurve 550 t, pikkus 39,02 ning laius 7,10 meetrit, aurumasin 500 HJ, meeskond 31.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>4.07.2012</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Kaheks tükiks murdunud vrakk lebab 25 meetri sügavusel tasasel merepõhjal.</span>


source: V
code: 942
name: Valeria
type: kaubalaev
alt_id: 30729
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1904</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>10.1910</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Last: </strong><span>piirituse- ja vaselaadung</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus tormis teel Peterburist Saksamaale oktoobri algul 1910. aastal. 12 hukkunut.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Ligikaudu 70,5 x 9,5 meetrine vrakk lebab enam kui 40 meetri sügavusel merepõhjal sirgel kiilul.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2008</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Tõenäoliselt 1930. aastatel teostatud päästetööde tulemusena on pealt rebitud pealisehitused, mastid ja suurelt osalt ka laeva tekk.</span>


source: V
code: 941
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki ligikaudsed mõõtmed 31,5 x 8 meetrit. Purjelaeva vrakk lebab enam kui 50 meetri sügavusel merepõhjal sirgel kiilul tugevasti kahjustatuna. Pealt on rebitud pealisehitused, tekk ja mastid. Puudub kliiverpoom. Laeva rangout ja taglas lebavad purjeka vasakus poordis kompaktse hunnikuna merepõhjal.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2008</span>


source: V
code: 923
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kõrge pardaga ajalooline purjelaev. Vraki pikkus ligikaudu 38 meetrit. Laeva keskosa teataval määral lagunenud, ahter ja vöör kõrgelasetsevad.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2005</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakki iseloomustavad kõrge vöör- ja ahtertääv ning näiliselt rohmakas ehituslaad.</span>


source: V
code: 922
name: S-5
type: sõjalaev
alt_id: 30724
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1937</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene S klassi allveelaev S-5 võeti teenistusse 30. oktoobril 1939. aastal. Ehitati Leningradis aastatel 1935-1937, aastast 1937 nimetus S-5. 
S klassi allveelaevade pikkus 77,7 m, laius 6,4 m.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Allveelaev S-5 hukkus miiniplahvatuse läbi 1941. aasta 28. augustil, mil Tallinnas asunud nõukogude sõja- ja tsiviillaevastik Kroonlinna evakueerus. 46-st meeskonnaliikmest sai surma 35.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>


source: V
code: 911
name: teadmata
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>praam</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Praam pikkusega 64 meetrit,  laiusega 15 meetrit ja kõrgusega 6,5 meetrit lebab 78 meetri sügavusel suunaga 60 -240.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Näiliselt heas seisukorras vrakk lebab 78 meetri sügavusel sirgel kiilul. Purustusi ei näi olevat.</span>


source: V
code: 910
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kaljas</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Väiksemat tüüpi purjelaev (kaljas)  pikkusega ligikaudu 25 meetrit ning laiusega 8 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>juuli 2010</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Väliselt heas korras vrakk lebab mere põhjas suunaga 160-340 sirgel kiilul.</span>


source: V
code: 898
name: Utena
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Leedu</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1920</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>14.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920. aastal Šotimaal (William Simons & Co). Algselt sõitis nime Meathside all, alates 1931 Barfost. 1935 omandas laeva Leedu firma Maistas Co. Klaipedas ja 1937. aastal Leedu Balti Lloyd.
1-tekiline, 542 BRT.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis teekonnal Kroonlinnast Tallinna meremiinile Juminda miiniväljal ja hukkus koos osa meeskonnaga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 51,05 meetrit, laius 8,13 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>juuni 2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab poolpurustatud olekus sügavusel enam kui 90 meetrit.</span>


source: V
code: 897
name: Kretinga
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Leedu</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1920</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>15.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1920. aastal Šotimaal (William Simons & Co). Algselt sõitis nime Louthside all, alates 1931 Rimfrost ja 1937 Kretinga. 1936. aastal omandas laeva Leedu firma Maistas Co. Klaipedas ja 1937. aastal Balti transpordifima. 1940 võeti üle Nõukogude Liidu okupatsioonivõimude poolt.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sattus 15. augustil 1941. aastal teekonnal Kroonlinnast Tallinna Juminda miinivälja läbides meremiinile ja hukkus kogu meeskonnaga, 24 inimest.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>1-tekiline kaubalaev,  542 BRT, pikkus 51,05 meetrit, laius 8,13 meetrit. Vrakk lebab poolviltu põhja setetes, kõrgus 13-14 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>juuni 2006</span>


source: V
code: 763
name: S-310
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1935</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1958</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Štš-tüüpi allveelaev S-310 ehitati aastatel 1933-1935 Gorkis. Vettelaskmisel 1936. aastal sai designatsiooni Štš-310. Aastatel 1939 - 1945 osales lahingutegevuses Soome ja Liivi lahes ning Gotlandi piirkonnas. Läbis korduvalt kapitaalremondi ja seadmestiku uuenduse. 1949. aastal sai uue designatsiooni S-310, 1953 kanti maha tegevteenistusest ja kasutati kuni 1958. aastani väljaõppel, muu hulgas tuukrite treenimiseks allveepäästeoperatsioonideks. 1958. aastal uputati Ruhnu lähistel õppuste käigus.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev uputati tahtlikult 1958. aastal õppuste käigus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>57,75 m pikk, 6,2 m lai ja 3,97 m kõrge.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>13.07.2011</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Tervikuna säilinud, tihedalt võrkudesse/traalidesse mässitud vrakk.</span>


source: V
code: 742
name: West
type: uurimislaev
alt_id: 27770
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1939</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>27.06.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>hüdrograafialaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene mootor- hüdrograafialaev, ehitatud 1939. aastal, osales II maailmasõjas Balti laevastiku koosseisus miiniveeskjana.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus 27. juunil 1941. aastal Hari kurgu suul, Laine madala lähistel meremiinil. Hukkus kaks meeskonnaliiget.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve 860 tonni, pikkus 56,8 ning laius 9,3 meetrit.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1979</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab purustatud ahtriosaga mere põhjas sirgel kiilul, vööriosa terve. Pealisehitused osaliselt lagunenud.</span>


source: V
code: 741
name: Fennia
type: kaubalaev
alt_id: 27765
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Soome</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1874</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.12.1888</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Soome jääklassiga kaubaaurik, ehitatud Glasgows 1874. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>kaer, kliid, 129 vaati mineraalõli</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Soome laev (kapten L. U. Favorir) sõitis Suurupi lähedal ootamatult tundmatule karile, pääses sealt lahti ja triivis juhtimisvõimetuna allatuult edela poole, kus mõne aja pärast süvamerre uppus. Mõne päeva pärast tuli hukukohale päästeaurik Freja, mis aga peale olukorra fikseerimist Tallinna tagasi pöördus. Meeskond pääses ja üht-teist laeval olnud varast suudeti paadiga päästa.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Bruttotonnaz 366, pikkus 50,2 ning laius 7,0 meetrit.
Vrakk lebab siledal merepõhjal ahtriga mõnevõrra põhjasetetese kaevununa. Pealisehitused lagunenud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1991</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk üsna lagunenud seisukorras, vööriosa kõrgemal, ahtriosa osaliselt põhjasetetes.</span>


source: V
code: 740
name: Mardus
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1911</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>27.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati reislaevana Göteborgi laevatehases. Sõitis nime "N" all Riia linnavalitsuse alluvuses. I maailmasõja ajal võeti mereväkke, sai nimeks "Pskov" ja jäi teenima Riia sõjalaevade flotilli. 1917. aastal viidi üle Pärnusse, kus 1918. aastal uputati vallikraavi. Tõsteti Eesti Vabariigi ajal üles, remonditi ja relvastati ning võeti suurtükilaevana "Mardus" Eesti Mereväe teenistusse. Peale Vabadussõja lõppu tegeles Mardus koos sõsarlaev Meemega miinitraalimistöödel Eesti rannavete puhastamisel meremiinidest. 1940. aastal võeti Mardus Balti laevastiku koosseisu.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Nõukogude laevastiku Kroonlinna evakueerumise eelõhtul, 27. augustil 1941. aastal uputati sõjavarustusega laaditud Mardus Miinisadama väravasse. Laadung plahvatas ning laev purunes tükkideks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve 150 tonni, pikkus 27,5 ja laius 6,4 meetrit.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakijäänused laialdasel alal laiali pillutud. Laeva põhjaosa asub Miinisadama ja Lennusadama vahelisel alal, laeva purustatud pealisehitused põhja poole laevateelt kõrvale veetud. Osaliselt viidud vanarauaks.</span>


source: V
code: 739
name: Meeme
type: sõjalaev
alt_id: 27872
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1911</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>14.11.1924</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati reisilaevana Göteborgi laevatehases. Sõitis nime "O" all reisilaevana Riia linnavalitsuse alluvuses. 1919. aastal mobiliseeriti mereväkke ja käis mitme võimuvahetuse ajal käest-kätte, kuni langes Daugava jõesuus Eesti mereväelaste kätte sõjasaagina. Eestlaste Lätist lahkudes võeti kaasa ka "O" ning viidi Tallinna, kus laev remonditi, relvastati ning võeti suurtükilaevana "Meeme" Eesti Merejõudude teenistusse. Peale Vabadussõja lõppu tegeles "Meeme" koos sõsarlaevaga "Mardus" Eesti mereala puhastamisel meremiinidest miinitraalerina.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>11. novembril 1924. aastal tegeles Meeme miinide traalimisega lääne pool Naissaart. Traali välja võttes tõusis trossidesse takerdunud meremiin Meeme ahtri alla ja plahvatas. Laev sai rängalt kannatada, oli surmasaanuid ja raskelt vigastatuid. Uppuvat Meemet püüti küll õnnetuskohalt ära viia, kuid peagi uppus laev 44  meetri sügavusse.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve 150 tonni, pikkus 27,4 ning laius 6,4 meetrit.  Vööris üks 75 mm kahur.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>29. juuli 2000.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laeva ahter on täiesti purustatud.</span>


source: V
code: 729
name: Virsaitis
type: sõjalaev
alt_id: 30209
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Läti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1917</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>03.12.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1917. aastal Saksamaal Rostockis (Neptun Werft Rostock) Saksa Keiserliku laevastiku miinitraaleriks M-68. 1918 aasta lõpus oli Riias remondis ning 1919 võeti üle Läti Sotsialistliku Vabariigi poolt ning kandis nime Sarkanā Latvija (Punane Läti). Mais 1919 tagasi Saksa laevastiku koosseisu ja 1.07.1919 võeti Läti Vabariigi laevastiku koosseisu nimega Virsaitis (Juht). Nõukogude okupatsiooni alguses 1940 võeti Balti laevastiku koosseisu ja nimetati ümber T-297, alates 25.07.1941 Virsaitis.
Kuni septembrini 1941 oli laeva relvastuseks kaks 76 mm suurtükki, hiljem lisati neile veel kolm 102 mm suurtükki. Laev võttis 1941. aasta hilissügisel osa Hanko sõjaväebaasi evakueerimisest Kroonlinna.</span>
<strong>Last: </strong><span>Hanko sõjaväebaasi isikkoosseis.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Läks 3.detsembril 1941. aastal Soome lahes miini otsa ja uppus. Koos laevaga läks põhja ligikaudu 130 meeskonnaliiget ja maaväelast.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva veeväljasurve 525 tonni, pikkus 60 meetrit ja laius 7,6 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2005</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Miini otsa läinud Virsaitis lebab purustatud ja põhjamutta vajunud ahtriosaga sirgel kiilul.</span>


source: V
code: 727
name: Glotovi vrakk
type: kaubalaev
alt_id: 27878
description:
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus ligikaudu 25 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>22. juuli 2004.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laev lebab näivalt tervena siledal merepõhjal 82 meetri sügavusel.</span>


source: V
code: 726
name: Vegas
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1961</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>01.02.1998</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>traaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Põhjamere kalatraaler Vegas oli ehitatud 1961. aastal Norras.  Kuulus kalurikolhoosile Hiiu Kalur. Eesti taasiseseisvumise järel vahetati välismaal ehitatud kalalaevadega välja  NSV Liidus ehitatud vananenud laevad.</span>
<strong>Last: </strong><span>värske kala</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>1998. aasta 1 veebruari öösel püüdis laev kala Hiiumaa vetes. Laeva kütuse ja veetagavarad olid lõppemas. Kala traalist tekile võttes kaotas laev püstuvuse, läks ümber ja uppus. Koos laevaga läks põhja kaks meeskonnaliiget.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Diiselmootoriga kalalaeva mahutavus oli 181 brt, pikkus 31,47 ja laius 6,6 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laev lebab tervena ligi 120 meetri sügavusel.</span>


source: V
code: 716
name: teadmata
type: kaubalaev
alt_id: 30233
description:
<strong>Dateering: </strong><span>17. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>17. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>flöit</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vraki tugevalt sissepoole pöörduvad kaared ja sellest tulenevalt ahtri osas ahenevad pardad on iseloomulikud 17. sajandil ja hiljemgi kasutusel olnud hollandi kaubalaevadele flöitidele. 17. sajandi I poolel oli Hollandi kaubalaevastik oma võimsuse tipul. Sel perioodil oli levinumaks laevatüübiks flöit, mida oli odav ehitada ja üleval pidada. Oma ümara kuju ja suhteliselt lameda põhja tõttu kutsusid inglased neid põlglikult „Hollandi võikarpideks“. Spetsiaalselt kaubalaevadeks ehitatud flöitidel puudusid tavapäraselt suurtükid. Relvastuse puudumine ja suhteliselt lihtne taglastus võimaldas laeva käigus hoida väiksearvulisema, u 6-10 mehest koosneva meeskonnaga. Ehkki flöite kasutati 17. sajandil massiliselt, on arheoloogilisi leide neist üksnes paarikümne ringis. Tõenäoliselt kuulub ka selle purjeka vrakk flöitile.
Vraki orienteeruva vanuse tuvastamisel on abiks nii selle pardalt leitud esemed kui ka ehituslikud iseärasused. Täpsema dateerimise eesmärgil on vrakilt üles toodud kahe sangaga terviklikult säilinud savinõu. Selliseid Skandinaavia päritolu punasest glasuurkeraamikast pudeleid on kasutatud 16. sajandi lõpus ja 17. sajandil. Koos endiselt laevavraki tekil in situ asuvate klaasesemetega võib purjeka orienteeruvaks hukkumiseajaks lugeda 17. sajandi algust.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki pikkus on ligikaudu 25 ja laius 5 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2012</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Hästi säilinud, ilma traali- ja muude kahjustusteta.</span>


source: V
code: 706
name: Lootsi tänava vrakk
type: kaubalaev
alt_id: 30188
description:
<strong>Dateering: </strong><span>13. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laevavrakk on dateeritud 1210 – 1280 AD (Tln 3199).</span>
<strong>Materjal: </strong><span>mänd, tamm</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 30. november 2009 seoses kinnistul toimunud kaevetöödega.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Osaliselt lõhutud kaevetööde käigus.</span>


source: V
code: 700
name: Marie Anette
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Läti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>21.09.1885 (vkj/ukj?)</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>galeass</span>
<strong>Last: </strong><span>kipskivi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Läti laev (kpt Jahn Baggat) oli teel Riiast Peterburgi, kui ta 21. sept õhtul kell 9 ühe teise Vene purjekaga, mille nimeks oli Anna Ottilie, Keri saare lähedal kokku põrkas ja kiiresti uppus, olles saanud raskeid kahjustusi pakkpoordi. Kapten ja kolm meeskonnaliiget pääses Ottiliele, ent tüürimees (kapteni poeg) ja kokk hukkusid. Päästeaurik Hermes pukseeris Anna Ottilie koos päästetud läti laeva meeskonnaga 22. sept. õhtul Tallinna sadamasse.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>29. juuli 2005.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Lagunenud pealisehitustega, mastideta, 2-3 meetri kõrgune ja 30 meetri pikkune vrakk lebab tasasel merepõhjal sirgel kiilul. Et sel merealal on aastate vältel harrastatud kalapüüki põhjatraalidega, on vrakki tugevasti kahjustatud.</span>


source: V
code: 678
name: teadmata
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>2000. aasta 25. aprillil informeeris kalatraaleri "Fobos" meeskond Eesti Meremuuseumi, et oli sattunud traalpüügil laevavrakile, kust tõstis üles vanatüübilise puustokiga kahekäpalise ankru, käristade katki ka traali. Teine kalatraaler oli takerdunud vraki taha ja tõstnud sealt purjelaeva puitdetaile.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Ankru tüübi ja selle seisukorra põhjal võib tegemist olla 18. sajandi purjelaevaga. Ankur asub Eesti Meremuuseumis.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>20. aprill 2000</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on saanud traalpüügi tõttu kannatada.</span>


source: V
code: 677
name: Meyersledge
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1902</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.09.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurik Meyersledge ehitati Hollandis kaubalaevana 1902. aastal. Algselt kandis laev nime A.K.Fernstrom, kuuludes Rootsi firmale A.K.Fernstroms Granitindustrier, alates 1943. aastast Saksa laevaomanikule W.Schuchmannile ning sai uueks nimeks Meyersledge. Laev uputati Nõukogude lennuväe poolt Kihnu saare lähistel 1943. aaatal.</span>
<strong>Last: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Kihnu saare lähistel ankrus seisev laev uputati Nõukogude lennuväe pommirünnaku käigus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 844 brt, pikkus 63,1 meetrit ning laius 9,5 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht oli kantud juba pealesõjaaegsetele merekaartidele. 1980. aastail sukeldusid vrakile korduvalt nii Saaremaa allveeklubi "Süvala" kui Viljandi allveeklubi "Triiton"  vrakisukeldujad. Laeva identifitseerimine takerdus eksliku arvamuse taha, otsekui oleks tegemist Korthion nime kandnud laevaga.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakki on oluliselt rüüstatud. Vrakilt on ära viidud nii kell, rooliratas kui laeva tagavarasõukruvi.</span>


source: V
code: 645
name: Volna
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>16.10.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>puksiir</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurupuksiir Volna võttis osa II maailmasõjast, kurseerides Hankos asuva nõukogude sõjaväebaasi ja Soome lahe suus asuva Osmussaare vahel, toimetades sinna sõjavarustust.</span>
<strong>Last: </strong><span>Suurtükimürsud</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Osmussaare põhjaranniku lähistel ankrus olev puksiir paisati tormise ilmaga rannakividele, kus purunes. Meeskond pääses saarele. Laeva laadungiks olnud suurtükimürsud pilluti laiali merepõhjale.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Puksiirist on rannavees säilinud vaid katel ning rannakividel lebav ankrupeli. Tormid ning kevadine triivjää on vraki täielikult hävitanud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Laeva hukukoht on merekaartidel juba pikki aegu.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk peaaegu täielikult hävinenud. Hukukohal võib leida üksikuid suurtükimürske. 1995. aastal aitas Meremuuseumi uurimislaev Mare puhastada Osmussaare rannavett lõhkematerjalidest.  Volna hukukohalt tõsteti üles suur kogus suurtükimürske, viidi laeva ja paadiga nii Osmussaarele kui Suur-Pakrile ja õhiti. Tormid võivad neid mere põhjast veelgi välja pesta.</span>


source: V
code: 644
name: Magdeburg
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1912</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>26.08.1914</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>ristleja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa ristleja Magdeburg ehitati 1912. aastal Saksamaal. Võttis osa I maailmasõjast Läänemerel. Hukkus 26.08.1914. aastal Osmussaare rannalähedases madalvees.  Ristleja vrakk lammutati 1930. aastail ning selle hukukoht unustati.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Magdeburg sõitis halva nähtavuse tingimustes kinni Osmussaare põhjatippu, kust ta enam lahti ei pääsenud. Vene sõjalaevade tule all viis miinilaev V-26 suurema osa ristleja meeskonnast minema, hukkus 15 meest ja 57 langes venelaste kätte vangi. Laevalt lahkuv meeskond laskis selle osaliselt õhku.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Veeväljasurve 4570 tonni, pikkus 138,7 meetrit, laius 13,3 meetrit, relvastus kaksteist 105 mm suurtükki ja kaks torpeedoaparaati.
Lammutatud sõjalaevast on mere põhjas näha väiksemaid laeva osi, kõik massiivsem materjal on ära viidud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2003</span>


source: V
code: 637
name: Jelizaveta
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1906</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>31.08.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaaurik Jelizaveta ehitati Inglismaal, Dumbartorn McMillan & Sons laevatehases 1906. aastal. 
Mobiliseeriti I maailmasõja ajal sõjaväe transportlaevaks nr. 28. Lammutati 1934. aastal. Mere põhja jäi Jelizaveta ligikaudu 100 meetri pikkune põhjaosa.</span>
<strong>Last: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev torpedeeriti Saksa allveelaeva U-19 poolt. Uppumise vältimiseks sõitis laev kinni Krässgrundi madala W poolsele nõlvale.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kaubalaeva mahutavus oli 4444 brt, pikkus 120,4 ja laius 16,2 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1985. aastal.</span>


source: V
code: 636
name: teadmata
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>torpeedokaater</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>See G-5 klassi torpeedokaater kuulus II mailmasõja ajal Punalipulise Balti laevastiku koossseisu. Ehitamise aeg ja koht teadmata.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Torpeedokaater näib olevat uppunud pukseerimise käigus, kuna selle vööriosa on vigastatud ning kaatri vööri on kinnitatud pukserots. Kus kaater vigastada sai ning kuhu teda pukseerida taheti, on teadmata.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>G-5 klassi torpeedokaater, 1928.a. tüüp, veeväljasurve 17 tonni, pikkus 19,1 meetrit, laius 3,5 meetrit, kiirus 56 sõlme. Kaatril oli kaks bensiinimootorit ja kaks sõukruvi.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Duralumiinium</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht on märgitud pealesõjaaegsetele Vene merekaartidele.</span>


source: V
code: 631
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanematüübilise auriku nimi, päritolu ja ajalooline taust teadmata.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Vrakk lebab mõnevõrra purustatud vööriosaga mere põhjas, Saksa miinitõkke D27 vahetus läheduses, mis viitab miiniplahvatusele.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kaubalaeva vraki pikkus 67,7 ning laius 11 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>


source: V
code: 630
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Arvatavalt miinile sattumine.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Hukkunud laeva vraki pikkus 65 ning laius 10 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>


source: V
code: 625
name: S-345
type: sõjalaev
alt_id: 27808
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1956</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>18.08.1989</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>diiselelektrilaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Projekti 613 järgi ehitatud nõukogude diisel-elektrimootor tüüpi allveelaev, NATO klassifikatsiooni järgi klass Whiskey. Oli arvukaim allveelaevatüüp Nõukogude Liidu sõjalaevastikus (kokku ehitati 215). Balti laevastikus oli kokku 19 Whiskey tüüpi allveelaeva.
Sukeldumissügavus 150 meetrit. Meeskonnas kuni 60 meremeest. Laeva veeväljasurve veepealses asendis 1050 ja veealuses 1350 tonni. Kiirus veepealses asendis 17 ja veealuses 13,5 sõlme.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Määratuna vanarauaks uppus pukseerimise käigus teel Paldiskist Tallinna.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Allveelaeva pikkus oli 75,2 ning laius 6,3 meetrit. Allveelaev lebab mere põhjas sirgel kiilul, komandotorni luuk lahtises asendis.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>25. juulil 1994.</span>


source: V
code: 624
name: Yoldia I
type: uurimislaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1973</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1985</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Yoldia oli Tallinna Kolhoosidevahelises Laevatehases ehitatud väiketraal tüüpi mootorpaat, mis oli spetsiaalselt kohandatud merepõhja geoloogiliseks uurimistööks piiratud merealal. 1973 augustis esimene uurimisreis Väinamerre, 1974-1983 uurimisreisid Eesti rannikumeres Pärnust Narva-Jõesuuni, 1984 seisis dokituna Haapsalus.  Kaptenid: 1973-1976 Kaarel Orviku; 1976-1982 Jaan Lutt.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi, mehhanismid maha võetud</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Täielikult amortiseerunud alus kanti maha ja utiliseeriti uputamise teel Vormsi saare ja Hobulaiu vahelisel merealal 1985. aasta sügisel.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 13,4 meetrit ja laius 3,5 meetrit. Osaliselt lagunenud vrakk lebab mere põhjas suunaga 160-350.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>03.05.2001.</span>


source: V
code: 615
name: Pakri
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1951</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>20.11.1975</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mootorlaev Pakri oli ehitatud kaubalaevana Saksamaal. Kasutati piiratud sõidurajoonis Läänemere sadamate vahel.</span>
<strong>Last: </strong><span>segakaup</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis 1975. aasta hilissügisel, 20. novembril halbades ilmastikuoludes Neugrundi madalalale Osmussaare lähistel ja muutus vrakiks. Talvetormid lükkasid vraki paeselt põhjalt lahti ning vrakk uppus Neugrundi keskplatoo idapoolse nõlva taha.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 478 brt, pikkus 51,4 ja laius 7,5 meetrit. Vrakk rängalt purustatud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab rängalt purustatuna küliliasendis.</span>


source: V
code: 614
name: Panevežys
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Leedu</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1924</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>13.11.1939</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurik Panevezys (ex Dago, Beira, Ulefoss) ehitati Norras 1924. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>sool</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sõitis soolalaadungiga teekonnal Leningradist Klaipedasse navigatsioonivea tõttu Tallinnamadalale, sai leki ja uppus Uusmadala lähistel.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 1607 brt, pikkus 78,30 ja laius 12,19 meetrit.
Laeva korpus tugevasti purustatud ja kalavõrkudega kaetud. Võimalik, et seda on sõjapäevil või peale seda sügavpommitatud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>


source: V
code: 592
name: Astrahan
type: sõjalaev
alt_id: 30739
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1756</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>10.10.1761</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>liinilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Liinilaev Astrahan ehitati Arhangelskis 1755-1756. Osales Seitsmeaastases sõjas (1756-1763). Määrati teenistusse Läänemere Vene eskaadri koosseisu.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Liinilaev Astrahan oli 1761. aasta sügisel sõjaretkel Läänemere lõunaosas, Poola rannikul. Tugevas tormis oli sunnitud minema Ojamaa juurde ankrusse. Varjulist kohta leidmata oli sunnitud lahkuma ka sealt ja võtma kursi Hiiumaa poole. 10. oktoobril sõitis halva ilma tõttu kividele Hiiumaa põhjarannikul Tahkuna poolsaare lähedal ning vrakistus. Meeskond kolis üle kaldale, kus osa raskelt haigeid meremehi suri.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 47,4 meetrit, laius 13,25 meetrit, 66 suurtükki.
Liiva sisse mattunud vrakist on säilinud ligikaudu 26 x 8 meetrine osa.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>


source: V
code: 591
name: Wroclaw
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1935</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>05.04.1968</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laev Wroclaw, kuni 1950. aastani Otto Alfred Müller, ehitati Saksamaal, Flensburgi laevatehases 1935. aastal.  Alates 1950. aastast Poola lipu all.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sõitis üle kivide Vilsandist lääne pool, sai leki ja hukkus.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>83,1 meetrit pikk, 12.6 meetrit lai</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht on merekaardil juba aastakümneid.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on hästi säilinud.</span>


source: V
code: 486
name: Myrtle
type: sõjalaev
alt_id: 22265
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Inglismaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1915</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>15.07.1919</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suurtükipaat-miinitraaler (sweeping sloop) Myrtle ehitati Inglismaal 1915. aastal. Laev saabus Eestisse Vabadussõja päevil Briti eskaadri koosseisus ning tegeles mereteedelt Saksa miinitõkete väljatraalimisega.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Suurtükipaat-miinitraaler Myrtle hukkus Vabadussõja päevil Saksa miiniväljal Harilaiu lähistel, miinitraalimioperatsiooni käigus, 15. juulil 1919. aastal. Laev sai rängalt kannatada mitme meremiini plahvatuse läbi. Oli inimohvreid.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 76,2 ning laius 10,1 meetrit, veeväljasurve 1210 tonni.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1934</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Kadunud vööriosaga vrakk lebab mere põhjas sirgel kiilul.</span>


source: V
code: 485
name: MO-410
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1940</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>21.11.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaevahävitaja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tüpoloogiliselt MO-4 tüüpi vahikaater, kasutusalalt allveelaevahävitaja ("merekütt") MO-410. Ehitati Leningradis 1940. aastal.  On kandnud pardanumbreid PK-214 ja MO-403.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Allveelaevahävitaja hukkus Tallinna lahel põhjamiini plahvatuse läbi 21. novembril 1944. aastal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 26,9 ning laius 4 meetrit, veeväljasurve 56 tonni. Laeva relvastuseks oli 2 seniitsuurtükki 45 mm, 2 seniitkuulipildujat 12,7 mm, 1 seniitkuulipilduja, 8 suurt ja 22 väikest sügavveepommi.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>19. juulil 1996.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Ohtlikust leiust kanti ette Veeteede Ametile ja Päästeametile, kes siis koostöös Tuukritööde OÜ tuukritega õhkisid laeval olevad sügavveepommid. Mere põhja jäi purustatud vrakk.</span>


source: V
code: 476
name: Christina
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.05.1943</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>traaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalalaevana 1916. aastal ehitatud mootorlaev Christina võeti II maailmasõja päevil Ost Reval Flotilli koosseisu vahilaeva ja miinitraalerina pardanumbri ORe-35 all.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>1943. aasta 24. mail hukkus Aegna saare lähistel põhjamiini plahvatuse läbi.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 31 meetrit, laius 6,6 meetrit, mahutavus 127 brt Vrakk lebab mere põhjas suhteliselt tervena. Plahvatuses on purustatud ainult vasak parras kesklaevast ettepoole.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>01.07.1989</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk osaliselt kalavõrkudega kaetud.</span>


source: V
code: 475
name: Serbino
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Inglismaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1913</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>17.08.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaaurik Serbino ehitati Suurbritannias Dunlop Bremner Inch laevatehases 1913. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>Riiast Peterburi evakueeruva Vene võimu sümbol - Peeter I ausammas, kirikute kellad, mitmesugused masinad, väärismetall jms.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Läbi Väinamere kulgevat kaubalaeva ootas Hari kurgus, Vormsi saare lähistel Saksa allveelaev U-9 ja uputas selle 27. augustil 1915. aastal ainsa torpeedoga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>2205 brt, pikkus 94,6 ja laius 13,6 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Uputatud kaubalaeva üle veepinna ulatuvad osad märkisid laeva asukohta selle uputamise hetkest alates.
Peale lammutamist jäi vraki asukohta tähistav tingmärk merekaartidele.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakijäänus lebab sügavusel 16 meetrit. Vett vraki kohal 9 meetrit. Laeva kere lammutustööde tulemusena üsna purustatud.</span>


source: V
code: 470
name: Pärnu koge
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>13./14. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>koge</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1990 inspekteerisid leiukohta Eesti Meremuuseumi allveearheoloogia osakonna töötajad koos klubi “Viikar” liikmetega.  Laevavraki päästetööd algasid 1991. aasta suvel, mil arheoloog Tõnu Sepa juhtimisel ning Saaremaa allveeklubi “Süvala” teostusel tõsteti tammepuust laevajäänused kuivale ja paigutati spetsiaalselt selleks ehitatud konserveerimiskonteinerisse. 
Vrakk on eksponeeritud Pärnu Muuseumi Aidahoones alates 2012. aastast.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva parda säilinud fragment vööri- või ahtripoolsest osast on 7,9 m pikk ja 3,75 m lai.  Puiduproovide C14-analüüsid dateerisid selle 13. sajandi lõppu – 14. sajandisse. 
Koge ehitustraditsiooniliste kriteeriumitega  võrreldavaid tehnilisi tunnuseid tehti Pärnu laeva pardafragmendi juures kindlaks viis:
1) plangutus on klinkersüsteemis;
2) planguservad on omavahel kokku liidetud seestpoolt kahekorra keeratud ja uuesti plangu sisse tagasilöödud raudnaeltega;
3) plangusaamade triivimiseks kasutati turbasammalt (Sphagnum sp.);
4) plangusaamad on kaetud puuliistudega, mis kinnitati plankude külge raudklambritega; 
5) pardaplangud on pikuti ühendatud kaldseose abil.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1990</span>


source: V
code: 465
name: Merikaru
type: tehniline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1935</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>19.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>jäämurdja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühetekiline jäämurdja-puksiiraurik Merikaru ehitati 1935. aastal Tallinna Sadamatehases. Laev võeti 1941. aastal Punalipulise Balti Laevastiku koosseisu.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus Saksa miinil Väinameres, Kumari madala lähistel 19.augustil 1941. aastal. Plahvatus murdis laeva pooleks. Hukkus kogu meeskond.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 26,0 ning laius 6,92 meetrit. Mahutavus 177,89 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mudasel merepõhjal 6 meetri sügavusel kaheks tükiks rebituna.</span>


source: V
code: 464
name: Derby
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Inglismaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1871</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>01.04.1876</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kruviaurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaaurik Derby ehitati Inglismaal, Hullis, Humprey Pearson laevatehases 1871. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>generaalkaubad</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Kruviaurik oli teel Hullist Tallinna, lastiks generaalkaubad. Kapten J. W. Wills. Laev kohtus jääga alles Tallinna lahes, enne seda oli tee vaba. Telliti jäämurdjad, mis tegid tunde tööd et laevale sadamasse teed teha. Kell 5 pm kuuldi laevast järsku vee sissetulvamist. Kapten sõitis aluse tugevasse jäässe sisse, lootes et laev püsib seal pinnal, andis käsu kauba üle parda heitmiseks. Ent laev vajus väga kiiresti. Derby uppus kell 7 õhtul 13-14 sülla sügavusse vette 1-1,5 miili sadamast. Mehed hüppasid jääle, kaasa jõuti võtta vaid üksikuid esemeid. Üle jää veeti kaldale ka laevapaat. Lasti päästsid päästeaurik ja tuukrid ning see müüdi enampakkumisel ja osa viidi ka välismaale.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kandevõime 1299 brt. Pikkus 82,0 ning laius 13,5 meetrit.
Hukkunud laevalt on maha võetud nii laadung kui aurumasinad, katlad, ankrud koos kettidega ning kõik seadmed. Lammutatud on pealisehitused. Vrakist on säilinud vaid täiesti tühi korpus.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht on merekaartidele kantud juba aastakümneid.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab täiesti tühjendatuna, ilma pealisehituste ja mehhanismideta mudasel merepõhjal sirgel kiilul.</span>


source: V
code: 463
name: Barteld Herman
type: kaubalaev
alt_id: 27868
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1858</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>3.10.1870</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>galiott</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1858 Gasselternijveenis (Groningeni provintsis), codename: NGPL. 1869. aastast oli kapten P.F. Barlinckhoff.</span>
<strong>Last: </strong><span>rukis</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hollandi galiott Barteld Herman (kpt Ph. F. Barlinckhoff) oli teel Peterburist Amsterdami/Haasi? 2. okt (vkj) pärastlõunal tugevnes kirdetuul, vastu ööd laev kõikus tormis tugevalt ja sai vett sisse. Kell pool 6 hommikul asus laev Suursaarest 5 miili idas (läänes?). Tormituul keeras põhja. Keskpäeval nähti Mohni tuld 3 miili kaugusel SSW. Laeva oli  peaaegu võimatu juhtida. Kell 1 PM üritati teda suunata Eru lahte, otsimaks tormi eest varju ja päästmaks oma elud ja kauba. Kell 4 PM märgati maad 1 miili kaugusel. Nähtavus oli halb ja sadas ohtralt lund. Meeskond evakueerus laevalt paadiga ja püsis laeva läheduses ning nägi kuidas ta õhtul kell 10 neljakümne sülla sügavusse vette uppus. Kell 3 hommikul jõuti paadiga Kiiu-Aabla küla juures kaldale.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>kandevõime 142 tonni</span>


source: V
code: 439
name: Loots
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1930</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>10.10.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>puksiir</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurupuksiir Loots ehitati Tallinna Sadamatehastes 1930. aastal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev hukkus teadmata asjaoludel Tallinna lahe keskosas.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 16,6 ja laius 3,35 meetrit. 1-tekiline. Vrakk lebab mere põhjas ümberpöördunud asendis, põhi püsti.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>juuni 2001</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas 30 meetri sügavusel, ümberpöördunud asendis,  ilma nähtavate vigastusteta.</span>


source: V
code: 435
name: Uisko
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Soome</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1938</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>16.09.1943</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>vahilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Soome patrull-laev Uisko (ex Celtic) ehitati Belgias Põhjamere kalatraaleriks 1938. aastal. Müüdi soomlastele 1939. aastal. Kasutati II maailmasõja aastail patrullteenistuseks, avastamaks Soome lahest Läänemerre tungivaid nõukogude allveelaevu.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus nõukogude Boston tüüpi pommituslennuki torpeedorünnaku tulemusena Soome lahe keskosas 16. septembril 1943. aastal.
Uisko ja Tursas triivisid seisatud mootoritega, lootes kuulda Vene allveelaeva mootorimüra. Järsku ilmus läänekaarest nähtavale kahemootoriline pommi- ja torpeedolennuk Boston, mis suundus vahilaevadele. Tursas sai oma mootori käima ning käigu sisse, kuid Uiskol võttis see aega. Umbes kilomeetri kaugusel langes lennukilt 50 meetri kõrguselt vette torpeedo, mis suundus liikumatu Uisko suunas ja plahvatas. Laeva 20 liikmelisest meeskonnast pääses vaid üks, kes plahvatusehetkel oli vööris.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 40,4 ning laius 7,1 meetrit.Vrakk lebab mere põhjas kahes tükis, pealisehitus eraldi ning kereosa poolpüsti, ulatudes 11,3 meetrit põhjast ülespoole.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>8.05.2008</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk 68 meetri sügavusel kaheks tükiks purustatud, osaliselt kalatraalide jäänustega kaetud.</span>


source: V
code: 434
name: Tutti
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1898</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>21.11.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>puksiir</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puksiir Tutti, 1-e tekiline vedurlaev, ehitati Hamburgis 1898. aastal. Alates 1920. aastast sõitis Eesti lipu all.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev hukkus Tallinna lahes, Aegna saare lähistel koos puksiiriga Eino meremiini plahvatuse läbi 21.11.1944.aastal. Oli inimohvreid.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 30,42 brt, pikkus 15,60 ning laius 4,29 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>9. aprill 2001</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vraki vasak parras on vähesel määral vigastatud, pealisehitused purustatud, korsten laeva kõrval pikali.</span>


source: V
code: 433
name: Eino
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1902</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>21.11.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>puksiir</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puksiir Eino (ex Heino, General Surovtsev) ehitati Riias 1902. aastal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sõitis Tallinna lahes, Aegna saare SW rannikul praami pukseerides meremiinile ja uppus. Oli inimohvreid.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 53,10 brt, pikkus 18,30 ning laius 4,92 meertrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>23. aprill 2001</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laev lebab mere põhjas sirgel kiilul, väliselt purustamata. Pealisehitused suurel määral läbi roostetanud.</span>


source: V
code: 431
name: Maasilinna vrakk
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>16. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>155?</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>156?</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>uisk</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maasilinna laev avastati 1985. aastal Eesti Meremuuseumi välitööde käigus Väikese väina põhjas keskaegse Maasilinna ordulossi läheduses olevas abajas umbes 3 meetri sügavuses vees. Puidu dateering 1550 - 1555. Vraki väljatõstmise ekspeditsioon töötas Saaremaal 1987. aasta suvel. 
Konserveerimistööd kestsid 1987.–1990. aasta jaanuarini. Aastani 2010 hoiti konserveeritud vrakki ajutises varjualuses Illiklaiul Saaremaal, siis viidi Eesti Meremuuseumi Tallinnas, kus on eksponeeritud Lennusadamas (tulmenumber MM TA 1217).</span>
<strong>Last: </strong><span>lubi</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki pikkus 16 meetrit ning laius 5,5 meetrit. 
Maasilinna laevaleidu uurides täheldas Eesti Meremuuseumi teadur Vello Mäss vraki juures nelja ehituslikku iseärasust, mis tõenäoliselt viitavad kohalike meistrite tööle:
1)laeva kiil ei oma kokkupuudet kaartega kogu aluse ulatuses;
2)laeval on kahekordne välisplangutus: õhukest klinkerplangutust katab paks ja tugev karveelplangutus;
3)vöörtäävi ühendusviis kiiluga, vöörtäävi toetuseks on oskuslikult ära kasutatud kiilupuu looduslik kõver harupuu juur;
4)plangutuse kinnitamine puunaelte abil kaarte külge, plangutus on kaarte	külge kinnitatud läbi nende kattuvate servade kaartesse raiutud astmete kohal.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>vaher</span>


source: V
code: 421
name: NT-17
type: abilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>18.04.1943</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>puksiir</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>väike raudlaev pikkusega ligikaudu 25 meetrit.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas püstiasendis, ilma nähtavate vigastusteta. Vraki ümbruskonnas lebab mere põhjas tundmatut päritolu materjali, mida on tõenäoliselt kusagilt kuhugi pukseeritud.</span>


source: V
code: 420
name: Reinbek
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1938</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>10.12.1939</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa kaubaaurik Reinbek ehitati Lübecki laevatehases 1938. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev oli teekonnal Leningradist Oskarshamni (Rootsi) kui Vene allveelaev Štša-322 teda Naissaare lähistel ründas ning torpeedoga uputas.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 99,3 ja laius 14,7 meetrit. Mahutavus 2804 brt.
Laev lebab sirgel kiilul, purustatud ahtriosaga põhjamutta mattununa.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>


source: V
code: 419
name: Berkut
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1905</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>05.08.1914</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aurik Berkut (ex Grampen Range) ehitati Inglismaal 1905. aastal. Alates 1913. aastast kuulus Vene firmale ZROP.</span>
<strong>Last: </strong><span>süsi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Teekonnal Inglismaalt Kroonlinna sai laev 4. augustil 1914. aastal (ukj.)  Naissaarele lähenedes ootamatu mürsutabamuse otse vööri ning sai leki allapoole veeliini. Reisi kestel oli alanud I maailmasõda, millest laeva ei olnud teatatud. Peale mürsutabamust üritas laev teekonda jätkata, kuid sattus meremiinile ja uppus 5. augusti varahommikul kell 6.30. Inimohvreid ei olnud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus 98,75 ja laius 14,32 meetrit. Laev lebab vööriosaga sügavale põhjamutta kaevunult, ahter kõrgemal, enam kui 90 meetrises sügavuses.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2004</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Hästi säilinud.</span>


source: V
code: 401
name: Arado 196
type: sõjalennuk
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Luurelennuk Arado puhul on tegemist aastail 1938-1944 toodetud ja kasutatud väiksema luurelennukiga, mis oli suuteline startima laevadel asuvatelt katapultidelt.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkunud II maailimasõja ajal.</span>


source: V
code: 400
name: Kiipsaare vrakk
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20.sajand</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehituslaadi põhjal hinnates on tegemist kohalikku päritolu alusega. Vöörtäävi kuju ning ning klinkerplangutus viitavad Skandinaavia ehitustraditsioonile.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Poolest saadik meres, poolest saadik rannaliival lebava vraki pikkus on ligikaudu 8 m ning laius 3 m</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2010</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk asub poolenisti kaldal, poolenisti liivas, kõrgendatud ohu tsoonis. Sügis- ja talvetormid võivad selle kinni matta või täielikult hävitada.</span>


source: V
code: 386
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>27./28.05.1811</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>galiott</span>
<strong>Last: </strong><span>kips</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Vormsi saare juurest leiti nelja Vene galioti vrakid. Osa istusid kinni kividel, osa liivapangal. Augustis teatas kohalik mõisnik ühe vraki täielikust purunemisest. Järgmise aasta veebruariks olid lainete ja jää ohvriks langenud juba kolm vrakki; vaid üht arvas mõisnik veel võimalik olevat lastida.</span>


source: V
code: 376
name: Luga
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1922</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Turbiinaurik Luga (ex Irmgard) ehitati kaubalaevana 1922. aastal. Võeti II maailmasõja ajal kasutusele sõjaväe transpordilaevana. 1941. aasta 28. augustil läks Luga Tallinnast koos suure hulga laevadega merele, et evakueeruda koos Eestit okupeeriva Vene sõjaväega Leningradi suunal. Laeva pardal oli teadaolevalt 1226 haavatut.</span>
<strong>Last: </strong><span>Sõjaväelased ja haavatud.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Luga sattus meremiinile 29. augusti hilisõhtul. Vesi täitis vööritrümmi, kus uppus 300 haavatut. Ellujäänud inimesed päästis aurik Skrunda. Peale seda uputati vigastatud laev kingstonite avamise ja lõhkelaengu abil.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>2329 BRT, pikkus 95,40 ning laius 13,60 meetrit</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laev lebab mere põhjas sirgel kiilul, ilma nähtavate vigastusteta.</span>


source: V
code: 375
name: Krambol T-213
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1939</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>11.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miinitraaler</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene miinitraaler Krambol (projekt 53 U), pardanumbriga T-213 lasti vette ja astus teenistusse Punalipulise Balti laevastiku koosseisus 1939. aastal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>11.08.1941. aastal sattus Soome lahe keskosas miinitraalimise käigus meremiinile ning läks mõne hetkega põhja. Pääses vaid 5 meeskonnaliiget. Hukkunute arvuks hinnatakse 47.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva pikkus oli 62 meetrit,  laius 7,4 meetrit ning veeväljasurve 476 tonni.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>12. august 2011.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Laev lebab mere põhjas pooleksmurdununa, täielikult purunenud vööriosaga põhjamudas, ahter poolviltu üles tõstetud. Miin on plahvatanud laeva komandosilla kohal.</span>


source: V
code: 367
name: M-103
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1940</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.08.1941</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõukogude XII seeria Maljutka klassi allveelaev pardanumbriga M-103 sai valmis 1940 laevaehitustehases №196.  Meeskond 22.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Jäi kadunuks alates 24. augustist 1941 koos meeskonnaga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 206/256 tonni, pikkus 44,5 meetrit, laius 3,3 meetrit, kõrgus 2,85 meetrit. Jõuseadmeiks 800 hj diiselmootor vee peal ja 400 hj elektrimootor vee all; kiirused vastavalt 14,1 ja 8,2 sõlme. Relvastuseks kaks 533 mm torpeedoaparaati ja 45 mm kahur.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1998</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas sirgel kiilul. Komandosilla duralumiiniumist kerge korpus hävinud, suurtükk tekilt ära rebitud, komandosilla luuk suletud, ahtris asuva avariiväljapääsu luuk avatud, tekil suurtüki laskemoona. Vraki kerge korpus osaliselt lagunenud.</span>


source: V
code: 366
name: Železnodorožnik
type: kaubalaev
alt_id: 30731
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1898</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>21.07.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>tanker</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tanker Železnodorožnik, enne 1917. aastat Tamara, ehitati Saksamaal 1898. aastal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus miinil 21.juulil 1941. aastal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 2800 tonni, pikkus 75 ja laius 9,6 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>11. juuli 1996</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas, sirgel kiilul, 65 meetri sügavusel.</span>


source: V
code: 365
name: Kazanets
type: sõjalaev
alt_id: 29967
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1905</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.10.1916</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miiniristleja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1905. aastal Riias. "Ukraina" tüüpi miiniristlejaid ehitati Riias aastatel 1904-1906. Kokku ehitati 8 "Ukraina" tüüpi miiniristlejat.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus 28.10.1916 teel Rohukülast Tallinna Saksa allveelaeva UC-27 torpeedo läbi. Plahvatuse tagajärjel murdus korpus pooleks, mõlemad pooled tõusid vertikaalselt üles ja uppusid kiiresti. Hukkus 45 meest. Ligi tund peale plahvatust päästeti merest 34 meest Ukraina ja Habarovski pardale.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 745 tonni, pikkus 73,2 ja laius 7,2 meetrit</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1993</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Miiniristleja vrakk lebab kaheks tükiks murdununa ning osaliselt pehmesse mutta mattununa 45 meetri sügavusel.</span>


source: V
code: 347
name: Truvor
type: tehniline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1896</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>25.08.1941</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>jäämurdja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jäämurdja "Truvor", kuni 1914 aastani "Sleipner" ehitati Taanis, Kopenhaageni laevatehases 1896. aastal, tagamaks karmidel talvedel laevaliiklust Kopenhaageni sadamas ja Taani väinades. Oli Euroopa kõige võimsamaks ja moodsamaks sadama jäämurdjaks. 1914. aastal müüdi laev Venemaale ja toodi Tallinna, Imperaator Peeter Suure Merekindluse jäämurdjaks. 1941. aastal võeti laev teenistusse Punalipulise Balti laevastiku koosseisu.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>25. augustil 1941. aastal sõitis jäämurdja Juminda miiniväljal miini otsa ja hukkus. Päästeti 22 inimest, hukkunute arv teadmata.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>veeväljasurve 1450 tonni, pikkus 50,60 meetrit ja laius 12,17 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2006</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Miini otsa läinud jäämurdja vööriosa on tundamatuseni purustatud, hästi on säilinud laeva ahtriosa, mille sonari kujutistel on iseloomulikud laevaehituslikud ilmingud.</span>


source: V
code: 346
name: Krišjanis Valdemars
type: tehniline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Läti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1925</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>jäämurdja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jäämurdja Krišjanis Valdemars ehitati 1925. a. Glasgows. Kandis nimeka merendustegelase, merehariduse ja laevastiku arendaja ja merekaubanduse propageerija nime. 1940. aastal natsionaliseeriti.</span>
<strong>Last: </strong><span>evakueeritavad sõjaväelased ja eraisikud.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Osales Nõukogude vägede massilisel evakueerumisel Tallinnast Leningradi 1941. aasta augustis. Hukkus miinil Juminda miinivälja läänepoolsel serval 28.08.1941.a. Inimohvrite arv teadaolevalt 60.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 1982 brt, pikkus 59,70 m, laius 16,45 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>18.08.2008</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Miini otsa läinud jäämurdja vööripoolne osa on täielikult purustatud. Hästi on säilinud laeva tagumine osa. Vrakk lebab mõnevõrra kreenis paremale pardale 92 meetri sügavusel.</span>


source: V
code: 343
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>praam</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uppus (uputati) I maailmasõjas Saksa dessandi ajal Tagalahte.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Uppunud praami pikkus  on 14 ja laius 4 meetrit. Vrakk on lahe põhjas kummuliasendis.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Uppunud praami ligilähedane asukoht oli kohalikele elanikele teada aastakümneid. Eesti Meremuuseum lokaliseeris vraki 08.06.2000.</span>


source: V
code: 342
name: F-112600
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>19.11.1944</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>praam</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputati 19.11.1944. aastal Saksa allveelaeva U-481 poolt.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mere põhjas sirgel kiilul lebava kahe pikliku trümmiluugiga praami kere näib olevate ilma nähtavate vigastusteta. Pikkus 35,5 ja laius 11 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>11.06.2003</span>


source: V
code: 341
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki pikkus on 24 meetrit, laius 6,5 ja kõrgus 3 meetrit. Mastid on maas ja pealisehitused lagunenud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>18.07.2011</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk näiliselt terve, kui mitte arvestada mahamurdunud maste ja lagunenud kajutit laeva ahtriosas.</span>


source: V
code: 340
name: DMM-2
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1991</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>03.09.1995</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>praam</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaveoks mõeldud praam pardanumbriga DMM-2 on ehitatud 1991. aastal Loksa Laevatehases, ümber ehitatud 1993. Sõitis Küprose lipu all.</span>
<strong>Last: </strong><span>graniitkillustik 1111,5 tonni</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Killustikuga laaditud praam oli puksiiri Triigi järel teekonnal Soomest Eestisse. Läks halva ilma tõttu ümber ja uppus koos laadungiga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>pikkus 53,1 meetrit, laius 9,5 meetrit ning mahutavus 569 brt.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2004</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab 63 meetri sügavusel, märgatavalt kalatraalide jäänustega kaetult.</span>


source: V
code: 339
name: DB-3
type: sõjalennuk
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1939</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vene DB-3 tüüpi pommituslennuki jäänused mere põhjas. Vrakk näib pärinevat aastaist 1939-1940, mil Eestis baseeruvad Vene lennukid üle mere Soome linnu pommitamas käisid. Teatavasti kukkus õhutõrjetules kannatada saanud pommitajaid tagasiteel baasidesse alla mitmeid.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kaugpommitaja DB-3 parempoolne tiib, mootor ja üks ratas.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Metall</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>17.09.1998. aastal NATO miinitõrjeoperatsiooni käigus.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Lennuki ülalnimetatud jäänused lebavad kompaktselt ühes tükis, ümbruskonnas hulk väiksemaid detaile.</span>


source: V
code: 338
name: teadmata
type: kaubalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kaljas</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>väike rannasõidu purjelaev (kaljas?) pikkusega ligikaudu 17,3 meetrit ja laiusega 5 - 5,5 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>


source: V
code: 336
name: Jaen Teär
type: kaubalaev
alt_id: 27763
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1926</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>25.12.1945</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>barkantiin</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmemastiline barkantiini taglastusega mootorpurjekas Jaen Teär ehitati Kuresaare merekooli juhataja Julius Teäri tellimusel Saaremaal, Papisaare laevaehitusplatsil 1926. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>Sõjaväe varustus: heinad, kaerad, suusad, suitsud jm.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uppus teekonnal Tallinna sadamast Jaagarahu sadamasse Saaremaal Paljassaare ja Naissaare vahelisel merealal 25.12.1945, kapten Oskar Saadre. Tallinna sadamast noores jääs puksiiri Triks poolt väljaveetuna lõikas terav jääserv purjeka kaitsmata kere piki veeliini läbi, laev sai leki ja vajus põhja. Meeskonna päästis kaubalaev Salmi. Vene sõdurid võttis peale sadamasse suunduv Vene sõjalaev.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 371,27 brt, pikkus 29,71 ja laius 9,72 meetrit. 
Suhteliselt heas seisukorras vrakk lebab sirgel kiilul 38 meetri sügavusel.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>12. juuni 1996</span>


source: V
code: 335
name: Bungsberg
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1924</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>24.03.1943</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubaaurik Bungsberg (ex Eva) ehitati Saksamaal, Kieli laevatehases 1924. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Saksa transpordilaev Bungsberg hukkus Suurupi väina sulgeval miinitõkkel II maailmasõja ajal 24.03.1943. aastal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 1504 brt, pikkus 76,4 ja laius 11,7 meetrit. Laev lebab sirgel kiilul vööriga Tallinna lahe suunas 38 meetri sügavusel.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Tundmatust vrakist informeeris Eesti Meremuuseumi kalatraaleri Toolse kapten M.Ojase 1984. aastal.</span>


source: V
code: 334
name: Pjotr Veliki
type: tehniline laev
alt_id: 27772
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1912</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>04.07.1917</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>jäämurdja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jäämurdja Pjotr Veliki ehitati Rootsis, Göteborgs Nya Verkstads AB laevatehases 1912. aastal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus Briti allveelaeva C 32 Tallinna sadamasse pukseerides eksituse tõttu Vene miinitõkkel. Plahvatus toimus laeva vasakus pardas, komandosilla kohal. 44 meeskonnaliiget jõudis asuda päästepaatidesse ja jäämurdja uppus kolme minuti jooksul. Hukkus 1 kütja.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Aluse veeväljasurve oli 1580 tonni, pikkus 55,5 meetrit, laius 15,5 meetrit. Laev lebab mere põhjas vööriga sügaval mudas, ahtriosa poolviltu ülespoole tõusmas.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Ehkki laeva hukukoht oli ligilähedaselt teada, ei suutnud ülestõstjad 1930. aastatel jäämurdjat leida. Vraki asukoht lokaliseeriti  1996. aastal.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on kalatraalide jäänustega kaetud.</span>


source: V
code: 333
name: Amrumbank
type: abilaev
alt_id: 30727
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.03.1918</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laev ehitati Põhjamere kalatraalerina Saksamaal, Geestemündes, 1916. aastal. Mahutavus 233 brt. Võeti Saksa mereväe poolt I maailmasõja ajal kasutusele relvastatud valvelaevana.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus miinil 28.03.1918. aastal Hiiumaa lähedal. Hukkus üks meeskonna liige.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Tundmatu vraki asukoht oli kohalikele kalureile ligilähedaselt teada juba aastaid. Lokaliseeritud Eesti Meremuuseumi poolt 2002. aastal.</span>


source: V
code: 329
name: Kristenbrun
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1902</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1934</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>brigantiin</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Üks paljudest Käsmu laevaomanikele Kristenbrunidele kuulunud purjelaevadest, brigantiin Kristenbrun ehitati Käsmu lahe Sepa ninakse rannal 1902. aastal. Sõitis kaubalaevana merd 32 aastat. 1934. aasta juulis toodi tagasi koduranda ja jäeti vanaduspuhkusele Käsmu lahe läänepoolses rannas asuva Lemeti kivi juurde, kus siis alus pikkamööda lagunes. Austusest perekonnanime kandva purjeka vastu ei lammutatud ega rüüstatud seda.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Lagunes Käsmu lahes vanaduspuhkusele jäetuna.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laev mahutavusega 214 brt oli 32,67 meetrit pikk ja 8,35 meetrit lai.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Laeva asukoht oli kohalike seas üldtuntud.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk täielikult lagunenud. Selle jäänused lebavad laialipillutuina mere põhjas.</span>


source: V
code: 328
name: Axel Carl
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Taani</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1940</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>18.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1940. aastal Taanis.1941. aasta juunis saabus 21-liikmelise meeskonnaga Hamburgist Leningradi, kus kuulutati sõjasaagiks.  Hukkumise ajal Punalipulise Balti laevastiku transpordilaev pardatähisega VT-538.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukkus teekonnal Leningradist Tallinna Juminda miinivälja idaserval 18.08.1941.aastal. Hukkunuid ligikaudu 300.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>2170 brt, pikkus 85,7 ja laius 13,3 meetrit, 1-tekiline, 2-mastiline, 1 vindiga.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>august 2007</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on märgatavate purustusteta.</span>


source: V
code: 327
name: Alajõe paat
type: (teadmata)
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aerupaat</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>ühepuupaat</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Liiva seest paistis 1980. aastal välja kahest poolest kokkutapitud ühepuupaadi nina. Paat oli ise liiva all. Puit heas seisukorras.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1980</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Ühepuupaat on suure tõenäosusega endise jõesuu kohal liivadega kaetud. Võimalik, et teatud aegadel uhub järv selle mõneks ajaks välja, matab siis aga uuesti.</span>


source: V
code: 324
name: Altja vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Väikese laeva (kaljas ?) vrakk madalas vees. Vraki pikkus ligikaudu 18 meetrit ja laius 6 meetrit. Säilinud pukspriidi katke.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk näib kuni pardajooneni liiva mattununa. Võib aeg-ajalt jälle kaduda või uuesti välja ilmuda.</span>


source: V
code: 323
name: Mustoja vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kaldaaluses madalas vees liiva sisse mattunult teatud hulk suurema laeva jäänuseid. Kohalike elanike poolt on sealt pikema aja vältel massiivseid vrakiosi kaldale toodud. Neid võib majade juures näha veel tänapäevalgi.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2004. aastal informeeris Eesti Meremuuseumi meres lebavatest vrakijäänustest Erik Kõuts.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakijäänused on meres laiali, osaliselt liiva alla mattunud.</span>


source: V
code: 322
name: Abaja vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vraki leiukohta kaldaaluses madalvees nimetatakse rahvasuus "laevaauguks".</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Säilinud on vanema purjelaeva küljeosa pikkusega 12,5 ja laiusega 3,6 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Laevajäänuse asukohta teab kohalik elanikkond aastakümneid. Eesti Meremuuseumile edastas informatsiooni Tarmo Kõuts 1998. aastal.</span>


source: V
code: 296
name: Najaden
type: kaubalaev
alt_id: 27766
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Taani</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1884</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.01.1905</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjeaurik</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aberdeenis 1884. aastal ehitatud Taani kaubalaev Najaden (ex Ardmellie)
esimene omanik Adam & Company, Aberdeen</span>
<strong>Last: </strong><span>punane vask ja puuvill</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev (kpt Hans Jessen) sai Tallinna lahel jää surve alla sattudes leki ja uppus. Meeskond jõudis osa puuvilla vajuvalt laevalt jääle laadida, kolis siis ise jääle ja päästeti lähedaloleva auriku Hamburg poolt. Peale jää sulamist leiti randa uhutud puuvillapalle mitmelt poolt ümbruskonna randadest.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 1448 brt, pikkus 76,7 ning laius 10,4 meetrit. 1-tekiline, 2 masti.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1935. aastal leiti vrakk uppunud varandusi otsivate ettevõtjate poolt üles, kuid laadung jäi suure sügavuse ja sobiva tehnika puudumise tõttu päästmata. 
Uuesti lokaliseeriti vrakk 23. mail 1996.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas ahtriosaga sügavale põhjasetetesse mattunult, vööriosa kõrgel.</span>


source: V
code: 295
name: Betmusa vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Umbes 1830. aastatel nägid kohalikud inimesed laeva kaari maa seest paistmas, mis kauasest vees seismisest mustaks ja väga kõvaks tõmbunud. Kaevati tükke välja. Samuti olla rauatükke leitud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kirjelduse järgi tegemist "väga pika"  ja kaartega varustatud laevaga.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>tamm</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>19. sajandi alguses.</span>


source: V
code: 278
name: PTS-9
type: kalalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1954</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>17. 09.1955</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>transpordilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kala vastuvõtuks ja transportimiseks mõeldud PTS-tüüpi aluse ostis Tallinna Merekalasadam 1954. aastal, mis oli samal aastal ehitatud Kaliningradis.</span>
<strong>Last: </strong><span>Segakaup: konservid, sool, kohv, kondijahu, margariin, vein ja külgkorviga mootorrattad.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Tallinnast lahkuti 16. septembril Roomassaarde, pardal laadung Saaremaa Tarbijate Kooperatiivile määratud kaupu. Tuul 8 palli, kella 1 paiku öösel jäädi Laine madala lähedal ankrusse. Ankrus seisva laeva vöörist hakkas kõrge meri üle käima täites laadruumi veega. Kella viie ajal hommikul võttis tanker (TDN-8) PTS-9 puksiiri, et viia see Voosi kurku või Vormsi saarele. Teekonnal katkes mitmeid kordi tross ning kella 11 paiku hakkas PTS-9 vöör kiiresti vee alla vajuma. PTS-9 uppus, meeskond (6 meest) sai tankeriga Rohuküla sadamasse.
Uurimise käigus leiti, et aluse uppumises on süüdi laeva kapten, kes otsustas jääda ankrusse avamerel ning ei katnud korralikult kinni trümmiluuke. Samuti leiti süü tehasel ja tankeri kaptenil, kes oleks pidanud kontrollima pukseeritava valmisolekut pukseerimiseks.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Kalalaevastiku transpordilaevaks ehitatud PTS tüüpi aluse  pikkus oli 24,19 ning laius  6,41 meetrit, jõuallikaks diiselmootor.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Komposiitehitus (puitplangutus teraskaartel).</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2005</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab mere põhjas pealisehitused purustatud ja lahtiste luukidega trümmid poolenisti muda täis. Laadungiks olnud kaupu enam peal ei ole.</span>


source: V
code: 277
name: Mereranna vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>teadmata</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Osad vrakijäänused tõid kanalist välja tuukrid, enamus laevast on veel luite all. Kaare laius u 30 cm, plangud 5 cm. Plangud omavahel ühendatud sepanaeltega.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>7.01.1976.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk on osaliselt ehitustöödega 1976. aastal lõhutud. Välja kaevatud vrakidetailide seisukord oli hea.</span>


source: V
code: 276
name: "Star" klassi võistlusjahi vrakk
type: võistlusjaht
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kiiljaht</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>"Star" klass võistlusjaht on lameda põhja ja pirnikujulise kiiluga kahemehe-kiiljaht, pikkus 6,92 meetrit, laius 1,73 meetrit. Esimesed "Star" klassi jahid, mis ehitati New Yorgis I. Smithi jahitehases W. Gardneri jooniste järgi, olid 6 meetri pikkused. Praeguse kuju konstruktor on F. Sweisguth, ehiatatakse alates 1911. aastast. Jahte on ehitatud ka Tallinna Spordilaevade Eksperimentaaltehases. 
Aastast 1932 olümpiaklass.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mastita ja taglaseta purjejahi vrakk lebab mahajäetuna mere põhjas 15 meetri sügavusel.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2009</span>


source: V
code: 216
name: Stella
type: kaubalaev
alt_id: 29966
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1889</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>22.08.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksamaal, Flensburgi laevatehases, 1889. aastal kaubalaevana ehitatud aurik Stella võeti I maailmasõja ajal Vene mereväe käsutusse ja ehitati ümber relvastatud miinitraaleriks pardanumbriga 6.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Miinitraaler nr.6 Stella sattus 22.augustil 1915.aastal Naissaare lähistel Vene allveelaevatõrje võrkudesse ning  uppus kolme tõkkepadruni plahvatuse tagajärjel 20 minuti jooksul. Surma sai komandör koos kolme meeskonnaliikmega.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 460 BRT, pikkus 47,22 ning laius 7,79 meetrit.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1996. aasta suvel.</span>


source: V
code: 215
name: Dago
type: reisi-kaubalaev
alt_id: 27768
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1912</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.10.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Inglismaal 1912. aastal kaubalaevana ehitatud aurulaev Dago võeti I maailmasõja ajal Vene mereväe käsutusse ning ehitati ümber relvastatud miinitraaleriks pardanumbriga 4.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Miinitraaler nr.4 (Dago) seisis 23.oktoobril 1915. aastal (vana kalendri järgi 5. novembril) tormise ilmaga W pool Osmussaart ankrul, mil teda ründas Saksa allveelaev U-9. Lähedalt lastud torpeedo tabas miinitraalerit otse kesklaeva ja alus uppus kohe. Hukkus 7 meeskonnaliiget, ellujäänud päästeti.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 1080 BRT, pikkus 67,11 ning  laius 11,08 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>Laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>14. juuni 1998</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Keskelt täielikult purustatud vraki vööriosa ning ahtriosa on terved. Laev lebab kiilul, liivasel merepõhjal, vööriga NE suunas.</span>


source: V
code: 214
name: Stella Maris
type: kaubalaev
alt_id: 27881
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1875</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>18.04.1905</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>brigantiin</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ehitatud Pekelas (Groningen)</span>
<strong>Last: </strong><span>koks</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hollandi alus ("schooner" või "brigantine") kapten P. J. Groenewoldi juhtimisel sattus 18.04.1905. aastal teekonnal Rotterdamist Narva Soome lahel, Keri saarest N pool rasketesse jääoludesse, sai leki ja uppus. Asi toimus, kui kapten magas. Asja suhtes algatati juurdlus, kuid kedagi süüdi ei mõistetud. Meeskond pääses.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>kandevõime 177 tonni; L=98.1 Inglise jalga; B=24.7 jalga; süvis 12 jalga.
Vrakk lebab 73 meetri sügavusel, tasasel merepõhjal. Vraki pikkus on 29 meetrit ja kõrgus 4 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>3. juuni 2005</span>


source: V
code: 197
name: Jossif Stalin
type: reisilaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1939</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>04.12.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>turboelektrilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Turboelektrilaev Jossif Stalin ehitati Hollandis, Amsterdami laevatehases 1939. aastal reisilaevana. Laev võeti 1941. aastal kasutusele sõjaväetranspordilaevana pardanumbriga BT-521. Osales nõukogude sõjaväebaasi evakueerimisel Hanko poolsaarelt 1941. aasta detsembrikuul.</span>
<strong>Last: </strong><span>Sõjavägi 5589 inimest ja sõjamaterjalid.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev väljus inimeste ja sõjamaterjalidega laaditult Hanko sadamast 02.12.1941. aastal ja suundus Soome lahe idaossa. 03.12.1941. aastal sai raskelt vigastada kolme meremiini plahvatuse ning Mäkiluoto kaugelaskepatarei suurtükitule tõttu. Muutus juhtimisvõimetuks. 1740  pardal olnud sõjaväelast võeti väiksemate sõjalaevade pardale ning toimetati Suursaarele. Laev suure hulga inimestega pardal jäeti Naisaarest NW pool abitult triivima, kust see järgmiseks päevaks jõudis Eesti randa Lohusalu poolsaare lähistel. Inimkaotus tapetute ja vangilangenutena oli 3849 sõjaväelast.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 7645 brt, pikkus 135.60 ja laius 18.30 meetrit.Vrakk tükeldati osaliselt kohapeal 1945. aasta suvel. Selle kereosa viidi Tallinna, kus lõigati vanarauaks. Vraki vööri- ja ahtriosa jäid kohapeale maha. Vraki asukoht on demineerimata ja seal on mitmesugused lõhkematerjale käeulatuses veel tänapäevalgi.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht on merekaartidele kantud juba 1940. aastail.</span>


source: V
code: 188
name: Tver
type: sõjalaev
alt_id: 27886
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1841</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1852</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>transpordilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Purjelaev Tver ehitati sõjaväe transpordilaevana Arhangelskis 1841. aastal. Teenis Läänemerel Balti laevastikus. 1852. aastal hukkus tugevas tormis Tallinna lahel ja paisati Kadioru randa, endise Tivoli lõbustuspargi alla.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Tormiga 1852 sügisel randa paisatud. Hiljem, sadama-ala pinnasega täitmisel, mattus põhjasetetesse.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva Tver  pikkus oli 39,09 meetrit ning laius 9,05 meetrit. Vrakk on sirgel kiilul, end sügavale mattunud. Pardajoon on terve ja hästi jälgitav laeva kogu pikkuselt.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht on märgitud 19. sajandi Tallinna lahe Vene merekaardil.</span>


source: V
code: 147
name: Raa
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1918</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kuunar</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laev ehitati kolmemastilise kuunarina Soomes, Koivistos 1918. aastal. Algselt sõitis kuunar kaubalaevana Soome laevaomanike teenistuses Polaris nime all, 1938. aastal müüdi alus Eestisse, ehitati ümber mootorpurjekaks ja jätkas sõite Raa nime all. 1940. aastal natsionaliseeriti Eesti Riikliku Merelaevanduse käsutusse.</span>
<strong>Last: </strong><span>Tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>1941. aasta augusti lõpus toimunud Nõukogude sõja- ja tsiviillaevade evakuatsioonist jäi laev Eestisse ning uputati lennurünnaku tulemusel Tallinna lahel, Aegna saare lähistel. Täpne kuupäev lahtine.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 226 brt, pikkus 32,27 ja laius 8,67 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>15.06.1988.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Täiesti puutumatuna leitud vrakk on harrastussukeldujate poolt täielikult rüüstatud.</span>


source: V
code: 146
name: Aegna
type: reisi-kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1904</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.11.1944</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reisi-kaubalaev Aegna  ehitati 1904. aastal Kielis Howaldtswerke laevatehases. Laev on aastail 1904 - 1935 kandnud nimesid "Adler" ja "Seeadler", alates 1935. aasta detsembrist sõitis "Aegna" nime ja Eesti lipu all  kuni natsionaliseerimiseni 1940. aastal. II maailmasõja ajal võeti laev Balti laevastiku koosseisu sõjaväe transportlaevana.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>23.11.1944. aastal sõitis halva nähtavuse tingimustes teekonnal Porkkala-Udd sõjaväebaasist Tallinna Aegna rifile ning hukkus tormis.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus  671,34 brt, pikkus 59,45 ja laius 7,65 meetrit, 1-tekiline.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vraki asukoht märgiti pealesõjaaegseile merekaartidele.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Karile sõitnud ja tormis purunenud vrakki on pealesõja-aastail märgatavalt lammutatud. Laeva veepealne osa on kadunud, mere põhjas leidub ent kägardunud metalli suurel hulgal. Vrakijäänuste vahel leidub vähesel määral sõjaaegset laskemoona.</span>


source: V
code: 141
name: Kihelkonna
type: kaubalaev
alt_id: 27864
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1928</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>1942 - 1943</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorpurjekas</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>kaljas</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaljas tüüpi mootorpurjekas Kihelkonna  ehitati Papisaares, Saaremaal 1928. aastal.</span>
<strong>Last: </strong><span>Loksa tellisetehase toodang, punane tellis, ligikaudu 120 tonni.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Hukulugu ebaselge. Kas 1942. või 1943. aastal (?) tuli laev ilusa ilmaga Rammu saare alla ankrusse ja läks põlema. Meeskond tuli paadiga maale, laev põles osaliselt ära ja uppus ankruplatsile. Eesti Meremuuseumi teaduri Vello Mässi arvates ei tahtnud meeskond miiniohtlikul merel eluga riskida ja hukutasid ise oma laeva.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Laeva mahutavus 120,40 brt, pikkus 25,40 ja laius 7,94 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1996. aastal.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vraki vööriosa terves pikkuses säilinud, ahter kuni veepiirini ära põlenud. Ahtris kolme labaga sõukruvi, mille üks labadest ära murdunud.</span>


source: V
code: 140
name: Pirita ranna vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vraki säilinud kompaktse osa pikkus 15 meetrit ja laius 4 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>puit, raud</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>10.08.2006.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakist on säilinud laeva kogu pikkuselt vaid põhjaosa ja vähesel määral pardaid.</span>


source: V
code: 139
name: Vims
type: tehniline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1914</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>07.09.1917</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>jäämurdja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jäämurdja- puksiir Vims  (esialgne nimi "Aleksei Porfirjev") ehitati Tallinnas 1914. aastal. Laeva pikkus oli 34,70 ning laius 7,70 meetrit.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev hukkus I maailmasõja käigus Hari kurku, Laine poi lähistele pandud Saksa miinitõkkel 07.09.1917. aastal.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 1979. aastal.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Pooleksmurdunud vrakk lebab mere põhjas sirgel kiilul. Selle vööriosa on 1/3 laeva pikkuselt miiniplahvatuses otsast ära rebitud, ent seisab omal kohal.</span>


source: V
code: 138
name: Oldambt
type: sõjalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1914</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>04.01.1918</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>transpordilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaubalaev Oldambt ehitati Arnhemi laevatehases 1914. aastal. I maailmasõja ajal kaaperdati Saksa allveelaeva UB-40 poolt ning määrati 23.06.1917.a. varustuslaevana sõjaväe transpordilaevade flotilli.</span>
<strong>Last: </strong><span>Trümmid tühjad.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Uputati  Saksa sõjaväe varustuslaevana Suures Katlas 04.01.1918. aastal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 470 brt, pikkus 46,2 ning laius 7,7 meetrit.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>1982. aastal.</span>


source: V
code: 125
name: Vostok
type: uurimislaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1909</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>29.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>hüdrograafialaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laev ehitati Soomes, Rauma laevatehases ujuvmajakana 1909. aastal. Veeväljasurve 426 t, pikkus 41,10 ja laius 8,60 meetrit. Algselt teenis tulelaevana mitmetel merealadel alljärgnevate nimede all: "Lüserortski" (1914), "Oviši" (1918), "Kurs" (1922), "Prijomnõi" (1936). Peale 1940. a. muudeti hüdrograafialaevaks "Vostok".</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Osales 1941. aasta tsiviil- ja sõjalaevastiku evakuatsioonil Tallinnast Kroonilnna. Sattus 29. augustil 1941. aastal 10 miili Keri saarest ida pool  pommirünnaku alla ja uputati.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 2006. aastal.</span>


source: V
code: 124
name: Hiiumadal
type: tehniline laev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1904</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>23.06.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>tulelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>See ühetekiline tulelaev ehitati 1904. aastal Tallinnas, Riigi Sadamatehases. Teenis ujuvmajakana mitmel ohtlikul merealal, milliste järgi kandis erinevaid nimesid - Vultšur, Saritšev ja Nekmangrund. Viimaseks nimeks oli Nekmangrundi madala eestikeelne nimevorm - Hiiumadal.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sakslaste NSV Liidule kallaletungi tõttu juunis 1941. aastal anti tulelaevale raadio teel korraldus katkestada teenistus Hiiu madala merealal ja suunduda Tallinna. Hiiumadal hiivas ankru 22. juuni õhtul 1941. aastal ja asus teele. 23. juuni varahommikul kell 1.30 ründas tulelaeva Saksa torpeedokaater ja uputas selle koos meeskonnaga Apollo madala merealal.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Mahutavus 409,28 brt, pikkus 40,37 ja laius 7,22 meetrit. Aurumasina võimsus 320 HJ.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 27.07.1994.</span>


source: V
code: 123
name: Jenissei
type: sõjalaev
alt_id: 22264
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1906-1909</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>22.05.1915</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>miiniveeskja</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati aastatel 1906-1909 St.Peterburi Balti laevatehases. Jenissei veeväljasurve oli 3200 tonni, pikkus 98,9 ning laius 14 meetrit.
Miiniveeskja Jenissei  oli konstruktiivselt ette nähtud miiniväljade rajamiseks merele. Selleks otstarbeks kandis laev oma trümmides kuni 360 meremiini, mis sealt vajaduse korral piki rööbasteid välja veeretati ning laeva ahtris asuvate luukide kaudu sõidu pealt merre kukutati. Sedaviisi jättis laev enese kiiluvette miilide pikkused miinitõkked, mis siis kokku miinivälja moodustasid. Miiniväljad on enesest kõikidel aegadel hirmuäratavat relva kujutanud.</span>
<strong>Last: </strong><span>sõjavarustus</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>I maailmasõja päevil Pakri saarte ja Osmussaare vahelisel merealal allveejahti pidav Saksa allveelaev U-26 torpedeeris Vene miiniveeskjat Jenissei Keibu lahe suul, lähimast kaldast 2 miili kaugusel. Miiniveeskja uppus 10 minuti jooksul. Inimohvrite arv 298 meremeest, pääses 21.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 1985. aastal.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk lebab ligikaudu kakskümmend kraadi paremale pardale kreenis, kohati rikkalikult kalatraalide jäänustega kaetult.</span>


source: V
code: 121
name: Vironia
type: reisi-kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Eesti</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1889</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>28.08.1941</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reisi-kaubalaev  Vironia  (ex Kong Haakon) ehitati 1906.a. Kopenhaagenis. 1938. aastal ostis laeva Pärnu Laeva A/S, kodusadamaga Pärnu.
1940. aastal natsionaliseeriti laev. 1941. aastal võeti Vironia Punalipulise Balti laevastiku koosseisu staabilaevana. Võttis osa nõukogude tsiviil- ja sõjalaevastiku evakuatsioonist Tallinnast Kroonlinna 28.-29. augustil 1941.</span>
<strong>Last: </strong><span>Evakueeritavad sõjaväelased, riigivõimuorganid ja tsiviilisikud. Balti laevastiku arhiiv.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Sai Soome lahel, Juminda miinivälja sisenemisel 28.08.1941.a.  pommirünnakus rängalt vigastada, kaotas juhitavuse ning jätkas teekonda päästelaeva Saturn puksiiris. Mõne tunni möödudes said mõlemad laevad kannatada miiniplahvatustes ja uppusid, Vironia 28.08.1941.a. hilisõhtul ning Saturn mõned tunnid hiljem, 29.08.1941.a. Teadaolevail andmeil laeval olnud 700 inimesest pääsesid väga vähesed.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Vironia mahutavus 2026,06 brt, pikkus 83,21 ning laius 11,63 meetrit. Vrakk pommi- ja miiniplahvatustes rängalt purustatud.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>laevaehitusteras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Vrakk leiti 2006. aastal. Identifitseeriti lõplikult 2009. aastal Vello Mässi (Eesti Meremuuseum) poolt.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Vrakk plahvatustes rängalt purustatud ning suurelt osalt kalatraalide jäänustega kaetud.</span>


source: V
code: 120
name: Jedinorog
type: sõjalaev
alt_id: 30723
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Venemaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1916</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>25.02.1918</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>mootorlaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>allveelaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Bars klassi allveelaev Jedinorog  ehitati 1916. aastal St.Peterburi Balti laevatehases. I maailmasõja ajal teenis Läänemerel Balti laevastiku koosseisus. 14.09.1917. aastal sõitis Soome saarestikus karile ja uppus.
Tõsteti üles 24.09.1917. aastal ja toodi Tallinna, Noblessneri tehasesse remonti. Peale Eesti iseseisvusmanifesti väljakuulutamist 24. veebruaril 1918. aastal olid Vene väed sunnitud Eestist lahkuma ning Jedinorog lasti dokist remonti lõpetamata alla, et viia see puksiiri abil Helsingisse.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>25.02.1918. aastal sai pukseeritav allveelaev Jedinorog rasketes jääoludes leki ja uppus Tallinnamadala (Revalstein) tuletorni lähistel. Inimohvreid ei olnud.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Bars klassi allveelaeva veeväljasurve 782 tonni, pikkus 67,97 ja laius 4,5 meetrit. Jõuseadmeiks kaks diiselmootorit koguvõimsusega 840 hj ja kaks elektrimootorit
koguvõimsusega 900 hj; kiirused 9,5/9 sõlme. Relvastuseks kaksteist 457 mm
torpeedoaparaati ja kaks 57 mm kahurit. Meeskond 33 inimest.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>teras</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 2008.</span>


source: V
code: 65
name: Houtdijk
type: kaubalaev
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1902</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>7.08.1914</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ehitaja: Wm. Gray & Co. Ltd., West Hartlepool, Suurbritannia
ex Drumbain</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis teel Peterburist Hollandisse (Rotterdami) Osmussaarest loodes Saksa miinitõkkele, plahvatas ja vajus mere põhja. 11 meeskonnaliiget hukkus, 14 pääses kuivale maale Hiiumaa Suursadamas.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>mõõtmed: 92.4 x 13.2 x 6.1 meetrit</span>


source: V
code: 63
name: Alice H
type: kaubalaev
alt_id: 30732
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Holland</span>
<strong>Dateering: </strong><span>20. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1912</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>7.08.1914</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>aurulaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>aurik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ehitaja: Rotterdamsche Droogdok Maatschappij N.V., Rotterdam
Kodusadam Rotterdam.</span>
<strong>Last: </strong><span>tühi</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev sõitis teel Peterburist Hollandisse Osmussaarest loodes asuvale Saksa miinitõkkele, plahvatas ja vajus mere põhja.13 inimest pääses kuivale maale Hiiumaa Suursadamas, 10 hukkus, sh kapten Jan Rente Smit abikaasaga.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>mõõtmed: 99,1x14,4x6,6 meetrit; 
kiirus: 8 sõlme.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>2011</span>


source: V
code: 30
name: Glückliche Ankunft
type: kaubalaev
alt_id: 27865
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Saksamaa</span>
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>18.10.1767</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>galiott</span>
<strong>Last: </strong><span>541 rulli purjeriiet, lina, kanep jm. Kauba omanikud Peterburi kaupmehed.</span>
<strong>Hukulugu: </strong><span>Laev (Gallias) (kipper Lübecki kodanik Peter Petersen) sõitis teel Peterburist Lübeckisse Väike-Malusi juures (Kolga mõisa all) randa kinni, rööviti tühjaks ja pandi põlema.</span>


source: V
code: 9
name: Vanasadama läänemuuli vrakk
type: sõjalaev
description:
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 52 meetrit, laius 9 meetrit ja kõrgus 2,5 meetrit. Ahtriosas põlemisjäljed. Ühe kaare sisse oli lõigatud aastaarv 1771. Laevakere põhi oli üle löödud umbes 1 mm paksuse vasest plekiga, mille tahvli suurus oli 125x36 mm. Vaskplaadid olid laeva kere külge kinnitatud naeltega. Vaskplaatide all oli 6 mm paksune õli ja tõrvaga immutatud papikiht. Vraki seest leiti 8 malmist kahurikuuli (läbimõõduga 70–175 mm), süütekuulid (läbimõõduga 41 ja 76 mm), tinakuulid (17 mm ja 27 mm), mõned mündid 1758 ja hilisemaist aastaist, mundrinööbid ja valgevasest ristikene.</span>
<strong>Materjal: </strong><span>tamm, vasest poldid, vaskplekk.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Leitud 1934. aastal Tallinna sadama läänemuuli süvendustööde käigus.</span>


source: V
code: 8
name: Sadama tänava vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Materjal: </strong><span>tamm</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>Laevavrakk leiti Tallinnas Sadama tänavalt umbes 3 meetri sügavuselt maa seest kollektori kaevamise käigus 1932. aastal.</span>


source: V
code: 4
name: Punakivikari vrakk
type: (teadmata)
description:
<strong>Dateering: </strong><span>19. sajand</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Säilinud  laeva küljeosa mõõtmetega 16×5,5 meetrit ja vööriosa mõõtmetega 6×2,5 meetrit. Vraki juurest on leitud 19. sajandi fajanssnõude kilde ja oktandi jäänused.</span>


source: V
code: 1
name: Riksens Ständer
type: sõjalaev
alt_id: 22263
description:
<strong>Päritolumaa: </strong><span>Rootsi</span>
<strong>Dateering: </strong><span>18. sajand</span>
<strong>Ehitusaasta: </strong><span>1744</span>
<strong>Hukkumise aeg: </strong><span>13.05.1790</span>
<strong>Jõuallikas: </strong><span>purjelaev</span>
<strong>Laevatüüp: </strong><span>liinilaev</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1744. aastal Rootsis (ex Konung Adolf Fredrik). Varustatud 64 suurtükiga.  Võttis osa Rootsi-Vene merelahingust Tallinna lahel 13. mail 1790. aastal. Sattus vigastatuna Aegna karidele, jäeti rootslaste poolt maha ja süüdati põlema.</span>
<strong>Objekti andmed: </strong><span>Pikkus 45,67 m, laius 12,32 m, veeväljasurve 1670 tonni.</span>
<strong>Avastamise aeg: </strong><span>8.09.1998.</span>
<strong>Seisukorra kirjeldus: </strong><span>Säilinud on liinilaeva umbes 20 meetri pikkune ja 7,5 meetri laiune põhjaosa ning selle lähistel asuv ligikaudu 10 meetri pikkune ja 2 meetri laiune ahtertääv.</span>


source: A
code: 1
name: Aegviidu vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aegviidu alevikus asuv väike 1 ha kalmistu on kujunenud kirikaiana. Loodes, edelas ja kagus on kalmistu laienemisele piiri seadnud järsud mäenõlvad, piirdeks on kirdes ja kagus rajatud plankaed. Sissepääs kalmistule paikneb lõunanurga läheduses ja on vormistatud kalmistule sobimatute silikaatkivist postide ja metallraamil laudisega väravatega. Väike kivikirik on krohvitud ja värvitud seintega, viilkatusega ja madala viilutorniga sissepääsu kohal. 20. sajandi keskpaigast vanemaid hauatähiseid ja -piirdeid on kalmistul 2001. aasta alguses loendatud järgmiselt: 33 sepistatud hauatähist, 23 valumetallist hauatähist, 16 kivitähist ja 3 metallpiiret, graniitsambad, puurist. Kalmistu värava lähedal stalinismiohvrite mälestusmärk, maakivi sepisristiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on tekkinud 1894.a. Lehtse paruni poolt ehitada lastud kabeli ümber. Matma on hakatud 1920 -tel aastatel</span>


source: A
code: 2
name: Koht, kus 18. sajandil asus klaasikoda (klaasitööstus)
type: ajaloomälestis
alt_id: 451
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maa-ala suuruseks märgitud 784 m2.
1965. a. arheoloogilised kaevamised M. Roosmaa juhtimisel.
Pillapalu küla Klaaspurgi talu metsas. Piibe mnt-lt, Aegviidu aleviku sildist u 30 m aleviku poole, keerata loode poole Pillapallu viivale teele (uuest kalmistust mööda), soita 1500 m , siis keerata vasakule, lääne poole, soita 240 m. Klaasikoja asukoht jääb taluhoonetest u 600 m loodesse. Hoonete juurest minna pikki heinamaa põhjakülge lääne poole u 5oo m ja siis keerata põhja suunas metsa u 100 m. Männimetsas on lagendik, selle põhjaosas küngas, millel kasvavad 2 kõrget kuuske, lepad ja kuusetihnik. M. Roosma teostas väljakaevamisi 1963.a. Kaevandi augud on kinniajamata. Talu omanik Evald Lass lubas lepad ja kuusetihniku 2006.aastal maha raiuda. Varemalt olnud lage küngas kõrgete kuuskedega. Olnud ka kaks kaitsetahvlit, vasklpekist, omanik võtnud kaitsetahvlid varaste eest maha.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandi I poolel rajati Eestis manufaktuure, nende hulgas klaasi tootmiseks- klaasivabrikuid. Klaasitööstuse hooned ehitati metsarikkastesse piirkondadesse, sest tootmiseks kulus palju puitu, asutajateks olid  mõisnikud. 
Lehtse mõisale kuuluv Rekka klaasikoda (Glas und Boutellen-Fabrique unter dem Gute Lechts) asutati 1776. aastal Lehtse mõisniku major Zimmermanni poolt. Peale tema surma müüdi nii mõis kui klaasikoda leitnant Alexander Georg von Huenele. Ettevõte asus Eestimaa kubermangus Ambla kihelkonnas Lehtse mõisa alal Rekka-nimelise talu läheduses. Hilisemal ajal hakati klaasikoja asukohta nimetama Klaaspurgi taluks. 
Esimesteks meistriteks ja rentnikeks olid Heinrich Albrecht ja tema õemees Erich Staak, kes said klaasikoja mõisnik Zimmermannilt kümneks aastaks rendile, kuid jätkasid rentimist  ka Huene ajal. Meister Staak suri 1786 ning Albrecht jäi üksi rengilepingu osaliseks. Uueks rentnikuks sai Georg Grimm. Kõik juhtivad meistrid ja oskustöölised tulid Saksamaalt, Rootsist, Soomest ja mujalt. Rekka klaasikojas, aga ka mujal, töötasid pikka aga saksa päritolu Kunckeli-nimelised klaasimeistrid. Eestlased suunati klaasikotta tööle mõisa poolt, nende ülesandeks oli tooraine kohalevedu, metsavedu ja valmistoodangu äravedu.
Rekka klaasivabrik oli omal ajal üks suuremaid ja tootmisvõimelisemaid. Tööstushoone puitehitus oli arhiivi andmeil  25 sülda pikk.  1805.aastal valmistati vabrikus 46 400 pudelit. Samal  aastal tarvitati  klaasi sulatamiseks 800 sülda lõhutud ja 400 sülda lõhkumata puid, 200 tündrit tuhka, 150 laevanaela Hollandist toodud tulekindlat savi ja 30 tündrit soola. Klaasivabrikul oli 10 ahju, neist 4 jahutusahju, 1 eritüübiline jahutusahi, 1 tuhaahi, 1 sulatusahi ja veel 3 ahju. Klaasikojas oli ametis 40 inimest: 1 meister ja 2 abilist valmistasid pudeleid, 8 tegid eel- ja järeltöid, 4 kütjat, ülejäänud tegid vajalikke abitöid. 

Rekkas valmistati odavaid tarbenõusid: silindri- ja ristkülikukujulisi, nelja- ja hulktahulisi pudeleid, kausse, silindri või ümaravormilisi purke, aga ka aknaklaasi.  Lehtse aknaklaas oli enamasti madala kvaliteediga, valdavalt pruunjas või tumeroheline. Vähesel määral tehti ka puhast värvusetut klaasi.  Kaupa turustati Tallinnas, Narvas, Rakveres ja Peterburis.
Klaasivabrik lõpetas tegevuse 1808.aastal.</span>


source: A
code: 3
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 303
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärk II Viljandi Kommunistliku Kütipolgu võitlejatele Voosel. Maetud punakaartlaste arv on  teadmata. 
Mälestusmärk avati septembris 1969.a.
Skulptorid Jaak  Soans, Arseni Mölder. 
Ühishauda tähistab ebakorrapärase  kujuga põllukivi V - kujulise sisselõikega esiküljel. Sambal on tekst. " Siin on maetud 1919.a. jaanuaris II Viljandi Eesti Kommunistliku Küti polgu võitlejad, kes langesid nõukogude võimu eest."</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vetlast  Voosele suunduva  maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1919. a. jaanuaris hukkunud II Viljandi Eesti Kommunistliku Kütipolgu võitlejad. Mälestusmärk (skulptorid Jaak Soans ja Arseni Mölder) avati septembris 1969. a.</span>


source: A
code: 4
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 322
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pargis asuvasse matmispaika on vene armee allikate andmeil maetud 60 II maailmasõjas hukkunut. Ühishauda tähistab obeliskilaadne graniidist mälestussammas. 

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne matmispaik.</span>


source: A
code: 5
name: Terroriohvrite hukkamiskoht ja ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 314
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maetute üldarv teadmata. Arvatavalt 6000 hukkunut. 
Luidetevaheline ala, kus toimus  hukkamine ja kuhu laipade poletamise järel loobiti tuhk 
1960.a.püstitati mälestussammas. 
Autor P. Madalik.
Dolomiit. Koosneb kolmest pealastikku asetatud kiviplokist.
Kaberneeme teelt u 50 m. enne silda keerata lääne poole metsavaheteele, soita u 600 m ja pöörata paremale N poole, soita u 250 m. Vene ajal oli selles teeristis parkimisplats ja viimased 250 m tuli minna jala. Elsa Paju initsiatiivil püstitatud infotahvel on roostetanud, kuulijälgi täis. Ausamba korval lääne pool maase pistetud silt: Seis. Laskmine. Hukkamiskoha korval läänepool u 2-3 ha metsa maha voetud. Näha söestunud kände. Hukkamiskoha luidete läänenolval vedeleb palke. Kaitsealune luidetevaheline ala korras. Vana mälestussamba ülemise tahuka peale asetatud hallist graniidist, poleeritud, tahvel, kinnitatud poltidega. Tekst: Siin morvati / 6000 Tsehhi, Poola ja / Saksamaa juuti / 1942-1943 / 6000 jews from / Czeckoslovakia, Poland / and Germany were / murdered here. Millal see pandud on?</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalevi-Liiva asub Pikanõmme luiteseljandiku kirdepoolses osas. Luiteseljandik on kaetud liigivaese männikuga, jalamil kasvab liigirikas segamets. Luiteseljandik kulgeb edelast kirdesse. Kirdepoolse osa jalamil on sügav nõgu, mille servale on püstitatud mälestusmärk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastail 1942–1944 hukkasid Saksa võimuorganid ligi 6000 süütut inimest, lastest raukadeni. Mõrvatute seas oli eestlasi, prantslasi, poolakaid, venelasi, tšehhe, juute, mustlasi.</span>


source: A
code: 6
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 315
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on vene armee allikate andmeil maetud 37 II maailmasõjas hukkunud sõjaväelast. Matmispaika tähistab kaheastmelisele alusele paigutatud mälestusmärk. Aluse mõõtmed on 2,1 x 1,25 m ning üldkõrgus 2,22 m. Mälestusmärgi ülaosas on väljaraiutud viisnurk, mille kõrval aastaarvud 1941 ja 1945. Mälestusmärgil on tekst "SUURES ISAMAASÕJAS / LANGENUD / NÕUKOGUDE ARMEE / VÕITLEJAILE". Sama tekst on ka vene keeles. Hauaplatsi suurus on 70 ruutmeetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Rava külas, endise koolimaja vastas, teest kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>21.09.1944 koondus Tallinna lähistele 4 Punaarmee mehhaniseeritud eelsalka (kokku umbes 100 tanki), kellele oli tehtud ülesandeks hõivata Tallinn. Kaitse Punaarmee üksuste ees oli hõre. Saksa armee põhijõud olid Eestist lahkunud, kaitsel olid 292. politseipataljoni, Harjumaa OK rügement ning Pitka grupp. 21.09.1944 õhtul peatati 8. armee 2 eelsalga edasiliikumine Kaberla-Kodasoo  piirkonnas, polkovnik A. Kovalevski eelsalk peatus Anijal, vastaste positsioonidest murdis läbi üksnes 8. ELK eelsalk V. Võrgu juhtimisel, kes jõudis 22.09 hommikuks Tallinna. Rava-Kõue ümbruses langenud maeti Rava ühishauda (ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on siia maetud 17 hukkunut).
Mälestusammas püstati 1965.

Hooldamata. Hauaplatsi ümbritsevad kuused suureks kasvanud. Valatud sammas laguneb. Alus ja sammas sammaldunud, sammas samblikes.</span>


source: A
code: 7
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 306
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on maetud üheksa II maailmasõjas hukkunud nõukogude sõjaväelast. Matmispaiga tähistamiseks on kujundatud ca 450 ruutmeetrine plats, mis on piiratud madalatele silikaatkivist postidele toetuva raudketiga. Infot matmispaigast annab hallist graniidist, külgtahukatega mälestussammas, millel tekst “Suures Isamaasõjas langenuile 1941-1945”. Samba alumise osa külge on kruvidega kinnitatud tahvel maetute nimedega, kusjuures venepärased nimed on kirjutatud kirillitsas, eestipärased ladina kirjas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb Kehra pargis jõe läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne matmispaik.</span>


source: A
code: 8
name: I maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 304
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Jaama t. ja Paldiski mnt. vahelises nurgas olevasse matmispaika on maetud sissetungivate saksa vägedega  23.02.1918.a. lahingusse astunud punakaartlased. Matmispaika meenutab püstjas mälestuskivi.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2000.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 23.02.1918 lahingus hukkunud punakaartlased. Uus hauakivi püstitati 1988. aastal.</span>


source: A
code: 9
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 305
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Matmispaika on vene armee allikate andmeil maetud 182 hukkunut peamiselt 1944. a. septembrist. Tõenäoliselt on siia maetud mõlemal poolel sõdinuid. Praegune tähistus meenutab vaid vene poolel hukkunuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub linnapargis, Paldiski ja Haapsalu maanteede vahel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teise maailmasõja ajal 1944. aastal maeti Keila kandis hukkunud 182 punaväelast praeguse Jaama tänava alla jäänud alale. Enne tänava rajamist maeti sõdurid ümber surnuaiavahi maja taga asunud suuremasse lohku, kuhu polnud kedagi maetud ja mida rahvas oli varem kasutanud lehtede jm prahi mahapanekuks. Punaväelaste hauad asuvad mälestuskivi taga paarikümne meetri kaugusel praegugi nähtavas suuremas lohus.
ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on siia maetud 182 langenut. Hauaplatsi suuruseks on märgitud 8 x 16 m. 1968. a. püstitati hauatähised - dolomiidist kõrvuti asetsevate tahvlite rida.</span>


source: A
code: 10
name: Terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 846
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põllküla raudtee ülesõidukohast u. 200 m kaugusel metsalagendikul olevale kalmistule on maetud II maailmasõja ajal lähikonnas paiknenud interneeritute laagris hukkunud inimesed. Siia maetute üldarvu pole teada. Kokku on siia ja ümbruskonda maetud u. 800 surnut. Käesoleval hetkel on tähistatud neli hauda. Matmispaika tähistab töötlemata hall maakivi ja raudtorudest rist. 

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2000.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Põllküla raudteeülesõidukohast umbes 200 meetri kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne matmispaik. 1967. aastal tähistati mälestuskiviga. 2004. aastal lisati teine mälestuskivi - II maailmasõja ajal hukkunud ingeri-soomlastele.</span>


source: A
code: 11
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 313
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplats on mõõtmetega 15,50 x 25,20 m ning on ümbritsetud krohvitud müüriga. 1951. aastal püstitati Vasalemma marmorist risttahukakujuline mälestussammas. Algselt olid sambal vaskplekist mälestustahvlid. Nüüdsed mälestustahvlid on mustast poleeritud graniidist. Esikülje tahvlil on tekst: "Siia on maetud / umbes 2000 juuti / Klooga laagri vangi, / keda natsid tapsid / 19. septembril 1944. a." Teksti all on kuusnurga kujutis ning selle all juudikeelne tekst. Samba tagaküljel on tahvel tekstiga: "V etom zemlje le_at / okolo 2000 evrejev, / uznikov lagerja Klooga, / ubitoh natsistami / 19. sentjabrja 1944 goda." Hauaplatsi ümbritsev aed on tsemendiga ületehtud, paeplaadid müüri peale asetatud, paeplaadid on osaliselt uued. Väravavõret ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Klooga rannast 2,5 km ja Klooga-Aedlinna raudteejaamast 0,5 km kaugusel, Klooga rannast Klooga-Aedlinna raudteejaama viiva tee ääres, Soodajärvest 250 m edelas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaik 1944. aastast. Hauasammas püstitati 1951. aastal.</span>


source: A
code: 12
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 307
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärgiks on haual kaheosalisest alusest, postamendist ja dolomiitsambast koosnev obelisk. Maakivist aluse kõrgus on 80 cm ja laius 108 cm, teise aluse kõrgus on 19 cm ja laius 108 cm. Postamendi laius on 915 cm ja kõrgus 495 cm, randi laius on 79 cm ja kõrgus 8 cm, samba kõrgus on 200 cm. Samba ülaosas on väljaraiutud viisnurk, esiküljel on eesti- ja tagaküljel venekeelne tekst.
Postamendile on raiutud aastaarvud 1941-1945. Maakivist alusel on poleeritud graniidist plaat, millele on sisse raiutud tekst ja loetletud teada olevate hukkunute nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kosel Pika tänava ääres. Keskusest Kose-Risti suunas minnes keerab Pikalt tänavalt  käigutee  vasakule.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kose II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 1941. ja 1944. aasta lahingutes hukkunuid. 1941. aastal olid Kose ümbruses Nõukogude armee 10. laskurdiviisi (komandör kindralmajaor I.Fadejev) 98. laskurpolk ning 1. Läti polgu üks pataljon ülesandega takistada Saksa vägede edasitungi Tallinna suunas. Võitluses hukkunud on maetud Kose ühishauda. 
1944. aastal toimus kokkupõrge Nõukogude armee 30. laskurkorpuse eelüksuste ja Harjumaa Omakaitse ning Pitka pataljoni löögiüksuste vahel. Ühishauda maeti tulevahetuses hukkunud neli meest.
Ühishauda on maetud kokku  33, kellest 5 nime on teada. 
Mälestussammas püstitati 1950.</span>


source: A
code: 13
name: Kose - Uuemõisa ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koolihoone on kahekorruseline puithoone. Katusekatteks on    eterniit. Hoonel on kaks korstent.   Seinad on  palkidest, laudisega kaetud.   Aknad on osaliselt vahetatud, kuid piirdelauad on ehitusaegsed. Välisuksed on nõukogudeaegsed. Hoone otsaseina  külge on ehitatud   1960.aastatel  ühekorruseline kivist juurdeehitus.  Koolimaja vastas on  säilinud vana ministeeriumikooli kelder. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Koolihoone asub Tallinn-Tartu maantee 36. kilomeetril kõrvaltee ääres   Kuivajõe külas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Haridusosakonnale laekunud  koolide   koondpasside sissekannete järgi  oli 1854. aastast  Kuivajõel  kool  olemas.   
1869.aastal haridusministeeriumi poolt väljaantud ja 1875.aastal täiendatud instruktsiooni alusel lisandus olemasolevatele talurahvakoolidele  uus koolitüüp –ministeeriumikool. Koolid avati maale, seaduse järgi võisid need olla ühe-või kaheklassilised.  
19. sajandi lõpus tegi  Uuemõisa vallavalitsus otsuse ehitada  uus ministeeriumikooli maja olemasoleva  koolitare  juurde.  Ehituse jaoks  raha saamiseks kehtestati  maks. Ehitustöid pidid teostama ümberkaudsete külade mehed.

Raamatus „Vabariik” kirjeldatakse koolimaja ehitamist järgmiselt:”Ühel ilusal pühapäeval oligi kogunenud uue koolimaja nurgakivi panekule paarsada inimest täkkude ja sõidukitega, tööloomade ja sõnnikuvankritega, jalgsi ja jalgratastega, sest ilm oli ilus ja rahvarikkamad külad- Karla, Kanavere, Kurena-siinsamas lähikonnas  ja vaesemad  mõisakuuendikkude ja moonakate külad-Koli, Liiva ja  Krei –ka mitte väga kaugel. Rahvast oli tulnud teistestki valdadest. Õunaaed ja kapsaaed, vabad väljakud ja õu olid rahvast täis”.   

1899.aastal hakati koolihoonet ehitama. Uue koolimaja ehitust juhtis kohalik ehitusmeister Hans Waldi.  Koolihoone oli kahekordne puitehitus puitkatusega. Majas olid klassitoad, sahver, köök ja magamisruumid õpilastele ning eluruumid  õpetajatele ja kooliteenijatele. Koolis käisid ümberkaudsete külade lapsed Uuemõisa vallast, aga  ka Koselt, Ravilast ja kaugemaltki, kus koole polnud. Kuivajõel asuv kool nimetati Kose-Uuemõisa mõisa järgi Uuemõisa 2-klassiliseks  ministeeriumikooliks.  
Vana koolitaret kasutati kuni 1908.aastani, ajani,  mil  õlgkatusega palkmaja hävis  tulekahjus.  
1901. aastal osteti 5,99 hektari suurune koolikrunt  Kose-Uuemõisa mõisa  käest ära ja  maksti välja.  1923.aastal sai kool  veel 3 hektarit maad juurde mõisa maadest.  

1903.aastal ehitati  koolile kelder.  1915. aastal  ehitati kooli juurde ühise katuse alla  uus laut, ait ja kuur  kogupindalaga 152 ruutmeetrit.  Kooli juurde rajati ka aed. 

1927 käisid Uuemõisa koolimaja seisukorda hindamas Harju  Maavalitsuse haridusosakonnajuhataja, koolinõunik ja arhitekt  K.Treumann.  Ülevaatusel koostatud akti kanti, et „ koolimaja on kahekordne puitehitus 24 m  pikk, 11 m lai,  ligi 30 aastat vana  ja ehitatud halvasti, sest ülemise korra seinad on paiguti viltu vajunud ja alumisel korrusel  asuva klassiruumi lagi nõrkade talade tõttu postitega toetamist on nõudnud. Isegi mõned ahjud on ümberkukkumise ärahoidmiseks seina külge kinnitatud.“
 Kuna kool nõuetele ei vastanud, tehti   ettepanek vana koolimaja jätta õpetajate korteriteks ja  laste ühiselamuks ning  ehitada uus kool vallamaja  ja endise koolimaja vahelisele heinamaale.   
Rahapuudusel uue koolimaja ehitust siiski ette ei võetud, kuid igal aastal  remonditi olemasolevat koolihoonet.  Alles peale Teist maailmasõda  1950.aastal toimus koolis kapitaalremont.  Seati sisse elektrivalgustus. Seni magamisruumidena kasutuses olnud toad  seati klassiruumiks nii, et  hoonesse sai seitse klassi. Mõni aeg kasutati peale koolimaja ka üht läheduses asuvat taluelamut kooli tarbeks.  
Peale Teist maailmasõda  pidas NSV Liidu Ülemnõukogu vajalikuks   minna üle seitsmeklassiliselt koolikohustuselt kaheksaklassilisele. 1959 aasta seadusega  „Kooli ja elusidemete tugevdamisest ning haridussüsteemi edasiarendamisest Eesti NSV-s” kehtestati kaheksaklassiline koolikohustus alates 1959/60 õppeaastast. 
Kool nimetati ümber Kuivajõe 8-klassiliseks kooliks. Paljud seitsmeklassilised koolihooned olid ehitatud tsaariajal nelja- kuni kuueklassiliste algkoolide jaoks, neid oli tarvis laiendada.   Nii ehitati  ka Kuivajõe koolile  1960.aastate algul eraldi sissepääsuga juurdeehitus, kus oli neli klassi, jalutusruum ja kaks tualettruumi. 
1975.aastal  kool suleti.  Koolihoone läks Johannes Lauristini nimelise kolhoosi  kasutusse, seal asusid õmblustsehh ja siiditrükk. 
Käesoleval ajal kuulub hoone osaühingule Tellustex.

Kose-Uuemõisa  ministeeriumikooli kauaaegne juhataja  oli kooliõpetaja, sordiaretaja ja koorijuht Jaan Jürgenson (Raeda).  Aastail 1902-1905 töötas ministeeriumikooli juhatajana kirjanik Ernst Peterson Särgava.</span>


source: A
code: 14
name: Kose kirikuaed, 14.-20. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pühale Nikolaile pühendatud Kose kirik kuulub vanemate maakirikute hulka Eestis. Kiriku vanimaks osaks on kooriruum, millele ehitati juurde ühelööviline pikihoone, 1858 rajati kiriku põhjaküljele käärkambri asemele uus külgehitis nn „uus kirik“.  Torn on ehitatud 1873. Kose kiriku ümber asub kirikuaed. Kose kirikuaeda piirab lõhutud raudkividest müür, mis on kaitstud kaldkatusega.  Lõunaküljel lõpeb  raudkivimüür vana kabeliga. Kirikuaias asub teinegi kabel  Kotzebue´de ja Mannteuffelite perekonna matusekabel. Kose kirikuaed on  ajaloo- ja kunstiväärtuste poolest rikas: kiriku torni lääneseina on müüritud kummalegi poole portaali kaks rõngasristi. Kaks rõngasristi on kirikuaias, üks asub kiriku nurga lähedal  ja kannab jalal teksti   Serke Ivrge /Anno 1647/ Serke Arent.   Teine rõngasrist kannab teksti DIESER STEIN GEHORET ALBRECHT BERENTSON /GEWESEN.NEKR V/GERAHIEIMDORF VND/SEINEN ERBENWELCHER/AO1675D24SEPTANDES/DORF…ELDEMITEINER/AXTERSCHLAGENWARD/D220CTOSELIG GESTORBEN/ DESSENSEELENGOTGNEDIG. L. Odres on teksti tõlkinud järgmiselt: „see kivi kuulub Albrecht Berentsonile, kes oli Alheimdorfis kõrtsmikuks ja tema järglastele,kes 1675 24.detsembripäeval külapõllul kirvega maha löödi, 22.oktoobril õndsalt suri. Tema hingele on jumal armuline“. Kiriku kooriruumi taha on maetud Kose pastorid ja ümbruskonna aadliperekondade liikmed.  Meresõitja ja maadeavastaja Otto von Kotzebue matmisplatsil on malmist mälestussammas , mis on kaunistatud surmasümboolikaga, langetatud ja ristatud tõrvikud. Samba juurde kuulub malmplaat piiblitsitaadiga. Kotzebue perekonnast on platsile  maetud  ka tema naine Amalie von Kotzebue, tütar Amalie Henriette ,  poeg  August Reinhold,tema naine Sophie ja nende tütar Eveline Alexandrine. Kose kirikuaias asub ka  Otto Kotzebue  esimese poja Otto Rjurik Nikolai perekonnaplats, kuhu on maetud Otto Rjurik Nikolai, tema naine Marie ja nende lapsed .  Kotzebue perekonna matmisplatsi kõrvale on maetud krahv Peter August Friedrich von Manteuffel,   Manteuffelite perekonna matmisplatsi piirab malmtara suguvõsa vapiga.  Platsil on kolm  hauaplaati Peter Manteuffelile, abikaasa Louisele, poeg Carlile. Plaatidel on tekstiosa all risti ja ankru  kui usu ja lootuse sümbolid.  Kiriku idakülje juures asub Paunküla mõisa omanike Hagemeistrite matmispaik,  viimane on piiratud raudaiaga, matmispaigas on kaheksa hauaplaati. Veel on kirikuaias parunite  Wladimir Taube, Reinhold Üxküll Güldenbandi, Wettwrstrandi, Rentelni, Stackelbergide, Kotzebue`de suguvõsa   ja kirikuõpetajate Hörschelmannide matmiskohad.  20.sajandi hauatähistest on väärtuslik Saaremaa dolomiidist  skulptor Jaan Koorti  1926-1927 valmistatud hauamonument Kose arsti Jüri Kaupmehe perekonna matuseplatsil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kose kirikuaed asub Kosel kõrgel künkal Pirita jõe vasakul kaldal, kohal, kus jõgi moodustab kirde-edelasuunalise silmuse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kose kirikuaed on 14.-20.sajandist. Vanimad säilinud hauamärgid on rõngasristid, mis pärinevad 17.sajandist. Kirikuaias säilinutest on üks rõngasristidest 1647.aastast, teine 1675.aastast.  1845.a. kirikumaade plaanil on on kirikuaed märgitud samades piirides  kui käesoleval ajal.</span>


source: A
code: 15
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 309
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on vene armee allikate andmeil maetud 32 II maailmasõjas hukkunud sõjaväelast. Matmispaika piirab metallaed. Hauatähiseks on tüvipüramiidi kujuline mälestussammas, millel on kaks dolomiittahvlit. Samba esiküljel oleval tahvlil on tekst: "AU NÕUKOGUDE / MERESÕJALAEVASTIKLASTELE / KES LANGESID VÕITLUSES / MEIE KODUMAA VABADUSE JA / SÕLTUMATUSE EEST / 1941-1945". Haua täiendavaks kujunduselemendiks on laevaankur koos ketiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Männi tänava ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne matmispaik. Hauasammas on püstitatud 1951. aastal.</span>


source: A
code: 8971
name: Kalmistu, 15.-18. saj.
type: Kalmistu
alt_id: 790
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Taime talu, Varesmetsast Imastu küla poole viivast teest paremal.</span>


source: A
code: 16
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 308
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on vene armee allikate andmeil maetud 36 II maailmasõjas hukkunud sõjaväelast. Looduslikul haljasalal asuvat hauda tähistab dolomiitsammas, mille kõrgus on 1,8 meetrit. Sambale on raiutud ülaossa viisnurk ning aastaarvud 1941 ja 1945. Nende all on tekst: "SUURES / ISAMAASÕJAS / LANGENUD / NÕUKOGUDE ARMEE / VÕITLEJAILE". Allpool sama tekst vene keeles.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2000.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuusalu alevikus, Kursi ja Kupu teede vahelises kolmnurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne matmispaik. Hauasammas püstitati 1954. a.</span>


source: A
code: 17
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on maetud kolmteist 1941. a. augustis hukkunud nõukogude poolel sõdinut. Vanasse küla liivavõtuauku rajatud matmispaika tähistab tumedast maakivist, lihvitud esiküljega hauakivi. Ala pinnareljeef on liivavõtukohale iseloomulikult ebatasane.

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud kolmteist 1941. a. augustis hukkunud nõukogude poolel sõdinut.</span>


source: A
code: 18
name: Kuusalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu maa-ala suuruseks on 10,6 ha.  Kalmistu on loodest, kirdest ja edelast piiratud 1,2- 1,5 m kõrguse paekivist laotud müüriga. Kalmistu peavärav on paekivist laotud. Väravad puuduvad. Kalmitumüüri ääres on raamihoone. Kalmistul kasvab hulgaliselt puid: harilikud kuused, must mänd, mägimännid, kased, pärnad, tammed, on ka  lehtpõõsaid ja vääntaimi. 
 Kalmistu vanimad hauamärgid on paeristid ja paeplaadid. Vanim dateeritud paerist on 1839. aastast pärinev Mai Willemsooni matusepaika tähistav kivirist.  Hauaplaatidest on vanimad  1837. ja 1844. aastast pärinevad hauaplaadid. Vanimad malmristid on 19. sajandi keskpaigast, näiteks Aabram Sturmi haual 1855. aastast. Malmristidest on enamlevinud lihtsad  ristid, mille haaradele või ristile on kõrgreljeefis pressitud viisnurga kujutis.  Hulgaliselt on malmriste, kus haara ots on kujundatud kolmiklehena.  Enamikule malmristidest on tekst kõrgreljeefis peale kantud, kuid esineb ka nimeplaatidega malmriste.  Vanimad sepisristid pärinevad eelmise sajandi keskelt.  Esineb  lihtsa kujundusega lattrauast riste, šabloonsetel motiividel masstoodangut ja ainulahenduslike detailidega sepisriste. Lillornamentidega kaunistatud sepisristid on Erna Pauline Eromanni, Wilhelmine Liiwingu ja Fridik Sandbergi haual.
Kalmistule  püstitatud hauasambad  on kahte tüüpi: obeliskilaadsed, pealegraveeritud risti kujutisega, näiteks Jakob Kagoveri hauasammas. Teine tüüp on  kõrgele alussambale asetatud marmor- või graniitristid, näiteks Woldemar Kentmanni  ja Amalie Kentmanni hauasammas. On hauaplatse mida ümbritseb madalate postide ja lihtsa metallaiaga piire. 20. sajandi algusest ja varasemast perioodist pärit piirdeaiad on lihtsa kujundusega.
20. sajandi I poolest on hauakivid ja mõned hauatahvlid. Varasemad hauakivid on korrapärase kujundusega, hilisemal perioodil paigutati hauaplatsidele looduskivist lõigatud ühelt küljelt lihvitud või poleeritud korrapäratu kujuga hauakive.  
20. sajandi II poolest  paigutati massiliselt hauatahvleid. Neil domineerib sümbolina enamasti rist  või rist koos palmioksaga, aga ka leek, lilleõis ja  küünal. Kalmistul esineb ka puuriste, nii valgeks värvituid kui lakituid. </span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuusalu kalmistu asub Kuusalu aleviku kaguservas. Kalmistu juurde viib Soodla tee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kuusalu kalmistu rajamisdaatum, aasta 1802, on raiutud kalmistu loodepoolsesse paemüüri. Kalmistut on järk-järgult laiendatud, algselt müüriga ümbritsetud ruudust on saanud kagu suunas väljavenitatud ristkülik.</span>


source: A
code: 19
name: Paldiski linnakalmistu
type: Kalmistu
alt_id: _
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümbritsetud kraaviga, kraavi sisekülg laotud paest. Müüri peal traatvõrkaed. Kalmistu lääneküljel kaks sepisaeda, milles sepisristid, aedade ja kraavi vahel kaks sepisrist, üks sepisrist võrkaia najal. Idaservas uhke sepisaed, selles kaks graniidist hauatähist, üks rist alles, üks kadunud, üks marmorist ristialus. Selle lähedal huviväärne metallaed 20.saj. algusest. Kagunurgas lihtne sepisaed, milles kaks graniidist ristialust. Lõunaküljel üks väljatõstetud sepisrist teise kivi najale toetatud. Kalmistu edelanurk praegu väheste matustega. Edelanurgas üks sepisaed ja mõned sepisristid. Kalmistu keskel tööriistakuur, selle kõrvale tõstetud suurem sepisrist koos ristialusega. Ilmselt on kalmistu korduvalt ülemaetud. Idaservas ilmselt sõjaväelaste haudu, tähisteks mürsukesti jms.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19. sajandil, korduvalt üle maetud.</span>


source: A
code: 20
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 312
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Platsile, mille suurus on 4,5 x 4,5 m, on tähise andmetel maetud viis II maailmasõjas hukkunud vene armee sõdurit. Plats on kaetud betoonplaatidega, keskmine osa on u 0,4 m kõrgem ümbrusest. Ühishaua tähiseks on tumehallist graniidist mälestussammas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub kalmistu kirdeservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud viis II maailmasõjas aastatel 1941-45 hukkunud vene armee sõdurit.</span>


source: A
code: 21
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 318
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raasiku kalmistul asuvasse ühishauda on vene armee allikate andmetel maetud 59 II maailmasõjas hukkunud sõjavälast. Hauaplats, mõõtmetega 9,5 x 4 meetrit, on tähistatud kolmest dolomiittahukast koosneva mälestusmärgiga. 

Kirjelduse koostaja: Silja Konsa 2002.a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on ühishauda  maetud 59 langenut. 
Hauaplatsi suuruseks 13 x 9 m., ümbritsetud iluhekiga. 
1950. a. püstitati hauasammas.</span>


source: A
code: 22
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 316
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on maetud kolm II maailmasõjas hukkunud vene armee sõdurit. Matmispaiga kujundamiseks on kuhjatud muldkeha läbimõõduga 6,5 m ja kõrgusega keskmiselt 1 m. Sellele on paigutatud dolomiidist mälestussammas. Sambal on eesti- ja venekeelne tekst: "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud paikneb vana Tallinn-Pärnu maantee ja sellelt Ruilasse ja Laitsesse viiva tee nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on siia maetud 70 langenut. Hauaplatsi suuruseks on märgitud 6 x 6 m. 1953. a. püstitati hauasammas - dolomiidist obelisk kolmeastmelisel alusel.</span>


source: A
code: 23
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 317
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on siia maetud 42 langenut. Laeval "Eestirand" 24.08.1941 pommitamise läbi hukkunud. Hauaplatsile püstitatud dolomiidist hauasammas ja puust rist. Risttahukakujuline sammas temal kõrguva pentagrammikujulise plaadiga risttahukast alusel. Asub Prangli idarannikul saare kaguosas. Kõrgel kaldapealsel männimetsa all. Hauaplatsi idaservas mälestussammas, millel uus mustast kunstkivist mälestustahvel tekstiga: Merel hukkunute / mälestuseks / 1941-1944. Samba alus lubjakivist blokkidest, millel sammas. Sambast läänepool kolmes reas puuristid (idast läände reas vastavalt 15, 14 ja 13 risti). Lääneosas massiivne puurist palkidest. Ristil laudadest päästerõnga alus, pealt kaetud plekkkattega. Vene ajal ristil olnud päästerongas asetatud põhjaküljele aia najale. Lääneotsas valatud alus, sellel ankur ja jupike laevaköit. Hauaplats ümbritsetud metallpostidega ja ühendatud 3 reas trossidega. Looduslik olek, korras. Hauaplatsist põhjapoole asetatud infotahvel. Raudteerelsid, puitkast klaas ees, sees fotod ja selgitav tekst paberil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 24. augustil 1941. aastal laeva "Eestirand" pommitamisel hukkunud.</span>


source: A
code: 24
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 339
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauatähiseks on betoonobelisk, mille esiküljel on tekst: "IGAVENE AU / KANGELASTELE, / KES ON / LANGENUD / LAHINGUIS MEIE / KODUMAA / VABADUSE JA / SÕLTUMATUSE / EEST" ning aastaarvud 1941-1945. Obeliski ülaosas on sisseraiutud viisnurk. Maetute nimesid ei ole. Obeliski ees on kolmes reas betoonplaadid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Emmaste – Käina maantee lõunaservas, teest mõne meetri kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ENSV Sõjakomissariaadi andmetel on ühishauda maetud 46 langenut. Hauatähis püstitati 1950. aastal.</span>


source: A
code: 25
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 340
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on tüüpprojekti järgi valmistatud obeliskilaadne betoonist mälestussammas kolmeastmelisel alusel. Samba ülaosas on ringikujuline süvend ja selles kõrgreljeefne viisnurga kujutis. Samba allosas on süvareljeefne tekst: "IGAVENE AU / KANGELASTELE, / KES ON / LANGENUD / LAHINGUIS MEIE / KODUMAA / VABADUSE JA / SÕLTUMATUSE / EEST". Samba tagaküljel on sama tekst vene keeles ning alusel nii ees- kui tagaküljel süvareljeefkirjas aastaarvud 1941-1945. Samba esikülje keskossa oli kinnitatud dolomiitplaat, millel süvareljeefkirjas sisseraiutud hukkunute nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Käina kirikuaias.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1941. aasta oktoobris hukatud inimesed. 1967. aastal maeti siia ümber ka 13 tundmatu nõukogude armee sõduri põrmud Kassari poolsaarelt. Mälestussammas püstitati 1950. aastal.</span>


source: A
code: 26
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 338
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua suurus on 25x30 m ja see on kaetud muruga. Haual on dolomiidist tüüpprojekti järgi valmistatud mälestussammas. See asetseb kolmeastmelisel alusel. Samba esiküljel ülal on kõrgreljeefne viisnurga kujutis, mille sees on omakorda kõrgreljeefne sirbi ja vasara kujutis. Viisnurga all on kõrgreljeefsed aastaarvud 1941-1945. Samba keskosas on sisseraiutud tekst: "IGAVENE AU / KANGELASTELE, KES / LANGESID MEIE / KODUMAA VABADUSE / JA SÕLTUMATUSE EEST!". Allosas on sama tekst vene keeles. Samba külgedel on dolomiitplaadid hukkunute nimedega. Samba kõrgus on 2,64 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kärdla linnapargis kiriku lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1945. aasta juunis maeti sellesse ühishauda 1941. aastal hukatud 34 inimese põrmud. 1953. aasta detsembris maeti samasse 28. oktoobril 1941. aastal hukatud Madis Kõmmus, Edgar Kerner ja August Vilta ning 1965. aasta mais veel 12 tundmatut nõukogude sõdurit Hiiumaa erinevatest paikadest. Mälestussammas püstitati hauale 1950. aastal. 1986. aastal asendati mälestussamba külgedel asuvad nimetahvlid, sest senised olid ebatäpsed.</span>


source: A
code: 27
name: Koht, kus aastail 1628-1664 asus esimene klaasikoda Eestis
type: ajaloomälestis
alt_id: 344
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klaasikoja territooriumiks on märgitud 2500 m2 suurune maa-ala.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klaasikoda tegutses 17. sajandi keskpaigas. Klaasikoda suleti seoses turusituatsiooni muutustega 1664. aastal. 1958 - 1961 toimusid arheoloogolised kaevamised prof. M. Roosma juhtimisel.</span>


source: A
code: 28
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 17-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on punasest graniidist mälestuskivi. Selle poleeritud esiküljel on venekeelne tekst: "СВЕТЛУЮ ПАМЯТЬ ПОЧТИТЕ ТЕХ / КТО НАМ ЖИЗНЬ ОТСТОЯЛ". Mälestuskivi kõrgus on 0,63 meetrit ja suurim laius on 1,15 meetrit. Ühishaua kõrval on Balti meremeeste mälestusmärk (autor Vitali Navožnõhh, 1968).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Tahkuna poolsaarel tuletorni juurde viiva tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda maeti 1973. aastal ümber kaks 1941. aastal hukkunud tundmatut meremeest. Mälestuskivi avati 6. oktoobril 1974. aastal.</span>


source: A
code: 29
name: Kahe II maailmasõjas hukkunud tundmatu sõduri haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haual on graniidist kivi tekstiga: "AU LANGENUILE / KAKS NÕUKOGUDE ARMEE SÕDURIT / LANGENUD 1941. A." Haud on piiratud 15 cm kõrguse tsemendist äärisega. Haua suurus on 1,2 x 1,6 meetrit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud on kalmistu peatee ääres, sellest vasakul, kalmistu tagumise värava kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hauda on maetud kaks 1941. aastal hukkunud tundmatut nõukogude sõdurit. Hauakivi valmistas 1974. aastal kiviraidur Navožnõhh.</span>


source: A
code: 30
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 341
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on tüüpprojekti järgi valmistatud dolomiidist mälestussammas – obelisk kolmeastmelisel alusel. Ülal keskel on sambal sisseraiutud ring ja selles väljaraiutud viisnurk. Samba allosas on tekst: "IGAVENE AU / KANGELASTELE, / KES ON / LANGENUD / LAHINGUIS MEIE / KODUMAA / VABADUSE JA / SÕLTUMATUSE / EEST". Samba tagaküljel on sama tekst vene keeles. Alusel on nii ees- kui ka tagaküljel sisseraiutud aastaarvud 1941–1945.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Heltermaa sadamast 0,3 km kaugusel Heltermaa–Kärdla maantee ääres (teest põhja pool).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud Heltermaa hõivamisel 2. oktoobril 1944. aastal hukkunud nõukogude sõdurid. 1957. aastal maeti ühishauda ümber 12 tundmatut sõdurit Heltermaa ümbrusest. Mälestussammas püstitati 1950. aastal.</span>


source: A
code: 9203
name: Asulakoht
type: Asulakoht
alt_id: 39-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Muinasasula kultuurkiht jääbki põhiliselt endise Preedu talu ümbrusesse, mis paikneb asulakoha keskosas. Seal on näha tavalisest märksa tumedam must mullakiht. Silmatorkavalt tume, kõige intensiivsem kultuurikiht jääb kunagise Preedu talu hoonetest põhja poole, kus mullas on näha rohkesti lagunenud kolde- ja kerisekivide purdu, samuti söetükikesi ja savinõukilde. Suhteliselt intensiivse kultuurikihi jälgi on märgata ka  Preedu talust madalamal asuva kõrgendiku lääneserval (kultuurikihi paksus 30 cm) ja üsna selgesti ka kagu pool asuva majapidamise ümbruses, sealhulgas elumajast edela pool. Ilmselt osutub see intensiivsema asustusega koldeile ühe asulakoha piires. Endistest Preedu talu hoonetest läänes ja kuni 50 m lõuna pool on kultuurikiht vähem intensiivne. Šlakki leidub rohkem asula ääre-alal, Preedu hoonetest lääne pool, kõrgema ja madala ala piiril. Kui kunagise Preedu talu juures ulatub kultuurikiht kuni talu eest mööduva väiksema teeni, siis põhja ja eriti lõuna pool jääb muinaskiht rohkem madala ala piirile. Endisest Preedu talu elumajast vahetult läänes, suhteliselt kõrgemal alal oli mullakihi paksus vaid 30 cm, lääne pool muutus erineva tumedusega kiht paksemaks (40-50 cm). Tõenäoliselt on madalamal, voore nõlva allosas tegemist samuti tüseda kihiga, kui pidada silmas erosiooniga madalamale kanduvat mulda (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Tartumaal, Palamuse kihelkonnas. Asulakoht paikneb Tartu-Jõgeva-Aravete teest (nr 39) kagu pool, jäädes 36. ja 37. kilomeetri vahele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad asulakohalt kogutud leiud võiks dateerida II aastatuhande algusesse, kusjuures asustus on siin püsinud tänapäevani. Muistis on avastatud 22. aprillil 1981. a arheoloog A. Lavi poolt. Muistise kirjeldus ja A.-M. Rõugu fotod pärinevad 4. maist 1982. a. Korjatud leiud asuvad Ajaloo Instituudis. Varasemad äramärkimised kirjalikes allikates on alles aastatest 1582 (Kaszynorm), 627 (Kassinorm). 
1684 -1758 esineb nii mõisa kui ka küla paralleelnimena Kehefer (Rehevere) – Cassinorm. Ühes 1473. a dokumendis esineb nimi Kasserwomes, mis võiks samuti tähistada Kassinurme (vt V. Pall. Põhja – Tartumaa kohanimed. Tallinn, 1969, lk 59-60). Mälestisele on koostanud passi 1983. a novembris arheoloog A. Lavi (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 31
name: Kahe I maailmasõjas hukkunud tundmatu sõduri haud hauakiviga
type: ajaloomälestis
alt_id: 18-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauda tähistab püstjas põllukivi, mille esiküljele on raiutud ristkülikukujuline süvend ja selles tekst: "Kaks wene soldatit Akmolini maalt. Langenud 7.20.Okt. 1917." Tähed ja ristküliku kontuur on täiendavalt musta värviga värvitud. Kivi kõrgus on 1,72 m ja suurim laius 1,10 m. Kivi on kohaliku külasepa töö.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud on Kärdlast 10 km kaugusel ning asub heinamaal mõnikümmend meetrit Kärdla–Heltermaa maanteest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hauda on maetud kaks vene sõdurit, kelle sakslased lasid maha 7. (20.) oktoobril 1917. aastal Partsi mõisa talli juures. Kohalikud elanikud matsid nad sellesse hauda ning paigaldasid ka hauakivi.</span>


source: A
code: 32
name: Kärdla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu loodeküljel asub kõrge puitkonstruktsiooniga peavärav, mis taastati vanade fotode järgi 1990. aastate alguses. Loodepoolne osa kalmistust on uuem, piiratud lippaiaga. Kagus asub vanem osa, mis on piiratud maakivilaotisega. Uue ja vana kalmistuosa vahel olev kiviaed on 2/3 osas säilinud. Vanas osas leidub ilusaid valuriste, sepisriste, sepisaedu ja kivitähiseid. Ehitistest on kalmistul väike kalmistuvahi maja ning tööriistakuur.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kärdla kalmistu asub Hiiumaal, Hausma külas, asulapiiridest väljas, Kärdla kirikust umbes 600 meetrit kagu pool, Posti tänava lõpus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärdla kalmistule algas matmine 1848. aastal, kui vana rootslaste surnuaed suleti ning Kärdlast kirde pool asuva Röösna metsa servas avati uus kalmistu. Kalmistu vanimad säilinud hauatähised kannavad daatumit 1850.</span>


source: A
code: 33
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 886
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal on graniit ja looduslik kivi. Tekst:” Peatu, mööduja, ära rutta!/ Siia on maetud/ 1941-1944.a. mõrvatud/ 79 nõukogude kodanikku/ kui polnudki sangar mõni, kes langes/ kõigile võitlusohvreile/ kuulsus ja au.” Hauaplatsi suurus 4x5m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Tartu maantee ääres koolihoonest 200 meetrit lõuna suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestuskivi püstitamise aeg 6. mai 1967.a. Teada on 215 langenu nimed</span>


source: A
code: 34
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestuskivi tekst:” Töörahva/ tõe eest/ hukkusid 1918.a. märtsis/ Iisaku valla töörahva/ nõukogu liikmed/ Paul-Eduard Peep/ Mihkel Käosaar/ Tanel Surav/ Tanel Tamme.”</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1918. aastal maha lastud Iisaku valla Töörahva Saadikute Nõukogu esimees Paul-Eduard Peep (sünd. 1871) ja temaga koos tegutsenud Tanel Tamme, Mihkel Käosaar ning Tanel Surav.</span>


source: A
code: 35
name: Iisaku kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on mitmeid väärtuslikke hauatähiseid, nende seas nii metall- ja puitriste kui ka kivist rõngasriste. Kalmistut piirab maakividest ja osaliselt paekivist kombineeritud piirdeaed ning punastest tellistest laotud väravapostid ühes aiaga. Kalmistul asub ka restaureeritud kabelihoone. Kalmistu on heas korras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Iisaku kalmistul on vanimad matmised toimunud juba 17. sajandil. Säilinud on rõngasrist dateeringuga 1669. a.</span>


source: A
code: 36
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 423
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Endise Jaamaküla koolimaja kõrval tee ääres asub vennashaud mõõdus 27x12m. Hauaplatsile istutatud kased. Mälestusmärgini viib dolomiitplaatidega sillutatud tee. Hauaplatsil dolomiitplokkidest sammas, kõrgus 3.60, samba laius 1.27, paksus 0.50. Sambal esiküljel ülalt alla kulgev süvis. Süvise samba keskosas süvises dolomiitblokk mõõdus 0.40x0.30, sellel väljaraiutud numbrid 1941/1945. Numbri kõrgus 15cm. 
Samba allosas sisseraiutud tekst:” Au/ kangelas/ tele, kes/ langesid/ lahingutes/ kodumaa eest.” Kõrval tekst:” слава/ героям/ павшим/ в боях/ за родины. „</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub endise Jaamaküla koolimaja kõrval tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1947.-1948.a. püstitati hauale betoonist valatud obelisk. 6. mail 1983.a. avati ühishaual uus mälestussammas, autor T. Mägi.</span>


source: A
code: 37
name: Koht, kus 18. sajandil asus klaasikoda
type: ajaloomälestis
alt_id: 430
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võsastunud ala Narva jõe kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18. sajandil tegutses Kuningakülas tõenäoliselt üks esimesi klaasikodasid, kus valmistati klaasitooteid peamiselt Peterburgi. Klaasikoda lõpetas töö 1768. aastal.</span>


source: A
code: 38
name: II Maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 251
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on tüüpprojekti järgi valmistatud dolomiidist mälestussammas. Samba ülaosas on väljaraiutud viisnurga kujutis ja selle sees omakorda sirbi ja vasara kujutis. Viisnurga all on aastaarvud 1941 – 1945. Samba jalamil on plaat tekstiga: "SIIA ON MAETUD NÕUKOGUDE ARMEE VÕITLEJAD / KES LANGESID LAHINGUTES SAKSA FAŠISTLIKE RÖÖV- / VALLUTAJATE VASTU SUURES ISAMAASÕJAS / 1941-1945. A.". Selle all on sama tekst vene keeles. Haud on ümbritsetud piirdeaiaga, mis koosneb aiapostidest ja metallist piiretest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Jõhvi uuel kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on 1945. aasta kevadel ümbermaetud 15 kohalikku inimest, kelle hukkasid 1941. aasta septembris kohalikud omakaitselased. Eesti NSV sõjakomissariaadi andmetel on ühishauda ümbermaetud 1953. aastal 20 nõukogude armee võitlejat, kes hukkusid 1941. ja 1944. aastal Jõhvis ja selle ümbruses.</span>


source: A
code: 39
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 252
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on tüüpprojekti järgi valmistatud betoonist mälestussammas. Sambal olid varasemalt tekstid, mis on jäänud uue graniidist tahvli alla. Tahvlil olevad tekstid kordavad sambal olnud tekste. Tahvli ülaosas on viisnurga kujutis. Selle all on tekst: "SUURES ISAMAASÕJAS LANGENUD NÕUKOGUDE ARMEE VÕITLEJAILE". Eestikeelse teksti all on sama tekst vene keeles. Plaadi allosas on hukkunute nimed ning kõige all aastaarvud 1941 – 1945.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Küttejõu karjääris.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ümbermatmine sellesse ühishauda toimus 1948. aastal. Maetute arv on teadmata. Nimeliselt on teada 26 maetut. Mälestussammas paigaldati 1948. aastal.</span>


source: A
code: 40
name: II Maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 250
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus 27 x 6,7 m. 
Maakiviplokkidest trapetsiaalsel alusel naisfiguur.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Järveküla tee ääres maja nr. 9 kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Täpne maetute arv pole teada. Kindlad 28.
1948. a. püstitati hauasammas.</span>


source: A
code: 41
name: Tollide perekonnakalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 431
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tollide perekonnakalmistule suundub lehiste allee, mis saab alguse Kukruse mõisa peahoone esiselt väljakult. Kunagine väike paekivist kabel perekonnakalmistul on tänaseks hävinud. Alles on kaks suurt kivist tahutud väravaposti ja kaks hauakivi: Friedrich Ludvig von Tollile ja Julie von Tollile (sündinud Brevern). Perekonnakalmistul paiknev ka Eduard Tollile pühendatud kivist mälestusmärk, millel paikneb graniidist mälestusplaat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Ida-Virumaal, Kukruse külas, Kukruse mõisa territooriumil, peahoone esiselt väljakult 0,7 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tollide perekonnakalmistu on tõenäoliselt rajatud 19. sajandil. Eduard Tolli mälestusmärgi püstitas 1902. aastal Hermann Toll.</span>


source: A
code: 42
name: II Maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 424
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussamba materjal on Saaremaa dolomiit. Tekst:” 1941-1945/ Suures isamaasõjas langenud/ nõukogude armee võitlejatele ja/ fašismiohvritele/ бойцам/ советской армии павшим в великой/ отечественной войне и жертвам/ фашизма.” Hauaplatsi suurus 6x6m. Sõjakomissariaadi andmeil on teada 208 langenu nimed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ümbermatmine on toimunud 1950.a. Lüganuse kalmistult.</span>


source: A
code: 43
name: Lüganuse kirikuaed, 14.-20. saj.
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 366
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed on kogu ulatuses paekivimüüritisega piiratud. Kirikuaias paiknevad kirik, kaks kabelit, ratasrist ning rohkesti erinevate ajastute hauaplatse ja - tähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lüganuse kirikuaia varasema ajaloo kohta ei ole väga palju informatsiooni, arvatavasti on kirikuaed rajatud sama koha peale juba Lüganuse kiriku rajamise ajal 14. sajandil. Kirikuaias on säilinud hauatähis 17. sajandist ning osaliselt 18. sajandist pärit kirikuaia piirdemüür. Kirikuaia koosseisus on ka kaks 18. sajandist pärit kabelihoonet.</span>


source: A
code: 44
name: Monument Põhjasõjas 1700. a. langenud vene sõjaväelastele
type: ajaloomälestis
alt_id: 238
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärk koosneb neljatahulisest muldpüramiidist, mille tipus põllukividest kuhilal asetseb rist. Püramiid on ümbritsetud kümnele kahuritorust moodustatud postile toetuva laeva ankruketiga. Teepoolsel küljel asetseb paekivist müüritis koos mälestustahvliga, millel venekeelne tekst.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Narva linnas, Narva-Narva-Jõesuu-Hiiemetsa tee ääres, Narva jõe kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud Põhjasõjas, Narva lahingus, 1700. aastal langenud vene sõjaväelaste mälestuseks lahingu kahesajandal aastapäeval 19. novembril 1900. aastal. Monument sai II maailmasõjas tugevalt kannatada ning see restaureeriti 1950. aastatel.</span>


source: A
code: 45
name: Monument Põhjasõjas 1704. a. langenud vene sõjaväelastele
type: ajaloomälestis
alt_id: 239
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument asub kõrgemal kivist alusel, milleni viib trepistik. Mälestusmärk ise asetseb paekivist nelinurksel alusel, mida piiravad nurgasambad ja nende vahele jääv metallpiire/kett. Paekivist tahutud plokkidest alusehitise peal kõrgub metallrist, mis on valminud koopiana 1996. aastal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1704. aastal asetati  vene sõdurite hauale Pimeaias raudrist, 1882. a. paigutati rist ümber Victoria bastioni põhjaservale uuele paekivist alusele. Monument restaureeriti 1956. ja 1982. aastal. Monument lõhuti 1996.aastal ning hiljem valmis lõhutud risti asemel koopia. Viimased restaureerimistööd on toimunud 2018. aastal.</span>


source: A
code: 9847
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 2201
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arvatavasti ühetarandiline kalme, mis kaetud põõsastega. Kalme kirdenurgal kasvab pihklakas, põhjapoolsel otsal kadakad. Kalme on NS suunas piklik ristkülikukujuline vare, mille pikkus on 11 m ja laius 7 m. Kalme kõrgus on 90 cm. Kalme on pealt kamardunud, tema põhjaotsa vastu ja peale on põllult veeretatud mõni suurem raudkivi. Ca 30 cm läbimõõduga kive on veeretatud ka kalme lõunaotsale. Väiksemaid raudkive on ka kalme lael. Kalme loodeossa lagedamale kohale rajatud prooviaugust, mille suurus oli 30 x 40 cm, ei saadud mingeid leide. Auk sai tehtud 50 cm sügavuseni, siis lõppes pae- ja raudkividega segatud mullakiht ja asendus suurte tihedasti laotud raudkividega, millede vahel ja sügavamale enam kaevata ei saanud. Üldmulje järgi on see kivikalme.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>On Kaseküla kalmetest üks lõunapoolsematest, asub külatuumikust ca 700 m lõunas endise Rääka talu põldude lõunaotsal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme on avastatud 1971. a suvel V. Lõugase poolt.</span>


source: A
code: 9978
name: Ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: 51
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hiiepõlluks on olnud varem kiviaedadest tükeldatud karjamaa, praegu maaparanduse tagajärjel lage, tasane, põhja suunas kerkiv karjamaa. Vanast teest 5 m põhja pool kasvab veel ca 20 m kõrgune, 5 m ümbermõõduga seest õõnes tamm, ilmselt üks kunagistest hiiepuudest. Õõnsus avaneb loode poole.
Kaitse all on kirjeldatud puu ja vanast teest põhja poole jääv ala selle ümber. Kuna maaparandustöödega on muistise kultuurkiht rikutud, ei ole keelatud maad kasutada põllumaana. Vältida tuleb tamme rikkumist ja vaadete sulgemist sellele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kirblast umbes 2,5 km lääne pool, Risti-Virtsu maanteelt Kloostri poole viivast uuest teest lõunas, vana tee põhjaservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise kohta leidub andmeid:
A.	Jung. Muinasteadus eestlaste maalt. Tartu, 1910, lk 204;
B.	F. Leinbock. Kirbla kihelkonna muinasjäänused (käsikiri, lk 36).</span>


source: A
code: 46
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 231
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiit. Kiviplokkidest sein reljeefse tekstiga "SIIA ON MAETUD / NARVA VABASTAMISE / LAHINGUTES NOVEMBRIS / 1918 LANGENUD VILJANDI / KOMMUNISTLIKU POLGU / JA TEISTE PUNAARMEE / VÄEOSADE VÕITLEJATE / PÕRM".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Pimeaias Victoria bastionil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on paigaldatud 1965. aastal.</span>


source: A
code: 47
name: II Maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 245
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument asub kaheastmelisel alusel ning kujutab obeliski, mille tipus asub viisnurk. Betoonist monument on kaetud graniitplaatidega. Monumendil on kunstmarmorist plaat tekstiga: Au langenud kangelastele (all sama venekeelne tekst) ning aastaarvud 1941-1945.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Siia on maetud sõjaväelased, sõjavangid ja tsiviilisikud.
Matmispaiga suurust ei ole võimalik maastikul eristada.
1947. a. püstitati hauasammas.
 Restaureeritud 2009.</span>


source: A
code: 48
name: II Maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 244
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on betoonist mälestussammas - 3 meetri kõrgune figuraalne grupp kaheosalisel alusel. Grupp koosneb pärga käes ja põlvedel hoidvast leinavast naisest ja tema taga seisvast lippu paremas ja kiivrit vasakus käes hoidvast leinavast sõdurist. Figuurid ja lipp on värvitud. Postamendi ülemise astme kõikidele külgedele on kinnitatud dolomiittahvlid sisseraiutud tekstiga. Esikülje tahvlil on tekst "IGAVENE KUULSUS NÕUKOGUDE ARMEE SÕDUREILE, / KES LANGESID VÕITLUSES FAŠISTLIKE ANASTAJATEGA / SUURES ISAMAASÕJAS 1941-1945". Postamendi tagaküljel on tahvel sama tekstiga vene keeles ja külgedel on tahvlid hukkunute nimedega.
Ühishaua pindala on 10x20 meetrit. Haua tagaosas on dolomiitplokkidest laotud sein.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Narva-Jõesuu kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aasta veebruaris-märtsis peetud lahingutes ning sama aasta juulis jõe forsseerimisel ja järgnenud lahingutes hukkunud sõdurid. Mälestussammas püstitati 1956. aastal.</span>


source: A
code: 49
name: Toila külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 889
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laudvoodriga rõhtpalkehitus. 1- korruseline, kahe korteriga. Kapitaalremondi ajal 1 katuse otsaviil ümber ehitatud, algselt on kaetud murdkelpkatusega. Aknad säilinud, teised konstruktsioonid uuendatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitati 1864.a. Voka mõisniku Wilkeni soovitusel kohaliku ehitusmeistri A. Siimoni poolt koolimajaks. 1960-ndatel ümber ehtitati ümber korteriteks. 1905-1907 töötas ja elas majas Jaan Anvelt.</span>


source: A
code: 50
name: Toila kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on toimiv surnuaed Toila vallas. Kalmistu kaitsevööndis asub kaks kivikalmet. Kujult on kalmistu välja venitatud ida-lääne suunaliselt ning ümbritsetud madalate kivimüüridega. Kõige vanemas matmiskvartalis asub kabel, millest lõuna suunas jääb plats jumalateenistuste läbiviimiseks. Kabel on kalmistul üks domineerivamaid objekte. Matustega on alustatud ja arendatud edasi lääne poolt kabeli juurest, kus asuvad ka kõige vanemad hauatähised. Uuemad hauaplatsid ja tähised asuvad kalmistu kolmandas - Kihelkonna matmiskvartalis, mille idapoolses osas on 1941. aastal hukatud metsavendade viimane puhkekoht. Vanimas Kabeli ja järgmises Konju matmiskvartalites on mitmete sealse piirkonna kuulsate kultuuritegelaste ja õpetajate hauaplatsid. Info hauaplatside asukohtadest on kajastatud kalmistul asuval infotahvlil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Toila vallas Toila aleviku uuselamurajooni läheduses Kõrve-Toila maantee ääres kõrgendikul. Lääne ja lõuna poolt on ümbritsetud haritavate põldudega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Toila kalmistu on välja kujunenud ja laiendatud eri aegadel rajatud matmiskvartalitena. Kalmistu rajamist organiseeris 1870. aastal Abraham Simoni ning sama aasta 20. detsembril toimus surnuaia õnnistamine. Kõige vanem osa asub ümber 1895. aastal ehitatud kabeli. Järgmised on Konju ja Kihelkonna matmiskvartalid. Esimene kalmistupüha toimus 27. juulil 1876. aastal.</span>


source: A
code: 51
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauatähiseks on valatud alusel kunstmarmorist tahvel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1918.aasta märtsis tapetud neli Tudulinna valla elanikku. Hauaplaat on paigaldatud tõenäoliselt nõukogude perioodil.</span>


source: A
code: 52
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 885
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus u. 9x8 mTähistatud risttahukakujulise pollukiviga, millele kinnitatud marmorplaat tekstiga. Vennashauda tähistab põllukivist risttahukakujuline mälestussammas, mille esiküljele on kinnitatud kunstmarmorist plaat. Mõõdud(laius, kõrgus, plaadi paksus): 60x125x2cm. Esiküljel tekst:” SIIA/ ON/ MAETUD/ 2. VILJANDI/ KOMMUNISTLIKU/ KÜTIPOLGU/ SÕDURID,/ KES/ LANGESID/ 18. I 1919.A./ LAHINGUS/ EESTI/ TÖÖRAHVA/ KOMMUUNI/ EEST.” 
Vennashaud 870x820cm.
</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13. juulil 1969 maeti langenute põrmud ühishauda, mis tähistati ka mälestuskiviga.</span>


source: A
code: 53
name: Vabadussõjas langenute mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiit. Kiviplokkidest sambal skulptuurgrupp. Skulptor V. Mellik</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Püstitatud 1924. a.
Purustatud 1940. a.
Taastatud 1991.a.
Skulptuurgrupi rekonstrueeris T. Mellik, aluse Joonsaar ja Viikmaa</span>


source: A
code: 54
name: II Maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 425
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab valatud, graniidipuruga kaetud trapetsikujuline monument. Monumendi eest külgedelt ulatuvad välja alused lillevaasidega. Monument on treppalusel. Mõõdud: monument 543/410x320x105/185 cm, vaasialused 132x110x140 cm. Monumendi esiküljel on keskel süvendisse väljaraiutud viisnurk. Kahel pool viisnurka on kunstmarmorist tahvlid (60x95 cm) tekstidega: "ЗДЕСЬ ЗАХОРОНЕНЫ СОВЕТСКИЕ ВОИНЫ, / ПАВШИЕ В БОЯХ / С НЕМЕЦКО-ФАШИСТКИМИ ЗАХВАЧИКАМИ / В ПЕРИОД ВЕЛИКОЙ ОТЕЧЕСТВЕННОЙ ВОЙНЫ / 1941-1945 г.г. В ИХ ЧИСЛЕ / ГЕРОЙ СОВЕТСКОГО СОЮЗА / РЯДОВОЙ ГРИВЦОВ ФЛЕКСАНДР ИВАНОВИЧ / ПОГИБ В ФЕВРАЛЕ 1944 г. /  ГВАРДИИ СТАРШИНА БАСТРАКОВ АРСЕНИ МИХАЙЛОВИЧ/ ПОГИБ II. II. 1944.г. / СЕРЖАНТ АМЯТА ГЕОРГИЙ ВАСИЛЕВИЧ / ПОГИБ 3. УIII 1944.г. (vasakpoolne) ja ”SIIA ON MAETUD NÕUKOGUDE SÕJAVÄELASED / KES LANGESID SUURES ISAMAASÕJAS SAKSA / FAšISTLIKE  RÖÖVVALLUTAJATEGA 1941-1945. A. / NENDE HULGAS NÕUKOGUD LIIDU KANGELASED / REAMEES GRIVTSON ALEKSANDER IVANGI PG. / LANGENUD 1944. A. VEEBRUARIS / KAARDIVÄE VANEM BASTRAKOV ARSENI MIHHAILI PG. / LANGENUD 11. II 1944. A. / SEERSANT AMJAGA GEORGI VASSILI PG. / LANGENUD 3. VIII 1944. A." (parempoolne). Viisnurga alla süvendisse on asetatud kaks marmorplaati tekstidega: ”вечная слава / ГЕРОЯМ / павшим в боях / за свобщду / и независимость / нашей родины / AU KANGELASTELE / langenud / võitluses / meie kodumaa / vabaduse ja / iseseisvuse eest". Tekst on sisseraiutud ja mustaks värvitud. Samba taga vasakul on 44 ja paremal 59 tumehallist graniidist mälestustahvlit. Keskel on üks kunstmarmorist plaat. Hauaplats on ääristatud 61 punasest graniidist mälestustahvliga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda olevat maetud vähemalt 12717 meest. Mälestusmärk püstitati hauale 1954. aastal.</span>


source: A
code: 55
name: II Maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 426
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab dolomiidist astmelisel alusel mälestussammas. Mõõdud: 1. aste 232x232x16 cm. 2. aste 180x180x16 cm. Sokkel 105x105x47 cm. Sammas 80x80x240cm. Sambal on 15cm kõrgune alus, mille peal viisnurk. Sambal ülal mustast kivist tahvel, sellel pronksplaat. Tähed reljeefsed. „Вечная слава воинам / 256 НКСД павшим в боях / на плацдарме за освобождение / города НАРВА в 1944 г. / От ветеранов 256 / Нарвской Краснознаменной / стрелковой дивизии". Samba keskosas kunstkivist plaat ning sellel vaskplekist plaat, millel sisseraiutud tekst: ”Вечная слава воинам / 314 с.д. павшим в боях на / плацдарме р. Нарва / в 1944. году / Северо – Казахстанцы". All sisseraiutud ja mustaks värvitud tekst: "1941-1945". Samba alumises pooles on eesti ja vene keeles tekst: "Suures / isamaasõjas / langenud / nõukogude armee / võitlejaile". Samba taga haud erinevate hauatahvlitega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>ENSV sõjakomissariaadi andmetel on siia maetud 3000 langenut. Monument püstitati 1953. aastal.</span>


source: A
code: 56
name: Vaivara uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul asuvad platsid on valdavalt perekonna hauaplatsid. Esineb üksikuid hooldamata platse. Hauaplatside paigutus on korrapärane, kuid paljudele platsidele puudub juurdepääs teeradadelt, mistõttu on kalmistu hooldamine ja uute teeradade rajamine ja teekatete vahetamine keeruline. Hauatähiseid on mitmesuguseid, domineerivad erineva kujundusega kivist tähised, kuid leidub ka metallist tähiseid ning puidust riste. Enamus matmisi on toimunud sellesse kalmistuossa pärast II maailmasõda. Haljastus erineb vanast kalmistuosast oluliselt: suuri põõsaid ja puid on vähe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vaivara uus kalmistu asub Ida-Virumaal, Vaivara küla territooriumil, vana Narva maantee ääres. Kalmistu piirneb põhjast Vaivara maastikukaitsealaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajati 1902. aastal, mil Vaivara mõisnik parun Konstantin Korff loovutas kalmistu rajamiseks maatüki. Kalmistuks plaanitud maa-ala paiknes Sinimägedest läänes - Tornimäe lõunakülje juures, 18. sajandi lõpul rajatud Vaivara vana kalmistu vastas. II maailmasõja ajal Sinimägedes toimunud lahingute ajal sai kalmistu tugevasti kannatada. Sõjategevuse käigus muutus paiguti reljeef ja purustati hulganiselt hauatähiseid. Kalmistu korrastati pärast sõda. Piirkonnas on säilinud kohati vanemaid hauatähiseid. Kuna kalmistule on põhiliselt maetud vene rahvusest inimesi, on mitmetele haudadele paigutatud metallist piirdeaiad, mis annavad kalmistule väga omapärase ilme. Kalmistul asuvad kaks mälestussammast, mis on paigaldatud II maailmasõjas hukkunute ühishaudadele.</span>


source: A
code: 10877
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 334-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on suure ebakorrapärase kujuga raudkiviga, mille S serv on täiesti sirge ning kerkib vertikaalselt üles. W ja O külg ning N ots moodustavad poolkaare. Pealispind on O ja W suunas kumer ning N suunas kaldu, nii et N poolne ots sulab maapinnaga peaaegu ühte. Kivi on kaetud samblaga. Mõõtmed: läbimõõt N-S 3,2 m; laius S otsalt 5,2 m; laius N otsalt 1,85 m; suurim kõrgus 1,4 m. Kivil on neli lohku, millest 3 paiknevad S otsal pealispinna kõrgemas osas, üks lohk ca 40 cm allpool. Üle kivi pinna kulgevad üks NO-SW suunaline ja teine NWW-SOO suunaline möra, mille ühtumiskohalt on välja murdunud väike kolmnurkne kild.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kultusekivi on dateeritud I at eKr. Kivi on avastatud T. Tamla poolt 1978. a. Esitatud riikliku kaitse alla võtmiseks 1978. a. Mälestisele on koostanud passi 1978. a, T. Tamla.</span>


source: A
code: 11120
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 14 kääpast koosneva kääbaskalmistu koosseisu. Kääpad asuvad põhja-lõuna suunalisest metsateest lääne pool. Kääpad on kas pikliku või ümara kujuga, lamedate nõlvadega ja küllalt madalad, nende kõrgus jääb vahemikku 0,4-1 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11111-11124). Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Petserimaa, Lobotka vallas. Kääbaskalmistu paikneb liivasel tasandikul, kus lääne pool maapind langeb ja muutub soisemaks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11111-11124) kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistut on kirjeldanud L. Zouroff, Lobotka valla muinasjäänuste kirjelduses 1937. a, lk 28 (käsikiri Ajaloo Instituudis) (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11189
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 955
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Tema läbimõõt on 6,5-7 m ja kõrgus 0,5-0,6 m. Kääbas on madal, lame ja laugete nõlvadega. Kääpa edelaosas on madal sammaldunud lohk. Metsatöödega seoses 1970. aastatel on kääbas kahjustada saanud. Kraav kääpa ümber pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11189 asub kääbastiku põhjaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim. Kääbast reg nr 11189 on kahjustatud 1970. aastatel toimunud metsatööde käigus (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11200
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 966
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on veidi piklik kagu-loode suunas. Tema pikkus on 11 m, laius 8 m ja kõrgus 1-1,2 m. Kääpa põhja- ja kirdenõlvad on järsemad ja kõrgemad, lõuna- ja lääneküljed aga laugemad. Kääpa keskosas on madal, sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber on märgatav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub üheksast ümmargusest ja üheksast piklikust ja ühest pikast kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11184-11202), mis jääb Arniko metsavahi talust 1,3 km kagu suunas lainjale, liivasele tasandikule. Kääpad paiknevad põhjapoolsel küljel põhja-lõuna suunaliselt, kalmistu lõunaküljel loode-kagu suunaliselt. Kääbas reg nr 11200 asub kääbastiku lõunaosas .</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastest saadud leiumaterjali ning nende suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11184-11202) I aastatuhande II poolde. Varaseim kirjalik teade Arniko kääbastest reg nr 11184-11202 pärineb E. Ph. Körberilt, kes oma Võnnu kihelkonna ajaloos ja Võnnu kiriku kroonikas märgib, et varanduse otsijad 1799. a lõhkunud Arniko metsas olevaid kääpaid ning leidnud ühes neist savinõu, mis oli täidetud põlenud luude, süte ja tuhaga (Vt lähemalt Kirjandusmuuseumi käsikirjade osakond). 1922. a kirjeldas Arniko III rühma kääpaid O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses, lk 29; 30 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ta nimetab 19 kääbast, mis paiknevad liivasel, kirde pool madalaks mineval alal. Esineb nii piklike kui ümmargusi kääpaid. 1925. a toimusid H. Moora juhatusel arheoloogilised väljakaevamised viiel kääpal. Kääpast reg nr 11190 leiti kahes kohas põlenud luude pesad ja kaks põlenud naastukest ning lisaks pronksesemeid ja nende katkendeid. Otse kamara alla oli hunnikus savinõukilde. Kääpast reg nr 11192 leiti kääpa keskelt kolm savinõukildu. Kääpast reg nr 11196 leiti neli luupesa. Kääpast reg nr 11198 leiti loodeosa kaevamisel põlenud luude ja süte ala. Keskosas oli luupesa paksem ja laiurohkem. Umbes kääpa keskosast tuli nähtavale teine luupesa, mis oli õhukese kihina laiali valgunud. Kääpast reg nr 11197 tuli nähtavale jällegi neli luupesa, kust leide ei saadud (kaevamisaruanne Ajaloo Instituudis). Arniko III rühma kääbastest (mälestised reg nr 11184-11202) on materjale avaldanud H. Moora ja M. Schmiedelheim (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11220
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 73-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistu koosneb ümmargustest ja piklikest kääbastest reg nr 11218-11227. Ümmargusi kääpaid on erineva läbimõõduga, kusjuures nende kõrgus jääb vahemikku 0,3-1,6 m. Piklike kääbaste kõrgus ulatub kuni 1,1 m. Kääbas reg nr 11220 on ümmargune, suhteliselt laugete nõlvadega, pealt kumer, kusjuures lõuna-edelakülg on mõnevõrra laugem ja madalam kui põhja-kirdekülg. Kääpa läbimõõt on 9 m, suurim kõrgus 1,2 m. Kraav kääpa ümber on jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kolmest pikast ja  seitsmest ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11218-11227), mis jääb Viisli külatuumikust lääne poole liivasele metsaga kaetud tasandikule. Kääbastikust loode poole jääb Mädajärv. Kääbas reg nr 11220 asub kääbastiku idapoolses osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Varasemad teated kääpa kohta puuduvad. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11218-11227) avastati 5. juunil 1973. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11235
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 146-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub pikkade kääbaste rühma. Kääbas on pealt kumer, üsna laugete nõlvadega, natuke järsem on vaid tema kirdekülg. Tema pikkus loode-kagu suunas on 13 m, laius 8 m ja kõrgus keskosas 0,7-0,8 m, otstes 0,5 m. Kääpa keskosa on madal sammaldunud lohk. Kraav kääpa ümber on selgemini jälgitav vaid tema kirdejalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11234-11238), mis asub Orava asula keskusest ligikaudu 1,5 km kagu pool. Maastikulist paikneb kääbas lainjal tasandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub suuruse ja kuju järgi otsustades I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11234-11238) näidati arheoloog M. Aunale kätte 11.07.1977. a tolleaegse Orava sovhoosi metsavahi poolt. Kääbaskalmistu esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a septembris. Kääpale on koostanud passi arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11289
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1171
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 10 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11288-11297. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, väga laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 7-8 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,1-0,2 m. Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on  jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11288-11297), mis asub Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgorus, liivasel tasandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11288-11297) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 14 (käsikiri Ajaloo Instituudis). T. Karopuni järgi peaks selles rühmas olema 11 kääbast, kuid mälestistele passi koostamise ajal 1973. a oktoobris ühte kääbast selles piirkonnas enam leida ei õnnestunud. Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11302
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1148
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 16 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11313-11298. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega, kusjuures lõunakülg on enamjaolt laugem ning põhjakülg järsem. Kääpad on  osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kohati kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 5-10,5 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,1-0,6 m.  Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber pole enamasti  jälgitavad (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11313-11298), mis asub Veski-Piusa-Tuderna maantee ja Valga-Petseri raudtee vahelisel alal. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa jõe ürgoru terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11313-11298) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 12-13 (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1974. a kaevati kääbaskalmistu alal arheoloog M. Auna juhatusel läbi üks kääbas, kust saadi leidudena põlenud inimluid. Kääbastele on koostatud pass arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11318
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1183
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11316-11320), mis asub Valga-Petseri raudteest lõuna pool. Maastikuliselt paikneb kääbas Piusa jõe ürgoru teisel, kõrgel terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11321-11343) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a lk 14 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpale on koostatud pass 1973. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11333
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1119
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 23 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11321-11343. Kääpad, mis paiknevad põhiliselt kahes reas, loode-kagu suunaliselt on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega ja osaliselt pealt lamedad osaliselt pealt kumerad ning nende jalamid puutuvad kokku. Kääbaste läbimõõt jääb vahemikku 5-7 m. Kääbaste kõrgus on küllalt madal jäädes vahemikku 0,1-0,4 m. Teeäärsed kääpad on väga rikutud. Kõigil kääbastel esineb ka madalaid  sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber on  jälgitavad osaliselt (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11321-11343), mis asub Veski-Piusa-Tuderna maanteest lõuna pool, Piusa raudteejaamast ligikaudu 350 m lõunas. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa jõe ürgoru põhjaveerul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11321-11343) kohta  on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a, lk 10-11 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Omaaegsele kirjeldusele lisatud skeemil on kääbastikus olnud 35 kääbast. Praegu on kääbaste ala tunduvalt rikutud nii kartulikoobaste kui metsateedega, mistõttu osa kääpaid on nähtavasti nii lamedaks tallatud, et need pole metsa all enam jälgitavad. Kääbastele on koostatud pass 1975. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11386
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 87-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kuulub kuuest kääpast koosnevasse gruppi, loetelus 5. kääbas.
Sellele grupile iseloomulikult kõrge, järskude nõlvadega.
Läbi kääpa keskosa on kaevatud sügav kraav, kaevamine on tehtud ennem 1973. aastat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11382-11387), mis asub Hanikase-Tamme maantee ääres jäädes maanteest lõuna suunas. Maastikuliselt paiknevad kääpad Piusa ürgoru kõrgel terrassil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu kohta puuduvad varasemad andmed. T. Karopun Vastseliina kihelkonna kirjelduses 1922. a märgib vaid kolme kääbast (käsikiri Ajaloo Instituudis). 1970. a sügisel Piusa kääbastikke inspekteerides leidis arheoloog M. Aun eelpoolmainitud kääbaste lähedusest veel kuus kääbast. Rahvapärimuses tuntakse kääpaid Põhjasõja-aegsete patareiasemetena. Kääbaste kaevamisel asjaarmastajate poolt olevat neist leitud luid. Kääbastele on koostatud pass 1973. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11444
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 178-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 44 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse, mälestised reg nr 11416-11459. Kääbaskalmistu jaguneb kaheks rühmaks - läänepoolses rühmas on 17 ja idapoolses 27 tihedalt üksteise kõrval paiknevat kääbast. Kääpad on kuju ja suuruse poolest väga sarnased - nad on madalad, laugete nõlvadega ja pealt kumerad. Nende läbimõõt jääb vahemikku 6,5-9 m. Kääbaste kõrgus on väga madal jäädes vahemikku 0,1-0,5 m. Kõigil kääbastel esineb madalaid sammaldunud lohke. Kraavid kääbaste ümber pole enamasti jälgitavad vaid mõnel pool on need vaevumärgatavad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Vastseliina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse, mis asub Veski-Piusa-Tuderna maantee ääres ja lähedal, paiknedes teest lõuna pool. Seitseteist kääbast asuvad põhja-lõunasuunalise metsasihi ääres, kakskümmend seitse kääbast jäävad eelpoolmainitutest ligikaudu 100 m ida poole, paiknedes viirgudena Piusa jõest põhja pool. Maastikuliselt asub kääbaskalmistu Piusa ürgoru põhjaveerul, selle kõige madalamal astangul ja kääbastest vahetult lõuna poole algab soine orulamm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistut (mälestised reg nr 11416-11459) on kirjeldanud T. Karopun 1922. a Vastseliina kihelkonna kirjelduses lk 16 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbastele on koosatud mälestise pass 1973. a arheoloog M. Auna poolt (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 78
name: Fr. R. Faehlmanni monument, V. Mellik, 1930 (pronks)
type: kunstimälestis
alt_id: 346
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hallist kohalikust graniitkivist tahutud sambal asetsev Faehlmanni pronksbüst. Sambal tekst F. R. /FAEHLMANN
(allikas http://www.tartu.ee)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument avati Tartu Toomemäel Vana Anatoomikumi ees 18. mail 1930.aastal. Monumendi autor kujur Voldemar Mellik.</span>


source: A
code: 79
name: K. E. v. Baeri monument
type: kunstimälestis
alt_id: 347
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>A. Opekušini kujutab Baeri juba raugaeas, tugitoolis istuvana, avatud raamat põlvedel. Teadlane toetab oma pead parema käega ja on vajunud sügavaisse mõtteisse. Kuju asetseb postamendil, millel on teadlase nimi ja loorberipärg. Monumenti piirab väike metallsepisaed, mis on valmistatud G. E. Lesta töökojas Tartus (tehas "Võit" eelkäija). Kuju valati pronksi Peterburis.
(allikas http://www.tartu.ee)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas avati 16. novembril 1886. aastal, teadlase 10. surma-aastapäeval. Pidustustest võtsid osa ka Baeri poeg ja tütar.</span>


source: A
code: 80
name: Fr. R. Kreutzwaldi monument, J. Hirv, M. Saks, 1953 (pronks, graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 353
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1952.a pärineva monumentaalskulptuuri autorid on J.Hirv ja M.Saks, arhitektid H.Karro, A.Mellik ja M.Port. Hallist graniidist raiutud kirjaniku portreebüst asub  roosakaspruunikastt graniidist postamendil. Postamendi esiküljel on reljeefne tekst "FR.R.KREUTZWALD / 1803-1862."
Mõõtmed: postament 289 x 127 cm, büst 170 x 150 cm.</span>


source: A
code: 81
name: Skulptuur "Õppiv tütarlaps", J. Paberit, 1959 (graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: K 206
same: A.81
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juhan Paberiti (1917-2015) valminud hallist graniidist skulptuur kujutab õppivat tütarlast, kes hoiab käes avatud raamatut. Skulptuur valmis 1959.aastal ja paikneb "Park-Hotelli" ees haljasalal. 
Mõõtmed: sokkel 112,5 x 83 x 26,5 cm, figuuri kõrgus 186 cm.</span>


source: A
code: 82
name: Skulptuur "Metskits imetab talle", A. Vomm, 1977 (pronks)
type: kunstimälestis
alt_id: K 205
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>August Vommi loodud pronksist skulptuur asub Võru tn jahimeste seltsi maja ees väikesel haljasalal. Dekoratiivskulptuurina mõeldud kompositsiooni kõrgus on ca 110 cm, laius ca 125 cm; alus 110 x 45 cm.</span>


source: A
code: 83
name: Armeenia ja Eesti rahva sõpruse monument, A. Dzhivanjan, 1978 (vulkaaniline tuff)
type: kunstimälestis
alt_id: K 278
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Akop Dživanjani poolt vulkaanilisest tuftist 1978.a loodud monumentaalskulptuur sümboliseerib Leninakani (nüüdne Gjumri) ja Tartu sõprust. 
Monumendi külgedel on eesti, vene ja armeenia keeles tekst: "Eesti ja armeenia rahva sõpruse tähiseks, mille lätteil on seisnud suur valgustaja Hatšatur Abovjan. Leninakan-Tartu 1978."
Mõõtmed: kogukõrgus ca 460 cm, laius 134 cm , sügavus 78 cm.</span>


source: A
code: 84
name: 100 000 tartlase sündi tähistav monument, M. Mikof, 1977 (pronks, graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: K 280
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>M.Mikofi 1977.a loodud skulptuur tähistab Tartu rahvaarvu jõudmist 100000ni. Kompositsioon koosneb kuuest graniidist eri kõrgusega numbrist ning pronksist väikesest lapsest, kes istub number 1 peal.
Sklptuurigrupi kogupikkus on ca 9 meetrit, numbri sügavus 66 cm.</span>


source: A
code: 85
name: Skulptuur "Ema ja laps", E. Taniloo, 1979 (pronks)
type: kunstimälestis
alt_id: K 282
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pronksist skulptuuri (1979) autor on E. Taniloo. Mõõtmed - figuuri kõrgus - 220 cm, graniidist aluse mõõtmed - pikkus 113 cm, laius 90 cm, kõrgus 40 cm.</span>


source: A
code: 11553
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 2565
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub kaheksast ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11547-11554). Kääpa reg nr 11553 läbimõõt on 5 m ja kõrgus 0,5 m. Kääbas on üsna madal ja laugete nõlvadega, kusjuures veidi kõrgemad ja järsemad on põhja- ja läänenõlvad. Kraav kääpa ümber pole märgatav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Räpina kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmisusse (mälestised reg nr 11547-11554), mis paikneb Tartu-Petseri raudteest kirde pool. Maastikuliselt paikneb kääbas Võhandu ürgoru paremal pervel, jõest ligikaudu sadakond meetrit ida ja kagu pool, lainjal liivadega kaetud tasandikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Andmeid kääbaskalmistu kohta esineb J. Jungi kogutud käsikirjades (käsikiri Ajaloo Instituudis). Lähemalt on kääbastikku kirjeldanud O. Ugart Räpina kihelkonna kirjelduses 1922. a lk 32-34 (käsikiri Ajaloo Instituudis). O. Ugarti andmetel on selles kääbastikus kaheksa kääbast, neist üks piklik, teised ümmargused. Neist ühest ümmargusest kääpast oli kirjeldamise ajaks alles vaid kääpa ase, tugevasti oli lõhutud ka piklik kääbas. Piklik kääbas pole enam alles. Suures osas hävinenud on ka üks ümmargune kääbas (mälestis reg nr 11554). 1970. a sügisel kohta inspekteerides leiti kõige läänepoolsema kääpa (reg nr 11551) läheduses veel kaks madalat kääbast (mälestised reg nr 11552 ja 11553), mida O. Ugartil mainitud ei ole (M. Auna inspektsiooniaruanne Ajaloo Instituudis). Kääpasse reg nr 11548 sissekaevatud lohu profiili puhastades leiti sealt mõned põlenud luukillud (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 11566
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakoha kiht on täheldatav ida-lääne suunas ligikaudu 200 m pikkusel ja teistpidi 160 m laiusel alal. Asulakoht paikneb kõrgemas osas liivasel mullal, allpool, ümber tiigi on tumedam huumuserikas soomuld. Asulakoha alal on pinnas kohati vaid vaevumärgatavalt tumedam ümbritsevast põllupinnast, sellegi poolest leidub seal rohkesti savinõukilde ka kohtades, kus muud kultuurkihi tunnused puuduvad (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Räpina kihelkonnas. Mälestis paikneb Räpina-Raigla teest lõuna pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise võib leidude järgi dateerida keskaega (13.-16. saj). Muistise avastasid 7. mail 1996. a arheoloogid A. Tvauri ja A. Vindi. Asulakoha ala oli avastamise ajal küntud põllu all. Leiti keraamikat. Mälestisel on koostatud pass 1996. a.</span>


source: A
code: 11626
name: Kääbaskalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 315-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbaskalmistu pärineb I aastatuhande poolest. 
Lagedal alal on tegu endise kääbaskalmistu asemega, kus võib olla säilinud arheoloogilist leiumaterjali.
Kääbaskalmistu on ilmselt lõhutud kõrgepingeliini rajamisega nõukogude võimu perioodil. Kääpad, mida on loendatud neli, on säilinud metsa servas puude all. Kääpad on keskmise suurusega, läbimõõt 6-8 m ja kõrgus maksimaalselt 0,4 m.
Kaitse all tuleb hoida metsa servas asuv 50 x 50m maa-ala, mis jääb Kiidjärve-Saesaare teest mõnikümmend meetrit lõuna suunas. Samutil laieneb kaitse metsas asuvatele säilinud kääbastele (vt Lisa 1 Skeem 2) mälestise piiri. Kääbaskalmistu asub praegu eramaal, kinnistul nimega Segametsa.</span>


source: A
code: 11674
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1289
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas kuulub 17 ümmargusest kääpast koosnevasse kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11677-11683). Siinkohal teeb kääbastegrupi kulgemine jõnksu kirde suunas. Antud kääbas jääb eelmisena kirjeldatust 1 m kaugemale. Kääbas on hästi vaadeldav, kõrgus 1,4 m ja läbimõõt 12 m. Kääpa keskel asuv madal lohk võib meenutada kunagisi kaevamisi, mille kohta andmed puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Võrumaal, Põlva kihelkonnas. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse (mälestised reg nr 11677-11683), mis paikneb Koolmajärve liivasel kaldal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbaskalmistu (mälestised reg nr 11677-11683) I aastatuhande II poolde. Kääbaskalmistu olemasolust Koolmajärve kaldal on teatatud J. Jungile saadetud kirjades. Lähemalt on kääbastikku kirjeldanud O. Ugart Põlva kihelkonna kirjelduses 1922. a lk 53 (käsikiri Ajaloo Instituudis), kes märgib, et siin on 13 kääbast, enamasti üsna madalad ja lauged, kaetud tiheda männimetsaga. Kääpaid on kaevatud, kuid millal kaevamised toimusid, kes kaevas ja milliseid leide saadi, selle kohta puuduvad andmed. 1970. a sügisel leiti lisaks neli kääbast. Mälestisele on passi koostanud 1972. a septembris arheoloog M. Aun (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 12314
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 35-k
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalme pärineb umbes I aastatuhande I poolest. Kalme avastas V. Lõugas. Kalme on riikliku kaitse all alates 1973. a.</span>


source: A
code: 12415
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 675
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi asub Masa-Laimjala-Tumala tee (nr 21132) ja Audla-Saareküla-Tornimäe-Väikese väina tee (nr 21155) ristist ida poole. Kultusekivist Lääne poole jääb arheoloogiamälestis kultusekivi reg nr 12414 ja teisele poole Masa-Laimjala-Tumala teed arheoloogiamälestis ohvrikivi reg nr 12418.</span>


source: A
code: 12611
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 132-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Püha kihelkonnas. Kalme kuulub mälestistest reg nr 12607-12620 koosnevasse kivikalmete gruppi. Kivikalmed paiknevad Sepa külatuumikust vahetult põhja pool.</span>


source: A
code: 12625
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 721
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivikalme on ovaalse kujuga, suurem läbimõõt 18 m, väiksem 11 m, keskelt nõgus, muust põllupinnast kuni 1 m kõrgem küngas, kaetud põõsastega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub Sutu küla Tõnise talu põllul, Sutu maanteest 600 m idas keset põllumassiivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb II aastatuhandest pKr. Kivikalmet on mainitud 1924. a Saaremaa ja Muhu muinasjäänuste kirjelduses, lk 112. Kivikalme on riikliku kaitse all alates 1964. a.</span>


source: A
code: 12639
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 143-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi paikneb linnusest "Pöide maalinn" reg nr 12640 ja kultusekivist reg nr 12638 kirde pool.</span>


source: A
code: 12704
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 222-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme paikneb kõrgemal põlluseljakul, mis on ümbritsevast maapinnast paar meetrit kõrgem. Kalme paikneb põllupeenarde ristumiskohas ja seetõttu on tema kontuuri raske täpselt määratleda. Kalme edelapoolne osa on 8 meetrise läbimõõduga põllukivihunnik, mis on kalme põhiosaga ühendatud 4-5 meetri laiuse kamardunud põllupeenraga. Kalme põhiplaani moodustab  ovaalseks valgunud kivihunnik, mis on kogutud kalme idajalamile ja põllupeenardele. On näha, et kalme lääneserva on põllult kive lükatud, mõned kivid on visatud ka kalme lael. Kogu kalme paksult kamardunud pinnast ulatuvad esile sammaldunud kivide nukid. Kalme lagi alaneb põhja suunas. Kalme algset kuju on rohkem rikkunud kivide juurdetoomine kui äraviimine.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme paikneb endise jaotuse järgi Valjala kihelkonnas. Kivikalme asub Kalli-Tõnija teest ligikaudu 120 m kagu pool, avatud maastikul. Kivikalmest ligikaudu 150 m edelasse jääb arheoloogiamälestis Kivikalme reg nr 12706.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme pärineb I aastatuhande lõpust enne meie aega või meie aja algusest. Kalme on avastatud arheoloog V. Lõugase poolt 1979. a juulis. Kalmest on proovišurfiga 1979. a oktoobris leitud savinõukild. Kalme on lagedaks raiutud 1979. a kevadtalvel maaparandustöödeks ettevalmistuse käigus. On võetud riikliku kaitse alla esmalt 1979. aastal. Mälestisele on koostanud passi 1979. a sügisel arheoloog V. Lõugas (Mälestise ajalugu on koostatud mälestise passi põhjal).</span>


source: A
code: 12715
name: Kivikalme
type: Kalme
alt_id: 164-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme kuulub Väkra küla kivikalmete rühma (mälestised reg nr 12710-12724). Kivikalmed asuvad Väkra küla tuumikalast põhja-kirdes, avatud maastikul, kadakase l karjamaal. Kivikalmetest kagu suunas jäävad arheoloogiamälestised ohvriallikas „Lutsuallikas“ reg nr 12725 ja ohvriallikas „Silmaallikas“ reg nr 12726.</span>


source: A
code: 13066
name: Kultusekivi
type: Kultusekivi
alt_id: 1727
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on roosakast graniidist rändrahnuga, mis tõuseb idaküljel 55 cm ja lääneküljel 1,15 m maapinnast kõrgemale. Kivi pikkus põhja-lõuna suunas on 2,2 m. Kivi pealispind on kohati lahti murenenud. Kivil on täheldatud neli lohku (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kultusekivi asub endise jaotuse järgi Helme kihelkonnas. Kivi paikneb Loodi-Helme teest 30 m ida pool, langeval maastikul. Kultusekivist reg nr 13067 jääb kultusekivi rg nr 13066 ligikaudu 8,5 m kirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Muistise võib dateerida I aastatuhandesse. Kirjeldatav kivi on mainitud A. Suiki Helme kihelkonna kirjelduses aastast 1923/1924, lk 119. Suik mainib, et kivid olla varem olnud nende ümber asunud kivikalme sees, mis aga ära on lõhutud ja põlluks tehtud.</span>


source: A
code: 13080
name: Kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 1723
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>J. Jung „Muinasaja teadus II“ 1898, lk 141.
Koorkülas Jääva talu ja Ala-Laugaste piiri peal, paar vakamaad Jääva järvest põhja pool olla kõrge ilusa koha peal suur kivi lademik, pikkus 60 sammu ja laius 20-25 sammu. Kivid olla korrata ja segamini ja suurelt jaolt maa sees. Kohta kutsutavat „Kalme värat“. Praegu kasvavat seal võsa peal, aga vanade inimeste mälestuste olla seal ilus tamme salu peal kasvanud, kuhu muiste ohvrisid olla viidud.  
Kihelkonnakirjeldus A. Suik 1923-1924 „kivikalm ja ohvrikoht“.
Asukoht - Koorküla vallas Jääva talu maal Ala-Laugaste talu piiril, Ahne ehk Õhne jõe ida kaldal, Jääva järve loode poolse nurga juures.
Kirjeldus - Koorküla õpetaja hr Ruuti teatel olla kalm paari aasta eest ära lõhutud. Olnud umbes 30 sammu pikk ja 10 sammu lai paadi kujuline teravate otsadega. Kalmust läinud läbi risti neli kivirida, muidu olnud kivid korrapäratult.</span>


source: A
code: 13435
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 2779
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on üsna lame. Laugete nõlvadega, kusjuures põhjakülg on mõnevõrra kõrgem ja järsem kui lõunakülg. Kääpa läbimõõt on 11 m, kõrgus 1-1,1 m. Kääbas on lõhutud, tema idapoolsesse ossa on kaevatud suurem lohk, mille läbimõõt on ligi 3 m. Kääpa läänenõlval on väike teerajake. Kraav on selgemini jälgitav vaid kääpa põhjajalamil (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas. Pindi vallas, Pindi mõisa metsas. Kääbastik (reg nr 13433-13435) jääb Pindi kirikust umbes 250 m loode poole, vana liivakarjääri äärde, männimetsa alla. Kääbas reg nr 13435 asub kääpast reg nr 13434 ligikaudu 16 m kirde pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande I poolde. Kääpa kohta said teate Ajaloo Instituudi arheoloogid 1972. a Lasva valla teisi kääpaid inspekteerides Tsopa talu tolleaegselt elanikult Osvald Sibulalt, kes rääkis viiest kääpast endises Pindi mõisa metsas, Pindi surnuaia läheduses. Nimetatud kohta ülevaadetes leitigi kolm kääbast, kuna ülejäänud kaks olid hävinenud liiva võtmisel. Kääpad esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1972. a.</span>


source: A
code: 13449
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 28-k
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (reg nr 13436-13452) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Kääbaskalmistu paikneb Madala külas, Võru metskonna 46 maatükil, künklikul maastikul, mis on kaetud männimetsaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub I aastatuhande II poolde. Kääbaste (reg nr 13436-13452) olemasolust on andmeid T. Karopuni Vastseliina kihelkonna kirjelduses, lk 48 1922. a (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääpad esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1974. a.</span>


source: A
code: 13480
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1962
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on piklik loode-kagu suunas, üsna madal ja laugete nõlvadega, pealt lame ning üsna ebamääraste piirjoontega. Kääpa pikkus loode-kagu suunas on 13 m, laius 4,5 m ning kõrgus 0,5-1 m. Kääpal kasvavad männid ja noored kuused. Kraav kääpa ümber pole jälgitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub Kääpa-Tsolgo tee ääres metsas. Umbes 40 m Alt-talu sissesõiduteest ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpaid on lähemalt kirjeldanud O. Urgart, Põlva kihelkonna kirjelduses 1922. aastal (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub Kääpa II kääbaskalmistu  I aastatuhande II poolde. Kääpa II kääpad on võetud riikliku kaitse alla 1964. aastal. Passi on koostanud 1972. aastal Mare Aun.</span>


source: A
code: 13495
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1256
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune. Suhteliselt madal, laugete nõlvadega, pealt kumer kääbas, mille läbimõõt on ca 7 m ja kõrgus ca 1 m. Kääbas on võrdlemisi hästi säilinud. Kraav kääpa ümber pole jälgitav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13493-13502) asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Pindi vallas, Paidra külas. Kääpad paiknevad Võru-Räpina maantee ja Võhandu jõe vahelises metsas, nõrgalt lainjal liivikul. Kääbaskalmistu koosneb üheksast ümmargusest ja ühes piklikust kääpast. Kääbas reg nr 13495 asub kääpast reg nr 13494 19 m lääne pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades kuulub kääbas I aastatuhande II poolde. Paidra rühma kääpaid (mälestise reg nr 13493-13502) on käinud vaatamas Fr. R. Kreutzwald (Dr. Fr. Kreutzwald, Mittheilung über alte Gräber in der Umgegend Werros. Archiv für Geschicte Liv-, Esth- u. Curlands, Bd. 6. Reval 1851, lk 81 ja 93). Märkides, et osa kääpaid on ümmargused, osa piklikud, kusjuures piklike suund on läänest itta. Kääbastest on juttu ka J. Jungile saadetud kirjades, lk 132 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Seejuures lisatakse, et kääpad on lõhutud. Kääpaid on kirjeldanud 1922.a ka O. Ugart Rõuge kihelkonna kirjelduses, lk 6 (käsikiri Ajaloo Instituudis). O. Ugarti andmeil olevat seda kääbaste rühma kaevanud Pindi mõisa pärishärra von zur Mühlen, samuti Tartust tulnud mees dr Schuzenberg. Kaevamisel olevat leitud vaid põlenud luupuru. Rahvasuus tuntakse seda kohta rootsi (so Põhjasõja aegse) lahingupaigana. Kääbaskalmistu on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13565
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 65-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ümarkääbas läbimõõduga 7,60 meetrit, kõrgusega 50 cm. Kääpa keskel kaeve.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) asub endise jaotuse järgi Setumaal, Petseri vallas Obinitsa külas. Kääpad asuvad Vastseliina-Meremäe-Kliima maantee ääres, mõlemal pool teed, Obinitsa surnuaiast vahetult põhja ja kirde pool. Kääbaskalmistu asub sealse Tuhkavitsa oru läänekaldal, liivasel tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbaskalmistu koosneb 31 liivakääpast, neist 6 on pikad kääpad ja 25 ümarkääpad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaskalmistu (kääpad reg nr 13541-13571) kuulub I aastatuhande II poolde. Varaseimad andmed kääbaskalmistu kohta pärinevad 1913. a, mil Vene asjaarmastaja arheoloog V. N. Kreiton kaevas siin kokku 7 kääbast, neist üks oli pikk ja ülejäänud ümmargused kuhjatised. Peale põlenud luude leidis ta neist kääbastest ka savinõukilde. Kääpaid on kirjeldanud ka O. Parmas, Petseri valla arheoloogilises ja topograafilises kirjelduses 1922. a, lk 13-18 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Kahjuks ei ole O. Parmase poolt märgitud kääbaste koguarvu, kuid arvata võib, et see oli mõnevõrra suurem praegusest arvust. Kääpad on riikliku kaitse all 1964. aastast.</span>


source: A
code: 13575
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 144-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmarguse põhiplaaniga, madal .laugete nõlvadega, pealt kumer, eriti lauge on kirdeosa. Lääneosas on madal sammaldunud lohk läbimõõduga 1 m ja sügavusega 0,1 m. Kääpa kaguosa on rikutud puude metsast väljaveol. Kääpa läbimõõt on 9-10 m, kõrgus 0,3-0,5 m. Kääbast ümbritsev kraav on vaevujälgitav. Vaid kirdeosas on kraav jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääpad reg nr 13572-13577 asuvad endise jaotuse järgi Setumaal, Meremäe vallas, Obinitsa külas. Kääpad jäävad Obinitsast ligikaudu 1,5 km kirde poole, Vastseliina-Meremäe-Kliima maanteest umbes 100 m kagu poole. Kaks kääbast, reg nr 13576 ja reg nr 13577 on omaette ja neli kääbast reg nr 13572-13575 moodustavad omaette rühma. Kääpad asuvad lainjal tasandikul, Tuhkavitsa oru loodepoolsel serval männimetsas. Kääbas reg nr 13575 asub kääpast reg nr 13574 kolm meetrit loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpad kuuluvad I aastatauhnde II poolde. Kääbaskalmistu Obinitsas Tuhkavitsa oru kaldal on kirjanduses hästi tuntud. Kääbaste põhirühmast ligi paarsada meetrit eemalasuv neljast kääpast koosnev rühm (reg nr 13572-13575) oli arheloogidele seni teadmata. Kääpaid näitas arheoloogidele V. Kupule ja M. Aunale tolleaegne Obinitsa metsatehnik Hõrn.</span>


source: A
code: 13592
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 131-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on laugemate nõlvade, kusjuures põhjanõlv on kõrgem ja järsem kui lõunanõlv. Kääbas on pealt kumer. Kääpa läbimõõt on 8 m, kõrgus 0,9 m. Kääpal kasvavad üksikud männid ja kadakad. Kääbas paistab terve olevat Kääbast ümbritsev kraav pole jälgitav (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu asub endise jaotuse järgi Petserimaal, Meremäe vallas, Ostrova külas metsa sees. Kääbaskalmistu paikneb künklikul tasandikul, mis on kaetud männimetsaga. Kääbastest põhja poole maapind langeb aeglaselt, lõuna poole aga tõuseb. Kääbas kuulub kääbaskalmistusse. Kääbaskalmistusse kuulub üheksa ümmargust kääbast. Kääbaste mälestise reg nr on 13584-13592. Kääbas reg nr 13592 jääb kääpast reg nr 1359123 m loode poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbaste suuruse ja kuju järgi otsustades võiks need dateerida I aastatuhande II poolde. Ümarkääbastest (kääpad reg nr 13584-13592) koosneva kalmistu kohta Ostrova külas puuduvad varasemad andmed. Kääpad avastati 11.10.1979 J. Kornavi poolt.</span>


source: A
code: 13688
name: Kivikalme "Vorotka kivid"
type: Kalme
alt_id: 1911
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalme asub metsa all Kikka järve poolt tõusva mäe astangulisel lõunanaõlval. Kalmel kasvavad lehtpuud. Kalme on ida-lääne suunas 58 m pikk ja 17 m lai. Kalmel paiknevad suured kivid, mis on kõrgelt väljas. Eriti suured on kivid kalme keskosas. Siin on näha ka 2 x 3 m suurune lõhkumisauk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivikalme asub endise jaotuse järgi Rõuge kihelkonnas, Krabi vallas nn Paganamaal. Kalme asetseb Kikka järve idapoolsest otsast umbes 150 m põhja pool, Läti piiri kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Välise kuju järgi võib kalme määrata I aastatuhande I poolde. „Vorotka ehk Voruti kivideks“ nimetatud kalmet on kirjeldanud A. Suik 1922. a Rõuge muinasjäänuste kirjelduses, lk 58 (käsikiri Ajaloo Instituudis). Ajaloo Instituudis asub ka lühike E. Saarde poolt 1935. a koostatud inspektsiooni araunne. Leide teada ei ole. Kivikalme on võetud riikliku kaitse alla 1964. a.</span>


source: A
code: 13704
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 1917
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on algselt olnud ümmargune, praegu on see veidi piklik. Kääpa läbimõõt on 10-12 m, kõrgus 0,7-0,8 m. Kääbas on väga lõhutud. Kääpal on asunud kunagine suitsuahi. Kääpa pind on üsna lohklik, nii et ta piirjooni on raske kindlaks määrata. Kääbast ümbritsev kraav pole jälgitav kogu ulatuses (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääpad (reg nr 13704-13706) asuvad endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Kääpad jäävad Rõuge-Vastseliina maantee äärde, 400 m Hinsa-Vana-Saaluse teeristist Vastseliina poole. Kääpad paiknevad liivasel tasandikul. Kääbas reg nr 13704 asub maantee ääres, teest loode pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääpa suuruse ja kuju järgi otsustades peaks see kuuluma I aastatuhande II poolde. Kääpaid (reg nr 13704-13706) Juraski külas on kirjeldanud T. Karopun Vastseliina kihelkonna muinasjäänuste kirjelduses, 1922. a, lk 27 (käsikiri Ajaloo Instituudis). T. Karopuni andmeil olevat kääpa läbimõõt olnud 7,5 m.</span>


source: A
code: 13719
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 2753
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbas asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Kääpad (reg nr 13713-13742) asuvad endise Loosi mõisa hoonete vahelt ida suunad mineva ja Loosi meiereist mööduva tee äärses metsas. Loosi kääpad asuvad männimetsas. Maapind kääbaste ümbruses on enamvähem tasane, ainult väikese kaldega ida suunas. Kääbastikust lõunas ja põhjas tõuseb maapind tugevasti ja muutub künklikuks. 3-4 m kaugusel põhjapoolsetest kääbastest asub kivikalme (mälestis reg nr 13743). Kääpad moodustavad kaks edela-kirdesuunalist ahelikku, millele lisandub veel väiksem korrapäratu asendiga rühm kääbastiku lõunaserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbastik (mälestised reg nr 13713-13742) on dateeritud I aastatuhande II poolde. Loosi kääbastikku kaevas esmakordselt 1839. a G. von Liphart. 1884. a kaevasid siin G. Loeschcheke ja J. Klinge (käsikiri Ajaloo Instituudis). Loosi kääbastikku on kirjeldanud ka T. Karopun Vastseliina muinasjäänuste kirjelduses, lk 24. 1965. a ja 1966. a korraldas TA Ajaloo Instituut Loosi kääbastikul kaevamised M. Schmiedelheimi juhatusel. Kaevati läbi üks kääbas. Leiud koos kaevamisaruannete, plaanide ja fotodega säilitatakse Ajaloo Instituudis. Kääpa ehitust ja leiumaterjali on käsitlenud kogumikus „Studia arhelogica in memoriam Harri Moora“, M. Schmiedelheim ja S. Laul artiklis „Asustusest ja etnilistest oludest Kagu-Eestis I aastatuhandel“, 1970. a, lk 159-162.</span>


source: A
code: 13747
name: Linnus
type: Linnus
alt_id: 2170
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Linnamägi on kergelt ovaalse kujuga ning ümbritsetud madala muldvalli ja kraaviga, õueala on ebaühtlane. Linnuse nõlvad on kõikjal järsud ning raskesti ligipääsetavad. Linnamäe põhjapoolses osas paikneb suur kivi, kus pärimuse järgi käidud koos nõu pidamas. Samuti võidi kivil käia ohverdamas. Hetkel on linnamägi kaetud metsaga, kuid varasemal ajal paiknenud seal küla tantsuplats.
Arheoloogiliste kaevamiste käigus linnamäelt kultuurkihti leitud ei ole, kuid on märke võimalikest puidust kaitserajatistest (Valk 2007).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Vastseliina vallas, Luhte külas, Saareniidu talu maadel, Plaani-Kündja teest linnulennult u 420 m kagu-idas, kõrgepingeliini sihist u 200 m lõunas. Linnusele on kõige parem lähendeda läbi Gutmani taluhoovi kulgevat teed. Linnamägi on ümbritsetud soise alaga ning asub keset metsa.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Linnamäge on kirjeldanud 1927. aastal Blumfeld Rõuge kihelkonna kirjelduses. 19.-26.06.2007 toimusid linnamäel väikesed arheoloogilised uuringud Heiki Valgu juhatamisel.</span>


source: A
code: 13757
name: Kääbas
type: Kääbas
alt_id: 103-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kääbas on ümmargune, läbimõõduga 10 m. Kääbas on järsu kaldega ja kõrge. Kääpasse on kaevatud (ilmselt II maailmasõja ajal) punker, mis läheb kääpa keskosast kuni idapoolse servani. Punkri mõõtmed: laius 1 m, pikkus 5 m, sügavus 0,6-0,8 m. Kääpa edelaosas on madalam, sammaldunud auk (Mälestise kirjeldus on koostatud mälestise passi põhjal).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kääbaskalmistu (mälestised reg nr 13757-13759) asub endise jaotuse järgi Vastseliina kihelkonnas. Kääbastik paikneb Viluste-Lindora maanteest ligikaudu 450 m lääne pool. Kääbaste juurde viib tee, mis pöörab lääne poole maantee 22 km lähedusest, kohast kus Kalpa oja jookseb maantee alt läbi. Kääpad asuvad metsas Kalpa oja lõunakaldal. Kõrgendiku ja Kalpa oja vahele jääb umbes 80 m laiune madalik. Kääbas reg nr 13757 asetseb kõrgendiku läänepoolsel otsal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kääbas kuulub arvatavasti I at II poolde. Kääbastiku (reg nr 13757-13759) kohta sai teateid arheoloog S. Laul 1977. a suvel Lindora metsatehnikult E. Puusepalt. Kääpad esitati riikliku kaitse alla võtmiseks 1977. a.</span>


source: A
code: 27097
name: Vabadussõja Lohusuu lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas kujutab neljaastmelisel alusel olevat, fraasitud nurkadega obeliski. Esiküljel on tekst: „Venna verega / võietud pind, / terve eluga / hoian sind! / Vabadussõja / Lohusuu / lahing / 14 dets. 1918 a.” Tagaküljele on lisatud tekst: „avatud 26.juul.1931 / lõhutud 1940 / taasavatud 23.juun.1990”.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussamba avamine toimus 26.juulil 1931.
Mälestussammas võeti maha 1940.a. ja pärast sõda kasutati osaliselt ülepoleeritud obeliski Avinurme Suure Isamaasõja mälestussambal.
Uus sammas on taastatud koopiana ja taasavati 23.juunil 1990.</span>


source: A
code: 27112
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Taastatud sammas on originaal. Sammas kujutab mitmejärgulisele soklile asetatud obeliski, mille esiküljel on raamitud tekst: „Siin ütles Eesti rahwa / kangelaslikkus idast / woolavale punasele / woole 1919.a. jaanuaris: / Siit / Saadik / ja mitte enam kaugemale.” Tekst on graniidi muust pinnast kõrgemal, poleeritud pinnal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas valmistati Vabadussõja lahingupiirjoone tähistamiseks Kaitseliidu Härjanurme kompanii poolt. Sammas avati 6.juulil 1930.
Pärast sõda võeti sammas maha ja sepal kästi sambal asunud tekst välja raiuda.
Mälestussamba taasavamine toimus 24.juunil 1989. </span>


source: A
code: 27130
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge mustast graniidist obelisk toetub mitmejärgulisele soklile. Obeliski esiküljel on ladina rist, selle all tekst "Wiru-Jaagupi kihelkond / oma / langenud sõduritele". Teksti all on Vabadusristi kujutis?, loorberi-ja tammeoksad, millel on kaks ristatud mõõka. Pärja all on aastaarvud "1918-1920". Samba keskosal on tekst "Eesti Wabaduse Sõja Ohwrid" ja 24 nime. Kõige all on tekst "Punastest tapetud" ja 10 nime. Sokli ülejäänud kolmel küljel on tekst "Maa- / ilmasõja Oh- / vrid" ja 86 nime. Obeliski tagumisel küljel on tekst: "Ma olen võidu saanud ja jõudnud rahule!". Lisaks on samba tagumisel küljel tekst "Sõja tagajärjel surnud /kaitseliitl. August Linamaa /Rägavere lahingus langenud Juhan Lugenberg". Aluskivi vasakul küljel on tekst "TEOSTANUD M. LISTRA", paremal küljel "AVATUD 24.06.1923 /PURUSTATUD 07.09.1945 / TAASAVATUD 24.06.1990".(M. Strauss, Vabadussõja mälestusmärgid. Kunda 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Viru-Jaagupi koguduse kiriku nõukogu esimehe E. Kello ja koguduse õpetaja poolt kavandatud sammas avati 24. juunil 1923.a. 1926. a lasti ümber samba ehitada sepisaed. 1940. a kavatsesid kohalikud võimumehed purustad ka Viru- Jaagupi mälestussamba. Ööl vastu 29. oktoobrit 1940 võtsid Pajusti mehed samba maha ja peitsid lähedalolevale hauaplatsile. 1941.a suvel kaevati samba osad peitjate poolt välja ja paigaldati oma kohale tagasi. 7. septembril 1945. a õhiti sammas Nõukogude sõdurite poolt. Samba tükid kaevati maa sisse. Mälestussamba taastamise komitee loodi 1989. a. Kuna samba lõhkumisest oli terveks jäänud ainult nimedega tahukas, otsustati lasta valmistada uus sammas. Lõhutud samba tükkidest valmistati nn. Monument monumendile. Uue samba kavandi valmistas M. Listra. Sammas on eelmise täpne koopia. Erinevusi esineb tekstides. Sammas taasavati 24. juunil 1990. a. Endise samba üks tükkidest, millel on tekst "Punastest tapetud", on müüritud Viru-Jaagupi kiriku juures asuva represeeritute mälestussamba aluse külge.</span>


source: A
code: 27148
name: Vabadussõjas hukkunute matmispaik mälestussambaga
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sammas kujutab nelinurkset, tüvipüramiidikujulist betoonsammast kumera laega, lae keskel üleval on pronksist Vabadusristi kujutis. Samba esiküljel on pronksreljeef: kahuri ratta juures maas raskesti haavatud sõdur, kes Eestile viimast au andes riigilippu suudleb; tema pea kohal kaitseingel palmioksa ja võidupärjaga. Allpool on graniittahvel tekstiga: „EESTI / VABADUSSÕJAS LANGENUD / KANGELASTELE”. Kahel pool samba külgedel on sümboolsed pronkskotkad, kes võitlevad madudega. Tagaküljel on pronksskulptuur: leinaja lesk kahe lapsega kabeli lävel . Parema käega avab ema kabeli ukse ja vasakuga haarab sisseastumisel palvetavat tütarlast ümber piha. Trepiastmel istub poisike ja seob lilledest pärga. Selle rühma kohal üleval on kiri „1918 – 1920”. Samba nurkadel on malmist kahurimürsud ja –torud. Langenute nimesid sambale ei raiutud, need olid kivitahvlitega samba ümber kalmudele üles seatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Samba kavandi valmistas A. Adamson. Sammas avati 16. juulil 1922. 1929.a. sängitati ausamba kõrvale ka samba autor professor A. Adamson.
Mälestussammas õhiti 15.aprillil 1945. Samba osad maeti samasse. „Poisi lillevanikuga” matsid kohalikud keskkoolitüdrukud 175m eemale. Sõdurite hauad jäid esialgu puutumata.
1987.a. korrastati garnisoni kalmistu. 1988.a. kaevati samba osad välja. 9. juulil 1988 kaevati välja  „Poiss lillevanikuga”. 24. veebruaril 1989 avati endise mälestussamba kohal leitud samba ülemine ots koos graniittahvliga, millel oli tekst: „1918 1920 / SIIN AVATI 16. JUULIL 1922.a. MÄLESTUSSAMMAS / EESTI VABADUSSÕJAS LANGENUTELE / SKULPTOR AMANDUS ADAMSON / LÕHUTUD 1945.a. / 24.II 1989 P.M.S.” Monumendi ja kalmistu täielik taastamine toimus etappide kaupa. Mälestussammas taasavati 17. juulil 1993.</span>


source: A
code: 27168
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>4,5 meetri kõrgune mõõgale toetuv Kalevipoja kuju on asetatud 3.2 meetri kõrgusele postamendile. Postamendi esiküljel on aastaarvud „1918   1920”.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu „Kalevipoja” aluseks oli A. Adamsoni kavand. Samba avamine toimus 17.septembril 1933.
 Mälestussammas sai sõjas kannatada ja pärast sõda raiuti soklilt aastaarvud välja. 28. (mõningatel andmetel) 29.aprillil 1948 mälestussammas lammutati. 
Mälestussammas taasavati 23.juunil 2003.</span>


source: A
code: 27187
name: Raeküla algkooli hoone Pärnus, Lembitu t. 1
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raeküla Kooliselts loodi 1903.a.ja  samas rajati esimene 2-klassiline kool. Käesolev koolimaja valmis 1912.a. Hoone oli puitehitus, kõrge soklikorruse ja mansardkorrusega. Mansardkorrusest on hiljem (aeg teadmata) ehitatud täiskorrus. Võimla koos jalutusruumiga ehitati juurde 1925.a. 1919.aastast töötas koolimajas Pärnu Linna VII algkool. Pärnu VIII Põhikool kasutas hoonet kuni uue Raeküla Gümnaasiumihoone valmimiseni 1990.aastatel, viimasena oli hoones Pärnu Täiskasvanute Gümnaasium.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1912.a. Juurdeehitus (võimla)projekteeris O. Siinmaa, ehit. 1925.a.</span>


source: A
code: 27247
name: Vilsandi tuletorni puidust ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline  pultkatusega puithoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 19. sajandi II pooles.</span>


source: A
code: 27263
name: Tuuliku talu uus elamu
type: Elamu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pööningukorrusega 1-korruseline viilkatusega (tsementkivi) rõhtpalkehitis, kaetud rõhtlaudvoodriga. S-küljel veranda, kaetud eterniidiga. Maakividest vundament. Fassaade liigendavad vertikaalsed nurgalauad, akende piirdelauad ja seinte veelauad. Hoonel 2 silikaadist korstnaotsa. Ruumide plaanilahendus valdavalt säilinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talukompleksi ajaloolise arengu jätkuna 1930-aastatel valminud elamu. Põhiplaanilt tüüpiline 1930-aastate stiilile omane klaasist veranda, pööningukorruse ja viilkatusega Eesti elamu.</span>


source: A
code: 27282
name: Taaliku mõisa peahoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisa peahoone on ühekordne, tavalisest kõrgema sokli ja eterniidiga kaetud viilkatusega puitmaja. Seinad on ehitatud tahutud palkidest. Paekivist sokkel on krohvitud ja kaetud seinaga ühenduskohas ümara profiiliga dolomiitkarniisiga. Fassaadil (v.a. üks ots, mis on laudiseta) on säilinud all vertikaalne ja üleval horisontaalne puitlaudis ning algsed akna-ukse avad ning nende piirdelauad; aknad on uuendatud. Hoone peafassaadi ilmestab täielikult originaalkujul säilinud veranda (võib olla põikehandist hiljem ehitatud), mida kujundavad õhulised klaasaknad ja saelõiketehnikas puitdetailid. Hoone ühes otsas võis olla varem kas veranda või rõdu.  Interjööris on säilinud laia laudisega originaalsed põrandad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisa peahoone asub Taaliku külas, maantee ääres asuvas endises mõisa aias. Hoonet ümbritsevas metsistunud pargis on õunaaed. Hoone ees tee ääres on ilmselt vanad mõisa abihooned, mis on osaliselt uuendatud või varemetes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Taaliku (Thalick) mõisa rajamise ajalugu ulatub 16. sajandisse. 1532. aastal müüs müüs Otto von Uexküll Maasilinna foogti Rotger v. Swansbell´i nõusolekul 4 adramaa suuruse Talicken-mõisa, mis oli tagasi langenud ordule, Jürgen Pettsch´ile (Peets). Samal 1532. aastal läänistas odumeister Wolter v Plettenberg
Pettsch´ile Taaliku mõisa läheduses maatüki, mida nimetati "Titi con Talicken´i" maaks. 1561. a. andis ordufoogt Heinrich Lüdinghausen-Wulff samale J.Pettsch´ile veel "Pilla Wilm" nimelise üksjalatalu. Jürgen Peets´i surres oli ta väimees Reinhold poribe esitanud Taani valitsusele ekslikke teateid, nagu oleks tema naine Jürgen Peets´i ainuke elus olev pärija, ja saanud selle tagajärjel 1630. aastal Taaliku omanikuks. 1650. aastal (juba Rootsi valitsuse ajal) alustas Jürgen Peets´i seaduslik pärija major Elias Joh. v. Peets kohtuprotsessi Poribe vastu ja Taaliku mõis mõisteti temale. 1652. a. konfiskeeris kuninganna Kristina E.J. v Peets´i valdusõiguse Taaliku suhtes. Reduktsiooni ajal tagastati Taaliku mõisalt need maad, mille olid läänistanud ordumeister Plettenbergi ja ordufoogt Lüdinghausen-Wulff. Major Peetsi surres läks Taaliku ta väimehe Johannes Buhrmeister´i valdusesse. Buhrmeister´itelt läks mõis 1730-ndail aastail abielu kaudu Büncken´ite kätte. 1785. a. müüs Kuressaare kreisikohus mõisa oksjonil 8000 rubla eest Berend von Vietinghoff´ile, kuid veel samal aastal andis viimane Taaliku mõisa sama summa eest edasi Gotthard W. von Aderkasz´ile. Võõrandamisel kuulus mõis Th. Förster´ile. Mõis jagati võõrandamise järel 43 maaüksuseks.  
Mõisa peahoones asus alates 1922. aastast Taaliku 6-klassiline kool. Hoone on enamuses tühi, ühes otsas on eluruumid.</span>


source: A
code: 27300
name: Tallinna Kaitseväe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul asub mitmeid olulisi hauamonumente ning kalmistu omab suurt ajaloolist väärtust. Kalmistule on maetud 550 Vabadussõjas langenut ja haavadesse ning haigustesse surnut. Seal puhkab ka ligi 50 Vabadusristi kavaleri,(rohkem kui ühelgi teisel Eesti kalmistul.) Hiljem, pärast sõda maeti sinna ainult Nõukogude armee sõjaväelasi, kellest suur hulk maeti eestlaste haudade peale.  Kalmistul on taastatud üksikuid mälestusmärke ja osa Eesti ohvitseride rahulast. Rajati kindralite Andres Larka, Jaan Sootsi, Aleksander Tõnissoni ja Paul Adolf Lille ning admiral Johan Pitka kenotaafid. Kalmistu koosseisus on veel Briti mereväelaste hauaplats, Saksa sõjaväelaste mälestusmärk, Eesti kaitseväe lendurite hauaplats ning Männiku plahvatuse ohvrite mälestusmärk ja hauaplats.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sõjaväekalmistu on rajatud 1887.aastal Tallinna Vene tsaariarmee 23. jalaväediviisi kalmistuna. Kabel kalmistule valmis 1896. aastal. 1926. aastal koostas Edgar Johan Kuusik kalmistule uue planeeringu ning 1928. aastal valmis Kuusiku kujundatud peasissekäigu ehitis. 1933.a. valmis monument Vabadussõja juhtidele, mis pärast sõda hävitati. Istutati pärnaalleed. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist 1991. aastal taastati aastatel 1995–2010 enamik Nõukogude okupatsiooni ajal hävitatud mälestusmärke ja osa hauatähiseid. 2007. aasta aprillis paigutati Kaitseväe kalmistule 1947. aastal Tõnismäele püstitatud monument 1944. aasta septembris Tallinna vallutamisel surma saanud punaarmeelastele. 2007. aasta suvel maeti Tõnismäelt siia ümber 1944. aasta septembris Tallinnas ja selle ümbruses langenud Nõukogude sõdurid.</span>


source: A
code: 27353
name: Haldushoone Kuivastu mnt 35 maht ja fassaadid
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haldushoone on ehitatud 1955. aastal nn stalinistlikus stiilis endiseks Orissaare Rajooni Täitevkomitee hooneks (arh. K. Aarman). Selles asub täna Orissaare Internaatkool. Kolmekordne kivihoone on säilinud oma algses mahus ja kaetud madala kelpkatusega. Hoone põhiplaan on u-kujuline, nelinurksele põhimahule liituvad tagaküljes kaks juurdeehitist. Sümmeetrilise lahendusega ning regulaarse avade paigutusega krohvitud fassaadid on kujundatud pilastrite ja stukkornamentidega. Hoone peafassaadi ees on esinduslikult trepp ja pandused, mida ääristab dolomiidist kujundatud piire. Maja sees on tehtud kapitaalne remont, mistõttu algset sisekujundust ja viimistlust ei säilinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Orissaare aleviku 1950. aastatel rajatud keskväljaku ühes ääres, selle tsentraalteljel, kujundades oluliselt keskuse ilmet.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Keskväljak koos selleni viiva pärnaalleega on rajatud 1950. aastal osana Orissaare rajooni halduskeskuse planeeringust. Ansamblituumikusse kuuluv haldushoone on ehitatud 1955. aastal arhitekt Harald Armani (1910-1965) projekti järgi rajooni täitevkomitee hooneks. 1998. kuni 2008. aastani tegutses hoones Orissaare Internaatkool, misjärel on hoone eraomanduses. Fassaadid restaureeriti 2011. aastal.</span>


source: A
code: 27452
name: Hollingersi (Liisi) talu ait
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne eterniidiga kaetud viilkatusega originaalsete ustega palkehitis, mis toetub kividele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1930. aastal.</span>


source: A
code: 27469
name: Veski talu tuulik
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tuulik on nelja korrusega. Ümara põhiplaaniga lubimördil laotud paekivist seintega tüvikoonuseline osa hõlmab tuuliku 2.-4. korrust, kaheksatahulised 1. korruse seinad on laotud lõhatud graniidist. 

Veski talu tuulik on tüüpiline kahe paari veskikividega  hollandi tuulik. Tuulik jahvatas nii liht-jahu kui ka nisupüüli. Tuulikus on nähtavasti olnud ka lisaseadmed. Võimalik, et käiad? Sisseseade on praktiliselt komplektne. 

Tuuliku esimesele korrusele pääseb kahepoolsete uste kaudu. Esimesel korrusel paikneb tuuliku sisseseadest vaid püülimasin. Esimese korruse põrandas on lisaks põrandaalune keldriruum. Teiselt korruselt pääseb plankuste kaudu galeriile (hetkel tuulikul puudub). Teisel korrusel paikneb püstvõlli alusraam koos värklite, kammratta ja jahukirstu raputiga. Jahukirst on varustatud kõrvaloleva tangukasti ja ventilaatoriga, mille korpus ei ole säilinud, küll aga puidust tiivik. Kolmandal korrusel asuvad veskikivid, millest graniidist veskikivide paar on märkimisväärse kõrgusega. Pealmine graniidist veskikivi on kuni 50cm kõrge. Teine paar veskikive on valatud kividega. Kivikrantsid on säilinud, kivitõrred puuduvad. Lahtiselt on säilinud veel paar kolu ja kinga pukki. Korrusel paiknevad ka kivitangid. Neljandal korrusel on laes kotivinna höördsidurina töötav ratas ja ristuvate paaridega raamistik kotivinna hoidmiseks. Neljandalt korrusel avaneb vaade tuuliku pea sisemusse, kus asuvad neljast männipalgist kokkuliidetud tiivavõll koos suure ratta ja rauadlindist pärsiga. Püstvõlli otsas asuvad püstvõlli värkel ja püstvõlli höördsiduri ratas värklist mõnevõrra allpool. Tiivavõlli otsa on varasemal ajal proteesitud oskuslikult hollandi kaldhammastapi abil, mis on omakorda läbi mädanenud ja lõpuks viiluväljade kinnilöömisel peast seespool maha saetud. 

Tuuliku pea on valmistatud võrdlemisi oskuslikult, sealjuures ilmsete paadiehituse mõjutustega. Nii on tuuliku esi- ja tagaviilu sarikad ühest puust (tammest) kaartega. Keskmised sarikad on kokku liidetud tollistest plankudest. Sarikad toetuvad omakorda veidi ülespoole küürus olevasse haripuusse, sama teevad pukktuulikutele haripuule sarnaselt kelbasarikad. Tuuliku pea raamistik on paralleelsete külgmiste kandeklompidega, mis toetuvad ühtlaselt peaaluse krantsi külge. Krants liugleb määritavatel puitklotsidel. Tuuliku peaalune ruum on erakordselt ruumikas, ületades tugevalt suure ratta mahutamiseks ja mehhanismide ekspluateerimiseks vajaliku ruumivajaduse. Tuuliku pea on kaetud tsingitud terasplekist katusekattega, mis on vormitud ja valtsitud kohapeal ümara pea kuju järgi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tuulik asub küla serval otse maantee kõrval. Tuulik on väga hästi vaadeldav ja selgelt domineerib maastikul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuulik on ehitatud 1924. a, viimati kasutuses ca 1955. a ja remonditud 2000. a.</span>


source: A
code: 27569
name: Kivikalme
type: Kalme
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lõunaküljelt tõuseb hõreda segametsaga kaetud seljandik võrdlemisi järsult 4 m põllust kõrgemale. Seljandikul kasvab nii noori mände ja kuuski kui ka põlispuid. Kalme ümbrus on suhteliselt lage. Kalmekivistik algab seljandiku lõunatipust vaid 1-2 meetrit põhja poolt. Kalme pikkus on ida-lääne suunas u 15 meetrit ja laius põhja-lõuna suunas 5-6 meetrit. Kalme kõrgus ümbritseva maapinnaga võrreldes on vaid 30-50 cm. Kalme põhjaserva oli enne 2000. aasta kevadet kaevatud 3x2 m suurune ja 0,5 m sügavune auk, millest paistis vahetult kamara alt 15-20 cm läbimõõduga raudkividest koosnev kalmekivistik, pinnas kivide vahel on mustjaspruun.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalme jääb Nõrava külatuumiku põhjapoolseimast, Kulli talu õuest u 360 m põhjakirdesse, külavahetee ja Kolu-Tammiku maanteele (kõrvalmaantee nr 11203) viiva kruusatee ristumiskohalt 200 m kagu poole (vt KKT nr Lisa 1. Kultuurimälestis Kivikalme (reg nr 27569) asukoha skeem.) Kalme paikneb lääne-, lõuna- ja ida poolt kõrgest lagedast ja tasasest põllumaast ümbritsetud neemikukujulise kruusaseljandiku lõunatipus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kivikalme leidis 1999. aastal A. Kivistik, teadusliku passi koostas  arheoloog Mati Mandel 2000. aasta kevadel. Kivikalme võeti ajutise kaitse alla 22. 05. 2006.</span>


source: A
code: 27867
name: Laevavrakk "Nicolai"
type: Laevavrakk
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vraki pikkus 21 meetrit, laius neli meetrit. Laeva kere on suhteliselt hästi säilinud, puuduvad mastid ja taglas. Lastist on alles telliskivid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vrakk asub Purekkari neemest ligikaudu kahe kilomeetri kaugusel, sügavus 45 meetrit.</span>


source: A
code: 27889
name: Asulakoht
type: Asulakoht
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asulakohta iseloomustab u 30 cm paksune kultuurkiht, mis on põllutööde käigus segatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asulakoht paikneb Toomahansu talu maal Kahala külas Kuusalu vallas Harjumaal. Objekt jääb Vana Narva maanteelt Loo asundusse viivast külateest u 500 m ida poole, kraavitatud Oldojast u 300 m kagu poole ning Toomahansu talu elumajast u 200-250 m põhjakirde poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1995. aastal teostasid arheoloogid Valter Lang ja Gurly Vedru Kahala külas arheoloogilist maastikuinspektsiooni, mille käigus avastati asulakoht Toomahansu talu maal. Künnikihist leiti töödeldud kvartsi-, tulekivi- ja savinõukilde. Leiumaterjali analüüsimisel selgus, et asulakoha kultuurkiht sisaldab mesoliitikumist ning nooremast rauaajast pärinevat leiumaterjali. Leiud on üle antud TLÜ Ajaloo Instituuti (AI 6028; Vedru, G. 1996. Inventories in the surroundings of Lake Kahala and archaeological excavations on the fossil field remains at Soorinna and Muuksi. - TATÜ, 45, 4, 434-437; G. Vedru. Asulakoht. Kahala küla, Kuusalu vald, Harjumaa (reg nr A27889). Eksperthinnang Toomahansu asulakoha kultuurimälestiseks tunnistamiseks. Tallinn 2006).</span>


source: A
code: 1015
name: Kivirist, 17. saj. (paas)
type: kunstimälestis
alt_id: 30-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Arvatavasti 17. sajandist pärinev paekivist rist. Selle kõrgus on ca 69 cm ja laius ca 80 cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rist võeti arvele 19.11.1980 ja kaitse alla 15.07.1981. aastal. Septembris 1982. aastal kaevati risti all olev haud lahti. Pärast hauarüüstet jäi üleni maa sisse. Maa seest kaevati taas välja 11.09.2000. aastal.</span>


source: A
code: 28350
name: Puithoone
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline viilkatusega hoone paikneb Raua tänava ääres. Kujunduselt on see historitsistlik ja esindab nn Lenderi majatüüpi. Tänavafassaad ja plaanilahendus on sümmeetrilised. Peaaegu ruudukujulisest põhiplaanist eendub tagaküljel trepikojamaht. Hoovitrepikoda kasutati teenijate juurdepääsuna, tänavaäärne trepikoda oli esinduslik peasissepääs. Elamus oli neli suurt viietoalist korterit – kummalgi korrusel kaks. Korteritesse olid juba algselt projekteeritud vannitoad. Pesuköök, mis tavaliselt asus abihoonena krundil, ehitati sellel majal keldrisse. 
Tänavafassaadi puitdekoor on pidulikum ja sokkel tahutud paekivist. Hoovi pool on fassaadi dekoor ja voodrilaua profiilid tagasihoidlikumad, paekivisokkel krohvitud. Seinad kaetud rõhtlaudisega, alumise korruse akende all püstlaudise vöö. Katusekattematerjaliks valtsplekk. Rist- ja silindervõlvidega keldrilaed toetuvad paekivist piilaritele. Võlvid on laotud punasest tellisest, tugikaared paekivist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamu on ehitatud 1902. aastal arhitekt Nikolai Thamm vanema projekti järgi, tellijaks Mihkel Mäggis.
Ulatuslikud restaureerimistööd toimusid 2012. a.</span>


source: A
code: 1017
name: Kivirist, 18. saj. (hall graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 106-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põllukivist malta risti kujuline kivirist mõõtmetega 85 x 87 cm paikneb horisontaalses asendis Puhja kirikuaia tagumises edelanurgas piirdemüüri läheduses.</span>


source: A
code: 1018
name: Kivirist, 18. saj. (hall graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 107-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valatud kivist (?) rist mõõtmetega 108 x 83 cm paikneb Puhja kirikuaia piirdemüüri läänepoolsel küljel väljaspool piirdemüüri. Ilmselt ilmastikumõjudest tingituna on rist osaliselt lagunenud.</span>


source: A
code: 1019
name: Kivirist, 18. saj. (roosa ja hall graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 108-k
same: A.1019
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kivirist mõõtmetega 133 x 57 cm paikneb kirikuhoone lääneportaali kõrval. Risti keskele on uuristatud väikese risti kujutis. Rist on 1980-ndatel paiknenud kirikuaia piirdemüüri ääres lõuna pool.</span>


source: A
code: 1020
name: Kivirist, 18. saj. (hall graniit)
type: kunstimälestis
alt_id: 109-k
same: A.1019
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põllukivist kivirist mõõtmetega 70 x 53 cm paikneb kirikuhoone lääneportaali kõrval. Rist on 1980-ndatel paiknenud kirikuaia piirdemüüri ääres lõuna pool.</span>


source: A
code: 28727
name: Kunda tsemendivabriku korstna alus
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on omaaegsete võimsaimate tsemendiklinkri põletamise šahtahjude säilmetega. Ahjude korstnate alused on massiivsed koonusekujulised paekivist paarisrajatised, korstende ülemised otsad on lammutatud, kõrgus on ca 16-17m (algsest kõrgusest on säilinud ca 50-60%), suurim läbimõõt ca 7-8m. Korstnaalused on ülalpool omavahel seotud metalltaladega (relssidega), allpool paekivist segmentkaarse võlviga, mille peale jääv osa on lammutatud (vt. foto 4). Korstnaalustesse ruumidesse pääseb põhjaküljelt, enamus kaarsillusega tehnilisi avasid on kinni laotud (vt. foto 7). Idapoolse aluse külgedel on säilinud lammutatud vabrikuhoonete paekivist müüritiste fragmente, ida pool liitub 1-korruseline viilkatusega väiksem paekivist end. tootmishoone (vt. foto 8), mille otsfassaadi viilu all on ehitusdaatumina märgitud 1909.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kaks šahtahju korstnaalust paiknevad end. II ja III tsemendivabriku territooriumil Jaama tänava lõunaküljele jääval maa-alal, krunt on tsemenditehase Nordic Cement valduses. Rajatistest lääne poole jääb end. jaamahoone Jaama tn. 6, ida poole 1917.a. töölismajaks ehitatud kunagine nn. Paraboolikuur, korstnaaluste ja Jaama tn. vahel asub 1939.a. valminud tsemendisilo, nn. Paks Margareeta. Korstendest lõuna poole jääv maa-ala on praegu tühi, seal asunud III vabriku hoonestus ja nõukogudeaegne elektrijaam on lammutatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsemendivabriku ahjude korstnate koonusekujulised alused on ehitatud hiljemalt 1909.a. võimsate, suure jõudlusega pidevalt töötavate šahtahjude jaoks, mis olid II vabriku põhilised tootmisahjud.  Ahjude seadmed valmistas F.L.Smidthi masinatehas Taanis. Ahjude täpset rajamisaega pole õnnestunud kindlaks teha, dateering 1909 asub ahjude idaküljel väiksemahulisel tootmishoonel, mis võis olla ehitatud ka pärast ahjude valmimist. Vaadeldavad korstnaalused on ainukesed suuremast vabrikuhoonest säilinud osad. 

Ahjud töötasid veel 1913/1914.a. samaaegselt uute pöördahjudega, kui seoses I maailmasõjaga  oli väga suur nõudmine tsemendi järele. Kuna tööjõukulu oli neis šahtahjudes ca 10 korda suurem kui pöördahjude teenindamisel, siis nende kasutamine pärastpoole ka lõpetati. Ahjude hilisem otstarve pole teada. Käesoleval ajal on ahjude alused ilma konkreetse funktsioonita. Korstende ülemised otsad on lammutatud. </span>


source: A
code: 28746
name: Kõpu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piklik, ümbritsevast maastikust veidi kõrgem, tõusuga idasuunas, küngas. 
Kalmistut ümbritseb graniitkividest kivikuhjatis, mis suuremalt jaolt on mattunud pinnasesse. Vahetult müüritise kõrval olnud kraavist on järel vaid kohati aimatavad jäljed. Kalmistu taga on rägastunud segamets.
Kalmistule pääseb müüritisse rajatud varamata läbipääsu kaudu. Väravad puuduvad.
Pikisuunas poolitab kalmistut tee, sellega ristub T-kujuliselt esikülje piirdemüürist kulgev tee. Teed on rohukattega. Teede ristil, sissepääsust vasakul, asub betoonist alusel betoonkntsel (pult), paremal pool betoonraketega kaev.
hauaplatside piireteks on kasutatud palju betooni, esineb hekkpiirdeid, mätaspiiret, raudlattpiiret ja üks kettpiire.
Vanemate matusetga aladel moodustavad suured, ühtlase kujundusega perekonnaplatsid ja platside rühmad haarava miljöölise terviku, milles valitsevaks elemendiks malmristid. Malmristid on valdavalt kolmiksiiruliste haaradega, lihtsad. Sepisriste on kalmistul vähe, ent on kohalikke seppade erandliku kujundusega käsitöö näited. Esineb õigeusukalmistutele iseloomulikke suuri hauakaste. Klamistu lääneosas on miljöö kaasaegsem ja kirjum. Valitsevad hauakivid ja -tahvlid, rohked betoonristid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pootsi Püha Kolmainu kogudus asutati 1873.a. Kõpu karjamõisas. Koos kiriku ehitamisega rajati isiseisev kalmistu.</span>


source: A
code: 28763
name: Tallinna linnatapamaja kontorihoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise hoone paekivist välimüüre katab valtsitud plekist punaseks värvitud viilkatus. Tähelepanuväärne on hoone dekoorielemendistik: kollastest tellistest aknaraamistusi ja vahekarniise (hammaskarniisid) täiendab nikerdusterohke šveitsi stiilis puitpits hoone viiluväljadel. Osa puitpitsist on tänaseks hävinud. Paremas korras on nikerdatud pärliniotsad ja nende konsooltoed. Hoonel algseid aknaid säilinud ei ole, need on soojapidavuse tõstmiseks vahetatud välja uute puitpakettakende vastu. Uute akende juures on taaskasutatud vanu aknasuluseid (kremoone, kremooni käepidemeid, hingi). Osad keldrikorruse aknad on kinni müüritud. Hoone peauks pärineb nõukogude perioodist, arvatavasti ei ole ka selle kohal olev sepiskonsooltugedega varikatus algne. Hoone väljanägemist moonutas 1961. aastal katusekorruse väljaehitamise käigus silikaattellistest laotud lai uuk. Keldrikorrusel, esimesel ja teisel korrusel on aja jooksul muutunud peamiselt kergvaheseinte paigutus. Hoone lääneküljel on esimesele ja teisele korrusele raiutud sisse uued betoonsillusega aknaavad. Teised tapamaja kompleksi hooned on kas lammutatud või kapitaalselt ümber ehitatud, mistõttu ansamblilisusest enam rääkida ei saa. Osaliselt on säilinud kogu kompleksi ümbritsenud ja tänavast eraldanud paekivist müür, sealhulgas väärtuslik müürilõik Vilmsi 53a hoone ees, mille tänaseks kinnimüüritud jalgväravat kaunistab raidkivi aastaarvuga "1893". Laagna tee poolt ümbritseb hoonet betoonsein. Interjööris kultuuriväärtuslikke detaile palju säilinud ei ole, esile saab tuua mõned säilinud tahveluksed. Trepikojas on säilinud paekivitrepp ja vana kiviparkettpõrand trepimademetel. Esimese korruse trepikojas ja keldrikorrusel on silindervõlvlaed, teise korruse trepikojas raudtaladel võlvlaed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kahekorruseline, keldri- ja katusekorrusega, hoone asub Kadrioru servas. Selle üks külg on J. Vilmsi tänava poole ja teine avaneb Laagna teele. J. Vilmsi tänava pool eraldab hoonet tänavast ajalooline säilinud paekivist müür, mille tänaseks kinnimüüritud jalgväravat kaunistab raidkivi aastaarvuga "1893". Laagna tee poolt ümbritseb hoonet betoonsein.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on Tallinna ajaloolise linnatapamaja kompleksi osa. Tapamaja rajamiseks moodustati 1880-ndatel erikomisjon, mis andis linnainsener Carl Jacobyle ülesandeks tapamajakompleksi projekteerimise.Tallinna linnatapamaja asukohaks valiti Vilmsi tänava pikendusel asunud heinamaa, mis jäi väljapoole selleaegset linnapiiri. Jacoby koostatud projekt kinnitati 1890. aastal. Ehitustöödega alustati 1891. aastal ja viidi lõpule 1893. aastal. Hoone esimesel ja katusekorrusel paiknesid teenistujate korterid ja teine korrus oli kasutusel kontoripinnana. Lähtuvalt tapamaja vajadustest tehti hoonestuses osalisi ümberehitusi 1925. a., 1929. a., 1931. a. Hoone II korruse ümberehituse projekt kinnitati 1932. a. Oluliseks muudatuseks nii hoone interjööri kui eksterjööri seisukohalt oli katusekorruse väljaehitamine 1961. aastal. 1970-ndatel viidi hoone keskküttele. Läbi terve nõukogude perioodi tehti hoones väiksemaid remonte ja ümberkorraldusi. Hoone kohandamine muutuvatest vajadustest lähtuvalt jätkus ka pärast Eesti taasiseseisvumist.</span>


source: A
code: 1065
name: Kadrioru loss
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. nr. 151
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Peahoone koosneb kesksest hoonemahust ning külgedel asetsevatest arhitektuurilt lihtsamatest tiibehitistest. Hoone keskel asub erakordselt suurejoonelise sisekujundusega pidusaal, sellest kahele poole jäävad anfilaad-süsteemis väiksemad ruumid. Läbi kõigi korruste ulatuv peatrepikoda on korduvalt ümber ehitatud. Lossi ümber rajati laiaulatuslik park, mille lossile lähemad osad nn ülemine ja alumine aed olid kujundatud regulaarses prantsuse stiilis. Lossi kasutas kahe maailmasõja vahelisel perioodil algul kunstimuuseum, kuid seejärel kohaldati see riigivanema residentsiks. Sellest ajast pärinevad nn Eesti toa ja raamatukogu interjöörid. 1946. aastast kuni 1990. aastate alguseni oli hoone taas kunstimuuseumi käsutuses. Pärast avariiolukorda sattumist ja sellele järgnenud pikka ja põhjalikku renoveerimist asus hoonesse Eesti Kunstimuuseumi väliskunsti kollektsioon.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kadrioru loss ehitati aastatel 1718–1725 itaallasest arhitekti N. Michetti projekti järgi. Itaalia eeskujudel astangule rajatud barokklossi peafassaad on kolme- ja tagafassaad kahekorruseline. Peafassaadi arhitektuuris domineerib altaani ja barokse frontooniga keskrisaliit. Tagafassaadi ette ehitati aastatel 1933–1934 A. Vladovski projekti järgi uus neostiilne banketisaal ja talveaed. 1991. aastal algasid ulatuslikud restaureerimistööd, mille tulemusena avati 2000. aastal lossis Eesti Kunstimuuseumi väliskunstile pühendatud filiaal.</span>


source: A
code: 1066
name: Administratiivhoone, 1937-1939.a.
type: ehitismälestis
alt_id: Arh.nr.152
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Uusbarokne esinduslik administratiivhoone lähtub oma arhitektuuris nii naabruses asuva Kadrioru lossi stiilist, kui Saksamaa toonaste esindushoonete laadist. Peafassaadi keskosa rõhutab ehisvaasidega katusebalustraad ja vasalemma marmorist sammastega rõduehitis. Kujunduselt lihtsamale aiafassaadile lisab esinduslikkust hoone keskteljel paiknev poolümara eendina lahendatud trepikoda. Hoone keskel paikneb valgusküllane trepihall. Esindusruumid (presidendi kabinet, koosolekusaal jm) paiknevad teisel korrusel. Interjöörides on säilinud suur hulk algseid detaile, sealhulgas O. Siinmaa ja R. Wunderlichi kavandatud mööbel. Seoses kantselei hoone valmimisega planeeriti ümber ka aed selle maja ja lossi vahel. Koos kantselei hoonega ehitatud vahisõdurite kasarmud Lasnamäe veerul on lammutatud. Alles on ohvitseride elamu A. Weizenbergi tn. 32.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone kuulub Kadrioru lossi ansamblisse, paiknedes Kadrioru pargis, lossiga samal teljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud aastatel 1937-1939 arhitekt Alar Kotli projekti järgi. Administratiivhoone ehitati Kadrioru lossi endisesse ülemisse aeda. See oli mõeldud Presidendi Kantselei töötajate elu- ja ametiruumideks, arvestades sellega, et vana lossihoone jäi riigipea residentsiks. Nõukogude perioodil kasutati ehitist Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi hoonena. Pärast iseseisvuse taastamist võeti hoone uuesti kasutusse Eesti Vabariigi Presidendi Kantseleina, kus asuvad presidendi töö- ja esindusruumid.</span>


source: A
code: 1067
name: Aegna kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: A 1082-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Aegna kalmistu on piiratud nõukogudeaegsete raudtee rööbastega, mis markeerivad algse kivipiirde asukohta. Kalmistul on säilinud mitmeid 19. sajandi keskpaikast pärit olevaid malmriste.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed kirjed Aegna kalmistust pärinevad 1736. aastast ja viimased matmised toimusid 20. sajandi alguses.</span>


source: A
code: 1068
name: Koolihoone , 1916. a. ja Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 688-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esinduslik kolme korruse ja kõrge punase kivikatusega hoone, millel on kõrge keldriga sokliosa. Hoone arhitektuur seostub hilisjuugedi ja uusklassitsismiga. Estonia puiestee poolse esifassaadi kujunduses domineerib peasissekäiguga keskrisaliit, mille seinapinda liigendavad läbi teise ja kolmanda korruse ulatuvad joonia kapiteelidega pilastrid ning kõrged ümarkaarsete karniiside ja palustraadi immitatsioonidega aknad, mis markeerivad fassaadi taha jäävat saalikorpust. Peasissepääsu ees paikneb tsentraalne paekivitrepp, mida kaunistavad kaks kivikera. Trepi kahel küljel viivad peaukseni laiad pandused. Risaliidi lõpetab kolmnurkfrontoon, mille viiluvälja keskel on ümarkaarne orv reljeefiga muusast, kes hoiab oma vasakus käes Pallas Athena tarkusesümbolit öökulli ning paremas käes kaubanduse sümbolina Merkuuri saua. Tammepuust peauks on kolmese jaotusega tahveluks. Mõlema ukse keskmisel tahvlil on nikerdatud Merkuuri sau ning ülemisel ja alumisel tahvlil ovaalsed nikerdatud rosetid. Külgfassaad kaardub krundipiirist tulenevalt piki Pärnu maanteed. Fassaadil domineerivad kaks lihtsama kujundusega risaliiti ja ühtlased aknaread.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinna kesklinnas, Estonia puiestee ja Pärnu maantee nurgapealsel krundil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone ehitati aastatel 1913-1916 baltisaksa arhitekt Erich Jacoby (1885-1941) ja Peterburi arhitekti Aleksandr Rosenbergi (1877-1935) projekti järgi. Alates 16. sajandist paiknes kinnistul karjakaev, mis likvideeriti 1915. aastal seoses koolihoone ehitamisega. Eesti Vabariigi ajal tegutses hoones Tallinna Prantsuse Lütseum. Teise maailmasõja järel paigutati koolihoonesse Tallinna Merekool, mis tegutes hoones kuni 1994. aastani. Hoones tegutseb 1996. aastast Tallinna Inglise Kolledž ehk endise nimega Tallinna 7. Keskkool.</span>


source: A
code: 1069
name: Eesti Panga vanem hoone, 1909. a., kus 24. veebruaril 1918.a . kuulutati välja Eesti Vabariik
type: ehitismälestis
alt_id: 710-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge sokliga 2-korruseline pangahoone esindab stilistiliselt historitsistliku arhitektuuri, milles domineerivad neorenessanssi ja neobaroki elemendid. Keskteljele orienteeritud fassaadil domineerivad kaks tornilaadsete kuplitega kaetud risaliiti. Kollasest tellisest seinapinna kohal domineerivad liivakivist tahutud klassikalises vormikeeles ehisdetailid. Kõrge sokkel on laotud rasketest klombitud graniitkvaadritest. Ehitusaegsed katusekonstruktsioonid on säilinud. Katuse katuseplekki on korduvalt vahetatud. Kuplite katuseplekk on reljeefse kalasoomusmustriga. Kahele poole risaliite jäävad madalama räästaga külgtiivad, mille katuseservas metallvõre ja rinnatis. Fassaadi keskosa taga paikneb hoone interjööris suur saal, mille asukohta rõhutavad teise korruse kõrged kaaraknad ja kuplite ning kolmnurkfrontoonidega kaunistatud risaliidid. Saali kujunduses on lähtutud neorenessanss-stiilist. Kasutatud on ka joonia kapiteelidega marmoreeritud poolsambaid. Saali elemente on ka teise korruse koridorides. Esimese korruse ruumes on kasutatud juugendlikke seinakaunistusi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Estonia puiestee ning Sakala ja Kentmanni tänavate vahele jäävas Eesti Panga kvartalis esifassaadiga Estonia puiestee poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eesti Pangale kuuluva kvartali esimene pangahoone oli Eestimaa Aadlike Vastastikuse Krediidiühisuse hoone ehk Aadlipank, mis valmis aastatel 1902-04 baltisaksa arhitekti August Reinbergi (1860-1908) projekti järgi. 1909. aastal valmis Aadlipanga kõrval vene sõjaväeinseneri Aleksandr Jaroni (sünd 1875) kavandatud Vene Riigipanga Tallinna kontori hoone. Riigipanga hoones kogunes 24. veebruaril 1918. aastal Eesti Päästekomitee, moodustati Eesti Ajutine Valitsus ning kuulutati välja Eesti Vabariik. Aasta hiljem, 24. veebruaril 1919. aastal asutati Ajutise Valitsuse otsusega Eesti Pank, mis hakkas tegutsema endise Riigipanga hoones. 1920. aastatel paiknes samas ka rahandusministeerium. Eesti Panga uus peahoone ehitati aastatel 1933-35 vana peahoone kõrvale. Uue hoone kavandasid arhitektid Herbert Johanson ja Eugen Habermann ning insener Ferdinand Adoff (1890-1938). Seoses uue peahoone rajamisega ehitati ka vana hoone 1933. aastal osaliselt ümber. 1940. aastal Eesti Pank natsionaliseeriti ja reorganiseeriti NSVL Riigipanga Eesti kontoriks. Eesti Pank taasloodi 1. jaanuaril 1990. aastal. Vana peahoone läks Eesti Panga käsutusse 1992. aastal. 1998. aastal ehitati täis vana peahoone ja endise Aadlipanga vahel olnud hoonestamata krundiosa. Vahehoone projekti autoriks on arhitekt Toomas Rein (1940).</span>


source: A
code: 1070
name: Elamu, 1912. a., kus elas Joakim Puhk
type: Elamu
alt_id: 785-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurejoonelise villa arhitektuuris on nii juugendlikke, kui uusklassitsistlikke jooni. Kahekorruselisele kõrge mansardkatusega hooneosale liitus ühekorruseline krohvitud puidust tiib, kus asusid eluruumid. Esinduslikkuse taotlusele osutavad avar trepihall, aiaküljel eenduv kumer erker ja peasissekäigu ees olev lahtine tuulekoda lage toetava karüatiidi figuuriga. Omapärase lisandina kroonib trepikoja torni väikese observatooriumi kuppel. Peale ümberehitust on hoone juures säilinud märkimisväärne hulk algseid elemente – sissepääsu kaunistav karuatiidile toetuv triglüüf-friis, katusekorruse akende viiluväljadele paigutatud vanikud, kivist hooneosa akende originaalne ehisraamistus jm. Interjööris alles juugendlikud laerosetid, mõned algsed uksed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on 1911. aastal arhitekt A. Jaroni poolt tööstur Puhkile kavandatud ja 1912. aastal valminud. Projektis kasutati ära ka varasem, 19. saj ehitatud tagasihoidlik elamu. 1956. aastal muudeti hoone ruumijaotust ja ehitati puuosale peale teine korrus. 1990. aastatel on hoonele juurdeehitatud uus trepikoda.</span>


source: A
code: 1071
name: "Estonia" teatrihoone, 1911-1913.a., 1946-1950.a.
type: ehitismälestis
alt_id: Aj. nr. 825-k; Arh. nr. 125
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>20. sajandi alguses ehitatud Estonia teatrihoone oli kahekorpuseline ning järgis juugendliku klassitsismi kaanoneid nii eksterjööris kui sisekujunduses. Hoonele lisas ilmet kahe võimsa saalikorpuse vaheline madalam, sissetõmmatud restorani ja kasiinoga, keskosa. 1944. aasta pommirünnakus laastatud teatrimaja ülesehitamiseks korraldatud  arhitektuurivõistluse nõuded nägid ette paremini säilinud lõunakülje algselt kujul taastamise, mistõttu asetas konkurssi võitnud A. Kotli vajalikud juurdelisanduvad ruumid põhjaküljele. Uuendatud hoone sai sõjaeelsest 1,4 korda mahukam (112 000 m²). Samas säilitas arhitekt kahe suure saali ja madalama vaheosaga mahulise kompositsiooni. A. Kotli arendas vana Estonia juugendklassitsismist edasi uusklassitsistlikke jooni. Ka interjöörides tõrjuti juugendlikud jooned välja ja asendati pigem klassikalise pärandi põhjal kujundatud motiividega. Teatrisaali lagi dekoreeriti punalipulise propagandistliku plafoonmaaliga (Evald Okas, Elmar Kits ja Richard Sagrits) 1991. aastal lisati majandusõue kohale kohvik-talveaed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Estonia teatrihoone paikneb G. Otsa ja Estonia pst tänavate nurgal, Tammsaare pargi kõrval oleval krundil. Hoone peafassaad avaneb Estonia puiesteele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna eestlaste selts ”Estonia” rajas aastatel 1911-13 eestluse keskusena teatri- ja kontserdisaali, seltsi-, restorani-, kasiino- ja äriruumidega suurejoonelise hoone Uue turu ääres. Aluseks võeti soomlaste Armas Lindgreni ja Wivi Lönni konkursiprojekt. Teatrisaal mahutas 874, kontserdisaal 1200 kohta. Juurdeehitusi tehti teatrimajale juba 1920. aastatel. Hoone sai 1944. aasta märtsis toimunud nõukogude pommirünnakus tugevalt kannatada. Estonia ooperiteater taastati aastatel 1945-1951 Alar Kotli moderniseerimisprojekti põhjal.</span>


source: A
code: 1072
name: Tallinna Peetri Reaalkooli hoone, 1881-1884.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 687-k; Arh. nr. 126
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruselise neorenessansliku hoone fassaade liigendab rikkalik arhitektooniline krohvdekoor. Peafassaadil markeerib keskset sissepääsu kolmnurkfrontoon. Külgfassaadil on aula akende vahel Riia kujur August Volzi modelleeritud karüatiidid. Hoone keskmeks on pidulik trepikoda läbi kahe korruse ulatuva aula kõrval. Stukkehiseid leidub ka teistes ruumides.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tallinna Peetri Reaalkooli hoone asub Estonia pst ja G. Otsa tänava nurgal. Hoone peasissepääs avaneb Estonia pst-le</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna Peetri Reaalkooli hoone on ehitatud aastatel 1881-83. Peeter I reaalkooli tarbeks. Hoone projekti koostas Tallinna päritoluga Moskva arhitekt Max Hoeppeneri ning lõpplahendust viimistles Tallinna linnainsener Carl Jacoby. Koolimaja oli mõeldud 300 õpilasele. Hoone ehitamisel ei olnud eesmärgiks üksnes ratsionaalse plaanilahendusega õppehoone püstitamine, vaid selle hoonega püüti luua ka õpetamiseks esteetiline keskkond, millest tulenes siseviimistluses rikkalik värvipalett. Hoone historitsistlikku eksterjööri, milles leidus nii renessansi- kui ka klassitsismimõjusid, rikastati Riiast tellitud skulptuuridega alusfassaadil. Hoone fassaadide arhitektuurne vormistus on tänapäevani säilinud tunduvalt paremini kui ruumide siseviimistlus. Pärast hoone valmimist ei ole hoone mahtusid ja plaanilahendust muutvaid ümberehitusi toimunud. Lisaks koolimajale asuvad koolikinnistul mõned abihooned. Hoone renoveeriti aastatel 1990-2000, mil ehitati välja ka pööningukorrus (arhitekt Katrin Etverk). Hoone on jätkuvalt kasutuses koolimajana.</span>


source: A
code: 1073
name: Tallinna vene seltskondliku kogu hoone, 1895. a.
type: ehitismälestis
alt_id: 9
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esinduslik historitsistlik hoone on 2-korruseline, põhiplaanilt T-kujuline, piki tänavafronti kõrge peakorpuse ja selle taga madalama hoovipoolse osaga. Tänavaäärse ja hoovipoolse osa erinevatel kõrgustel asuvaid korruseid seob paraadtrepp hoone keskel. Siseplaneering on lihtne ja funktsionaalne: peasissepääsu vestibüülist kahel pool oli piljardiruum ja lugemissaal, II korrusel avar peosaal lava ja vastuvõturuumiga; hoovipoolses osas köögi ja ja puhveti abiruumid ning II korrusel banketisaal, puhvet, kaardimängutoad ja kabinetid, mida ühendasid I korruse ruumidega kolm treppi; peakorpuse keldris oli keeglirada ja laoruumid. Tänavafassaadi esinduslikkust rõhutavad kõrge sokkel, I korruse krohvirustika, karniisid, II korruse suured krohvraamistusega kaaraknad ja akendevahelised pilastrid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Tallinna muinsuskaitsealal, Pärnu mnt ja Estonia pst vahelisel alal. Hoone peasissepääs avaneb Estonia pst-le.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Estonia pst 8 ehitati 1894-95 Tallinna Vene Seltskondliku Kogu jaoks. Eskiisprojekti tegi akadeemik M.Preobraženski, lõpliku projekti arhitekt R.Knüpffer. Hoones, mida tunti laiemalt Vene klubi nime all, toimus aktiivne seltskondlik tegevus. Tallinna Vene Seltskondlik Kogu tegutses hoones ehitamisest kuni aastani 1918. 1920. aastal anti hoone avaliku raamatukogu, tänase Tallinna Keskraamatukogu eelkäija, käsutusse. Ümberehitused 1925 (arhitekt H.Johanson) ja 1938 (arhitekt E.Mõttus) tõid kaasa siseplaneeringu osalise muutmise ja algse sisekujunduse likvideerimise. Hoone restaureeriti kompleksselt 2000-2001.</span>


source: A
code: 1074
name: Maja, kus aastail 1938-1970 elas Andres Särev ja 1920 - 1930 Jaan Soots
type: ajaloomälestis
alt_id: 47-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neljakorruseline keldri- ja katusekorrusega klassitsistlikus stiilis kivihoone. Hoonel on paekivist sokkel, krohvitud ja värvitud välisseinad ning plekk-katus. Dekoorielementidena paistavad silma välisuste kohal asuvad paekivist kaarjad raamistused. Hoonel on omanäolise raamijaotusega puitaknad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinna kesklinnas, F. R. Kreutzwaldi tänava ja Tina tänava nurgapealsel krundil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone projekteeris akadeemik Aleksander Poleštšuk (1863-1944), hoone valmis 1924. aastal. Algselt oli tegemist korteriomanike ühingu Unitas majaga. Aastatel 1932-1945 elas hoones tuntud eesti lauljatar Aino Tamm (1864-1945). Samas majas elas aastatel 1938-1970 teatritegelane ja rohkete dramatiseeringute autor Andres Särev, kelle endistes eluruumides asub 1982. aastast teatrimuuseum Särevi Teatrituba.</span>


source: A
code: 1075
name: Vabadussõja mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: A 1076-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Skulptuur kujutab ühel jalal põlvitavat ja mõõgale toetuvat, parema käega taeva poole sirutavat meesakti. Skultpuur on kinnitatud plaatalusele. Plaataluse tagaküljele on kirjutatud: 13. NOV. 1927 AVATUD. AUTORID: SKULPTOR FERDI SANNAMEES ARHITEKT ANTON SOANS. 23. SEPT. 1940 NÕUKOGUDE VÕIMU POOLT MAHA VÕETUD. 28. AUG. 1941 FIGUUR TAGASI PANDUD. OKTOOBRIS 1941 TAASTATUD. 29.03.1948 HÄVITATUD. 23. VEEBR. 1993 TAASAVATUD. KOOPIA AUTORID SKULPTORID VAMBOLA METS JA ARSENI MÖLDER ARHITEKT REIN HEIDUK. Plaatalusega pronksskulptuur on asetatud risttahukakujulisele graniidist postamendile, mille esiküljele on kirjutatud: VABADUSSÕJAS LANGENUD TALLINNA ÕPETAJAILE ÕPILASTELE 1918 1920.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinnas, Estonia puiesteel, Tallinna Reaalkooli ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Skulptorite Vambola Metsa ja Arseni Mölderi ning arhitekt Rein Heiduku poolt algsete kavandite järgi taastatud mälestusmärk Vabadussõjas langenud õppursõduritele ja õpetajatele. Algse monumendi autoriteks olid skulptor Ferdi Sannamees ning arhitekt Anton Soans. Esialgne kavand nägi ette keskse kuju kõrvale veel kaht kuju, mis kujutanuks kaht surmavalt haavatud sõdurpoissi. Kolmest kujust valmis vaid keskmine. Kuju modell oli Nikolai Matvejev, viimistlemisel Harry Neumanskraft. Algne monument avati 13. novembril 1927. aastal. 23. septembril 1940. aastal võeti skulptuur Nõukogude okupatsioonivõimude poolt maha, kuid pandi 28. augustil 1941. aastal saksa okupatsiooni ajal tagasi. 29. märtsil 1948. aastal monument hävitati. Taastatud monument avati 23. veebruaril 1993. aastal.</span>


source: A
code: 1076
name: Maja, kus aastail 1633-1828 asus Tallinna esimene trükikoda
type: ajaloomälestis
alt_id: 741
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Praegu kolmekordne kivihoone. Pärineb keskajast.Tollal kahekorruseline. 19.saj teisel veerandil Tallinna Kreiskooli tarbeks põhjalikult ümberehitatud, selle käigus ehitati peale kolmas korrus. Hoone fassaadile on paigutatud ka mälestustahvel meenutamaks trükikoda (1963/69 aastal).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Praegune koolihoone Kooli t.24, mida on aja jooksul mitmed korrad ümberehitatud, moodustab blokeeritud ja ühtse terviku kunagise Mihklikloostri lääne- ja idapoolse tiivaga. Hoones asus aastatel 1633-1828 Tallinna I trükikoda. 19.sajandil ehitati senisele kahekorruselisele hoonele peale veel üks korrus. Hoone on korrastatud ja restaureeritud peale põhjalikke arheoloogilisi uuringuid. Käeaoleval ajal kasutatakse hoonet koolimajana.</span>


source: A
code: 1077
name: Hiiu Rahu kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: A 1067-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hiiu Rahu kalmistu on Tallinna surnuaedadest väikseim, pindala on vaid 2,2 hektarit.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinnas, Nõmme linnaosas, Leina, Vääna ja Hiiu-Suurtüki tänavate vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hiiu Rahu kalmistu asutati Nõmme alevivolikogu otsusega 1919. aastal. Rahu kiriku arhiivis säilinud materjalide järgi võtsid ettevalmistustööd siiski aega ja vastse rahupaiga õnnistamiseni jõuti alles 1923. aasta augustis. Kalmistu plaani valmistas arhitekt K. Burman, kontorihoone sai katuse alla aga linnaarhitekt Fr. Wendachi projekti järgi alles 1934. aastal. Hiiu Rahu kalmistul on nii mõnegi eesti ajaloo prominentse tegelase viimne puhkepaik. Kalmistul on sümboolne haud Eesti riigivanem Juhan Kukele (1885-1945), kes oli Eesti iseseisvusmanifesti teksti autor ning 1918-1919 riigi rahasüsteemi looja. Surnuaiale on maetud ka kaks Eesti iseseisvuse eest langenut: õppursõdur Hugo Läänemets, kes langes 5. märtsil 1919 (hiljem ümber maetud); Tallinna-Sadama jaamaülema abi Jaan Laanus, kes hukkus 1. detsembril 1924. aastal kommunistide mässu ohvrina. Hiiu-Rahu kalmistule on maetud ka Ingel Pork (1855-1937) - esimene Hiiu elanik, kelle päritolu järgi (Hiiumaa) olla ka Nõmme Hiiu oma nime saanud.</span>


source: A
code: 1078
name: Tallinna Kaasani Jumalaema Sünni kirik, 1721.a., 1749.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 799-k; Arh. nr. 131
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaasani kirik on ainukesena säilinud 18. sajandi garnisoni ja tekkiva õigeusulise elanikkonna usuliste vajaduste rahuldamiseks ehitatud puukirikutest. Valmisaastaks peetakse 1721.
1967. aasta koondhinnangu järgi on hoone võetud riikliku kaitse alla kui Tallinna vanim puithoone ja barokiaja sakraalarhitektuuri huvitavaim näidis. Kirikuhoonel puudub õigeusu sakraalehitistele tüüpiline tsentraalehitus, vaid tal on barokkarhitektuurile iseloomulik pikihoone tüüpi ehitus. Kirikuhoone välisarhitektuur on 19. sajandil toimunud remontide käigus lihtsustunud - seinad vooderdati siledate laudadega, pikihoone katus lasti madalamaks ning seal asunud madala kaheksatahulise trumli lai kiivrikujuline kuppel asendati sibulkupliga, seinapinnad ja aknaavade kujundus omandas klassitsistliku ilme, kadus kellatorni kiivri ülemine kuppel. Ka interjöör on kannatanud hilisemate ülevärvimiste tagajärjel – vaid kohati on seinapinnal näha läbi sinakashalli värvikihi kumamas barokse ornamendi dünaamilisi kurve. Barokse ilme on säilitanud veel ikonostaasi peauks. Muu interjöör mõjub klassitsistlikult tänu valgetele joonia sammastele, ampiirsele altari ja peaaltari ikonostaasi üldkompositsioonile. Interjööri mõjutavad veel lae-ja seinamaalingud.
1972. aastal kannatas kirikuansambel tänavalaiendamise läbi ja selle tulemusel lakkas olemast kaitsemälestist ümbritsev kaitsetsoon. 
2009. aastal sai pühakoda põlengus kannatada. Seejärel viidi läbi kiriku katuse ja lõunaseina taastamistööd.

Kasutatud kirjandus: http://kirikud.muinas.ee/index.php?page=10&subpage=1765</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1721. aastal püstitati Jumalaema Sündimise auks ja Vene maavägede jaoks Tallinnasse puukirik. Pühakotta toodi Sankt Peterburist üle koopia väga austatud Jumalaema Kaasani ikoonist ning vanaaegne kokkupandav sõjaväeikoon sama kujutisega. Ikooni järgi hakati seda pühakoda rahvasuus kutsuma Kaasani kirikuks. Moskva Patriarhaadi kirik kuulub Tallinna Jumalaema Sündimise (Kaasani pühakuju) kogudusele.</span>


source: A
code: 1079
name: Elamu, 1906. a. ja kus 1920.-30. aastatel elas Jüri Jaakson
type: Elamu
alt_id: 780-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tänavajoonel paikneval kahekordsel madalakaldelise viilkatusega hoonel on kahe  nurgarisaliidi- ja horisontaalsete vahevöödega sümmeetriline fassaad. Lõunakülje trepikojasein ja peasissepääs on tagasiastega. Peafassaadil on kasutatud mitmekesist puitdekoori (mis aastate jooksul on detailikadude - nt aknapiirdelauad - tõttu osaliselt lihtsustunud,) ja ehis-vahvärki. Nurgarisaliite troonivad tornilaadsed telkkiivrid. Peafassaadi keskosas paikneb kolmnurkne katusefrontoon. Hoone on säilinud ilma juurdeehitusteta. Katusekatteks soomus-valtsplekk.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud aastatel 1906-1910, projekti autor oli arhitekt Shaposhnikov. 1920-30ndatel aastatel elas majas poliitik Jüri Jaakson, kes vaadeldaval ajaperioodil oli ka Eesti Vabariigi riigivanem.</span>


source: A
code: 1080
name: Baptistide Kalju-koguduse palvela
type: ajaloomälestis
alt_id: 839-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ebasümmeetrilise põhiplaaniga kahekorruseline viilkatusega klombitud paekivist ehitis. Teravkaartega ukse- ja aknaavad. Loodes peasissekäiku kattev viil, neljaastmeline karniis, väike torn ja sellel asetsev betoonrist. Hoone põhiosaks loode-kagusuunaline, läbi kahe korruse ulatuv saal. Hoone kaguosas hilisemad juurdeehitused. Põhikonstruktsioonid: vundament ja sokkel paest, soklit ümbritseb maapinnal betoonplaatidest vöö. Tellisvoodriga paeseinad. Puittaladel vahelaed. Saali põrand betoonist, kaetud laudisega. Katuse kandekonstruktsioonid puidust, tsinkplekkkate. Telliskorstnad, ei kasutata, hoones keskküte (aastast 1976). Aknad: puitraamiga, kahel aknal vitraaž, kolmas vitraažiga (kirdeseina kaguosas) aken varjatud juurdeehitusega. Puidust tahveluksed. Interjöör: saali loodeotsas puidust balustraadiga rõdu, mida toetavad kolm puidust posti. Rõdule viib puidust trepp. Vastasseinas istepinkidega puidust poodium. Kirdeseina läheduses ristikujuline 3,5x2,5 m u 1 meetri sügavune baptisteerium, betoonist, kaetud glasuuritud keraamiliste plaatidega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Woldemar von Uxkülli tellimusel ehitatud hoone valmis ja avati 1902. aasta 15. detsembril. Hoone projekti autoriks on arhitekt Konstantin Wilcken. 1924. aastal palvemajaks Tallinna esimesele baptistide kogudusele, mis rajati aastal 1884. Palvemajale ehitatud arhitekt A. Okloni (1889–1961) projekti järgi koor.</span>


source: A
code: 1081
name: Liiva kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: A 1065-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu maa-alal paiknevad kolm kultuurimälestist: 1935. aastal valminud kabel, sõjavangide ühishaud ning terroriohvrite mälestusmärk. Liiva kabel on projekteeritud arhitekt Herbert Johansoni poolt 1934. aastal. Tegemist on klomppaest funktsionalistliku sakraalehitisega. Kalmistu peasissepääs, kabel ja mälestusmärk moodustavad käsitletaval maa-alal kandva telje. See on Liiva kalmistu sümbol, maamärk kalmistu külastajatele. Oma 64 hektarilise pindalaga oli Liiva 1978. aastani Tallinna suurim kalmistu. Looduselt ja pinnaselt on ta oma ülesandeks kõigiti sobiv. Algselt oli kalmistu planeerimisel silmas peetud põhimõtet säilitada matmispaikadeks eraldatud kvartalite vaheradadel puutumatut metsamaastikku, kuid hiljem on matuste arvukuse kasvades sellest loobutud. Algsed vaheteed on hästi avarad. Osa kalmistu territooriumist üle Valdeku tee idas on säilinud veel puutumata ja korrastamata metsaalana. Seni kasutusel olevates kvartalites domineerivad kalmude asetus sirgetes ridades ja rangete betoonääristega ümbritsetud matmispaigad. Ka leidub Liiva kalmistul laiu kvartaleid reahaudadega, enamasti tundmatute surnute matmiseks.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Liiva kalmistu asub Tallinnas, aadressil Kalmistu tee 34, paiknedes Männiku tee ja Viljandi maantee vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu võeti kasutsele 1935. aastal. Esimesena on Liiva kalmistule D-kvartalisse, 28. jaanuar 1935, maetud tolleaegne Eesti Sotsialistlikku Tööparteisse kuulunud Riigikogu liige Hans Martinson. Kalmistu ametlik avamine leidis aset alles 22. septemberil 1935.</span>


source: A
code: 1082
name: Juudi era-humanitaargümnaasiumi hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 692-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juudi eragümnaasiumi hoone on neljakorruselise, üldjoontes L-kujulise põhiplaaniga, kaarja pikiosaga ja kõrge kelpkatusega. Tellistest koolimaja on uusklassitsistlikus raskepärases laadis, nagu 1920. aastate I poolel viljeleti. Hoonel on tihedalt ruudustatud aknad. Iseloomustavateks detailideks on katusekarniis ja Karu tänava poolsel fassaadil astmeline portaal. Põhikonstruktsioonid: betoonvundament, puidust toolvärgil plekkkatus, krohvitud tellisseinad, raudtaladel betoonist krohvitud vahelaed ning telliskorstnad. Korduvate remontide järel on enamus siseruume kaotanud ehitusaegseid detaile ja viimistluselemente.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Narva maantee, Jõe tänava, Aedvilja tänava ja Karu tänava vahelisel alal ning on kogu kvartali arhitektuurse ansambli keskne rajatis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitati juudi koguduse algatusel, arhitekt E. Jacoby projekti järgi, juudi eragümnaasiumks. Koolimaja valmis 1924. aastal.  Juudi eragümnaasium kasvas välja juudi algkoolist ja sai autoriteetseimaks juudi õppeasutuseks. II maailmasõja käigus kool suleti. II maailmasõja järel ehitati Aedvilja tänava poole kolmekorruseline, 1960. aasta stiilis, lameda katusega juurdeehitus, mis vana hoonet moonutab. Krundil asub ka koolimaja ja selle juurdeehitusega ühisesse arhitektuursesse ansamblisse kuuluv, aastatel 2006-2007 ehitatud, sünagoog. Hoone on tänaseni kasutusel õppeasutusena.</span>


source: A
code: 1083
name: Elamu 1912. a, kus 1934-1944 elas August Gailit
type: Elamu
alt_id: 775-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pika ja elavalt liigendatud tänavafassaadiga, kahesektsiooniline juugendpuumaja. Keskteljel tulemüüriga pooleks jaotatud hoone tänavapoolses osas olid suured vanni- ja teenijatubadega esinduskorterid, hoovi pool väiksemad elamispinnad. Säilinud on hoone üldmaht, jõuliselt juugendlikus laadis originaalsed peauksed, klombitud paekivist sokkel tänavafassaadil ja mõned sisetrepid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esialgse kavandi tegi arhitekt A. Uesson 1912. aastal. Ohtralt dekoreeritud fassaadilahenduses lähtuti Saksa juugend-arhitektuurist. Hoone pidi välimuselt meenutama mitmeid Uessoni poolt Kadriorgu kavandatud puumaju. 1913. aastal tellis omanik samalt arhitektilt aga uue fassaadi projekti. Dekoor oli nüüd tagasihoidlikum ja lähenes põhjamaisele juugendikäsitlusele. Katusekorruse lahenduses on ilmselt eeskujuks võetud vast-valminud “Estonia” teatri- ja kontserdimaja. Nõukogude ajal, nagu ka 1990. aastatel, on hoone juures tehtud mitmeid moonutavaid ümberehitusi.</span>


source: A
code: 1086
name: Jakob Westholmi poeglaste erahumanitaar-gümnaasiumi hoone, II maja, 1913. a.
type: ehitismälestis
alt_id: 496-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ebasümmeetrilise põhiplaaniga paest vundamendil keldrikorruse ja kahe põhikorrusega krohvitud puithoone. Esifassaadi teine korrus, mille tiibosad on pisut ettenihutatud, on liigendatud sümmeetriliselt kolmeks osaks, mida rõhutavad keskmise osa puidust rõdu ja katusel puidust viil. Hoone lõunaküljel asub paekivist tulemüür. Põhikonstruktsioonid: paest vundament, turbatäidisega puitsõrestikseinad, umbes 3/4 osas laudis kaetud värvitud krohviga, 1/4 osas värvitud laudis. Vahelaed puidust, keldrilagi betoonist. Toolvärk puidust tsinkplekkkattega. Telliskorstnad. Paest välistrepp. Aknad ja uksed puidust. Fassaadil säilinud ornamentaalse raamistusega pööninguaknad ja viilu ümaraken. Sobimatud: hoovipoolel asuv voodrilaudadega kaetud uks, sisehoovis betoonpostidele ja topelt T-taladele ehitatud avariitrepp, ja kirdeküljel keldrisissepääsu profiilplekist varikatus. Interjöör: seinad kaetus osalt puupaneelidega, osalt papi ja tapeediga. Puidust põrandad kaetud saepuruplaadi ja linoleumiga. Keldri betoonpõrand u 4/5 ulatuses kaetud algse kiviparketiga, ülejäänu 10x10 cm ja 15x15 cm keraamiliste plaatidega. Vahelaed krohvitud. Hoone tagumises osas kinnine paekivist trepikäik, krohvitud, värvitud. Paest trepiastmed rikutud kulumisjälgede tasandamiseks mõeldud kunstmassiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub endises Toompea eeslinnas, nn Kassisaba asumis, Kevade tänava ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jakob Westholmi poeglaste erahumanitaar-gümnaasiumi hoone on ehitatud 1913. aastal, ehitusinsener Karl Jürgensoni projekti järgi. Koolihoone ehitati Jakob Westholmi tellimusel tema erakooli jaoks ning see moodustab koos samaaegselt ehitatud kõrvaloleva elumajaga ühe kompleksi.  Alates 1923. aastast, mil paranes J. Westholmi kooli majanduslik järg, tehti hoones pidevalt väiksemaid ümberehitusi ja korrastustöid. 1930. aastatel hakkas J. Westholm kaunistama kooliruume ka originaalsete kunstiteostega. Pärast Jakob Westholmi kooli tegevuse lõpetamist II maailmasõja ajal, kasutati maja jätkuvalt õppehoonena. Täna tegutseb hoones Tallinna Kunstikool.</span>


source: A
code: 1087
name: Tallinna Toomkirik, 13.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 791-k; Arh. nr. 12
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pikihoone koos kolmikkonsoolidega ja nelinurkse kooriga valmib 1240-60. 13. sajandi lõpus ehitatakse kooriosa polügonaalseks ja lääneosa suurendatakse kvadraatseks. 14. sajandi alguses võlvitakse pikihoone astmeskirikuna ja varustatakse lääneservas keerdtrepi, empoori ja kabeliga. Samast ajast on pärit raidportaalid. 15. sajandil kesklööv kõrgendatakse basilikaalseks ja võlvitakse uuesti. 1684. aasta suures tulekahjus raid-dekoor suuresti hävib. 1778/79 ehitatakse barokne läänetorn, rekonstrueeritakse 15. sajandist pärit kabelid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõenäoliselt ehitasid taanlased esimese puitkiriku Toompeale kohe pärast Tallinna vallutamist 1219. Esimene kivikirik valmis piiskopliku toomkirikuna 1240 ja pühitseti neitsi Maarjale. See oli väike ühelööviline hoone, mille müüritise osi on säilinud koori ja käärkambri vahelises seinas. Kirikuhoone suurendamist alustati kooriruumist, mis omandas praegused mõõtmed 14. sajandi I pooleks. Seejärel alustati ka pikihoone suurendamist, mis sai põhiosas tänaseni säilinud kuju 15. sajandi keskel. 1684 tabas kirikut tulekahju, mis hävitas enamiku raiddekoorist ja sisustusest. 
Kiriku kantsli (1686) ja altari (1694-1696) on valmistanud Christian Ackermann. Praegune barokk-kiivriga läänetorn valmis 1778-1779 (arh. C. L. Geist). 
1927. aastast tegutseb kirikus luterlik Tallinna Piiskoplik Toomkogudus.</span>


source: A
code: 1088
name: Tallinna Metsakalmistu
type: Kalmistu
alt_id: A 1064-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algusest peale kujune Metsakalmistu senistest surnuaedadest erinevaks: see ei olnud seotud kiriklike kogudustega, majandas linnavalitsus ja kujunduses seati määravaks looduslikkuse järgimine. Metsakalmistu kujundusnõuded tekitasid algselt suuri vaidlusi ja etteheiteid. Nimelt keelati ristide, piirdeaedade, rantide paigutamine, maksimaalse kalmukivi mõõduks oli 80x50 cm. Kalmistul pidi säilima loodusliku metsa mulje, mis kehtib käesoleva ajani. Kujunduses on ka edaspidi välditud monumentaalseid hauasambaid. Tänapäeval on lubatud samba maksimaalne kõrgus 1,5 m, kuid hauaplatside ääristuse osas on nõutud looduslähedust - murupiirded, samblavaibaga katmine, lilledega ääristamine jne.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Metsakalmistu asub Tallinnas, Pirita linnaosas, Kloostrimetsa tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Metsakalmistu asutati avalikuks linnakalmistuks 1933. aastal, ametlik avamine toimus 1939. aastal. Esimesena maeti Metsakalmistule E. Vilde 1933. aastal. Metsakalmistul asub ka Eesti Vabariigi esimese presidendi Konstantin Pätsi perekonna matmispaik. Tuntud isikutest on surnuaiale maetud ka Lydia Koidula, A. H. Tammsaare, Johannes Kotkas, Paul Keres, Raimond Valgre, Georg Ots jpt. Metsakalmistule on hauaplatsid reserveeritud Teatrite, Spordi, Heliloojate, Kirjanike, Kunstnike, Ajakirjanike, Arstide, Arhitektide Liidu liikmetele, Memento liikmetele, soomepoistele, Vabadussõja veteranidele, teadlastele ning teistele avalikus elus tuntud isikuile.</span>


source: A
code: 1089
name: Elamu ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu ja Eestimaa Provintsiaalmuuseumi hoone
type: Elamu
alt_id: 808-k; Arh. nr. 2
same: A.1089
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Romantilise prantsuse stiilis aadlipalee fassaadid on paekivist ja tellisest. Fassaade kujundavad risaliidid, liseenid, petikpinnad ja konsoolrõdud ning nelinurksete, ümar- ja segmentkaarsete aknaavade vahelduv rütm. Pika Jala poolset korruse võrra kõrgemat fassaadi ilmestab kaarakende rida ja rõdu. Hoone fassaade lõpetab jõuline balustraad risaliitidelt tõusvate saledate ažuurselt lõpetatud tornikestega. Peasissepääs asub Kohtu tänava poolse eeshoovi poole pööratud fassaadis ning on kujundatud kolme kõrge ümara sillusega kaaravana. Algselt oli soklikorruse peal kaks elukorrust, all kelder mõne võlvitud ruumiga. Pööningukorrus on hiljem välja ehitatud. Samuti on ümberehituste käigus kohandatud keldriruumid raamatukogu tarbeks, ehitatud uus kivitrepp vasakusse tiiba ning viidud hoonesse elektrivalgustus ja keskküte. Hoone planeering on orienteeritud keskteljele. Hoone keskel on rikkaliku kujundusega vestibüül, kus on komposiitkapiteelidega pilastrid, plastilised figuurid, allegooriad uksepealsetes lünettides ning stukkvanikud ja pärjad laekarniisil. Saal asub vestibüüliga samal korrusel, mistõttu puudub palees tüüpiline esindustrepp. Saali seinu liigendavad kannelleeritud korintose kapiteelidega pilastrid. Saali lage katab rikkalik ornamenteeritud ja sügava profiiliga kassetteering. Säilinud on peeglid, tihedekoorsed kassettlaed ja must marmorkamin. Palee teisel korrusel asusid kahel pool keskset koridori magamis- ja lastetoad. Koridori lakke ehitati suur katuseaken. Erandlik oli pööningukorruse ainus väljaehitatud tuba, mille silindervõlvile on maalitud tähistaevas. Hoonekompleksi kuulusid poolteisekorruselised väravahooned, põhjapoolne tõllakuur ja lõunapoone tallihoone kutsari korteriga. Talli põhjaseina on müüritud keskaegne raidkivist hauaplaat.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone paikneb Toompea kaguserval, Kohtu tänava ja Pika jala poolse nõlvaku vahel. Peasissepääs asub Kohtu tänava poolse eeshoovi poole pööratud küljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Luksuslik elamu on ehitatud Berliinist pärit arhitekt Martin Philipp Gropiuse (1824–1880) kavandite järgi aastatel 1865–1868. Hoone tellijaks oli krahv Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg (1824–1899). Elamuga koos valmisid ka mitmed kõrvalhooned. 1899. aastal omandas hoone Eestimaa Rüütelkond, kes loovutas selle Eestimaa Kirjanduse Ühingule, kes 1911. aastal avas hoones tänase Ajaloomuuseumi eelkäia Eestimaa Provintsiaalmuuseumi. Eestimaa Kirjanduse Ühing teostas ümberehitused, mille käigus kohandati keldriruumid raamatukogu tarbeks, ehitati uus kivitrepp vasakusse tiiba ja seati sisse elektrivalgustus ja keskküte. Ümberehitustööd projekteeris Eestimaa kubermanguinsener arhitekt Erwin Bernhard (1852-1914) koos Tallinna linnainsener arhitekt Erich Jacobyiga (1885-1941). Pööningukorrus ehitati välja 1941. aastal arhitekt Karl Burmani (1882-1965) projekti järgi. 1946. aastal anti hoone Eesti NSV Teaduste Akadeemia käsutusse, kes hakkas seda kasutama Eesti NSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi töö- ja esindushoonena. Hoone restaureeriti 1988. aastal. Täna tegutseb hoones Eesi Teaduste Akadeemia.</span>


source: A
code: 1090
name: Vene-Balti laevatehase administratiivhoone 1913/15, kus alustas tööd esimene tehnikakõrgkool Eestis
type: ehitismälestis
alt_id: 820-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kolmekorruselise, U-kujulise, sümmeetrilise põhiplaaniga paeehitisega. Fassaadid on samuti sümmeetriliselt kujundatud, dekoratiivsetest elementidest torkavad silma kolm risaliiti. Hoone keskosas paikneb astmeliselt ahenev torn, mis oli omal ajal kasutuses kogu asulat varustava veetornina. Vundament ja seinad on paest; katus on puidust toolvärk, tsingitud plekist kattega, tiibosade terasfermidel klaas; korstnad on tellistest. Vahelaed on raudbetoonist, torni veepaak asetseb betoontaladel. Aknad on puidust, enamasti vahetatud, kuid algse ruudujaotusega, parema tiiva endises joonestussaalis on säilinud algsed aknad. Uksed on puidust, vahetatud, peafassaadi vasakus tiivas on säilinud tõenäoliselt algne tammepuidust uks. Interjöör – seinad on krohvitud ja värvitud, mittekandvad vaheseinad puidust, osades ruumides klaasitud vaheseinad. Vahelaed krohvitud ja värvitud. Põrandad kaetud laudise, parketi, vineeri, linoleumiga. keldripõrand betoonist. Trepid paest, tornis malmist. Torni ülemisele osale tehtud peale-ehitus, millega likvideeriti algne vaateplatvorm. Endiste joonestussaalide klaaskatused asendatud pleki (väljas) ja vineeriga (sees). Siseplaneeringus tehtud muudatusi mittekandvate vaheseinte lammutamise ja juurdeehitamisega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vene-Balti laevatehase administratiivhoone paikneb Kopli poolsaare tipu poole suunduva pika Kopli tänava lõpus, otse selle teljel ning moodustab kaugelt äratuntava maamärgina kogu endise laevatehase ja selle asula keskme.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud aastatel 1913-1915 Vene-Balti laevaehitustehase haldushooneks. Hoones paiknesid laevatehase direktori kabinet ja teenistujate tööruumid. Kolmandale korrusele, mis oli mõeldud ennekõike projekteerijatele, paigutati hoone külgtiibades suured, pikkade katuselaternate kaudu valgustatavad joonestussaalid. Tornis asusid jooniste paljundamisega seotud töökojad ja väike trükikoda, fotoateljee ning veepaak. 1920. aastatel olid administratiivhoone ruumidest kasutusel vaid osad ning 1930. aastatel olid mitmed ruumid kohandatud korteriteks. Peahoone teisel korrusel oli ka juhtkonna ja administratiivtöötajate söökla. 1931. aastal asus hoonesse Tallinna Tehnikum.1936. aastal asutati tehnikumi baasil Tallinna Tehnikaülikool. Aastatel 1933-1936 üüris majas veel ruume Tallinna Merekool. Nõukogude perioodil, kuni 1960. aastateni, oli endise laevatehas administratiivhoone kasutusel Tallinna Polütehnilise Instituudi peahoonena ning kuni 2009. aastani tegutses ruumides majandusteaduskond. Kui majandusteaduskond Koplist ära kolis, asusid hoonesse Eesti Mereakadeemia ja Eesti Merekool. Hoone on olnud pidevalt hooldatud ning on säilitanud oma funktsiooni õppeasutusena.</span>


source: A
code: 1091
name: Kopli kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 719-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Esialgne kalmistu maa paiknes ümbruskonnast veidi kõrgemal. Kalmistu ümbruses olid liigniisked alad, kus kasvasid lepad ja kased. 1774. aastal koostas arhitekt Johann Schultz kabelite asendiplaani, mis markeeris kalmistu esialgseid piire. Ainuke kalmistule suunduv värav asus põhjapoolsel küljel, praeguse Kopli tee ääres. Sellest väravast suundus läbi kalmistu põhja-lõunasuunaline peatee. Peateest lääne poole asus Niguliste ja ida poole Oleviste koguduse kalmistu. Koos kalmistu laiendamisega 19. sajandi II poolel rajati ka piirdeaed. Kalmistul asus üle 30 kabeli, millest vanim, parun Tiesenhauseni oma, ehitati 1777. aastal. Lisaks kabelitele oli kalmistule püstitatud rohkesti väärtuslikke monumente. Märkimisväärne osa hauamonumentidest valmistati C. Kopijowski kivitööstuses, mis asus Koplis ja alustas tegevust juba 1820. aastatel. Kopli kalmistu kujunes aja jooksul ka liigirikkaks pargiks. Tänaseks ei ole  algsest kalmistust praktiliselt midagi säilinud, kuna 1950. aastatel see likvideeriti ja asemele kujundati park.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kopli kalmistu asub Tallinnas, Põhja-Tallinna linnaosas, Pelguranna, Kopli ja Sirbi tänavate vahelisel alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1774. aastal eraldati Niguliste ja Oleviste kiriku kogudustele Kopli mõisa juures, kalurikülla suunduva tee äärde 2–3 ha suurune maatükk. Kopli kalmistu õnnistas 30. septembril 1774 sisse superintendent Gotthard Johann Jäger. Samal aastal toimus esimene matus. 1833. aastal otsustati laiendada kalmistut nii ida kui ka lääne suunas. Uus kalmistuosa õnnistati sisse 1842. aastal. Laiendusi tehti veel 1868. ja 1869. aastal, mil Kopli kalmistu omandas lõpliku suuruse: Niguliste koguduse kalmistu 4,33 ha ja Oleviste koguduse kalmistu 5,7 ha. 1930. aastate lõpuni oli Kopli kalmistu hästi hooldatud piirkond, kus viibis sageli palju rahvast, vaatlemas vanu kabeleid ja ilusaid hauamonumente. 1951. aastal kalmistu likvideeriti Nõukogude Liidu võimuorganite poolt ja kõik hauad tehti maatasa. Ümber maeti ainult kolm inimest: Eduard Bornhöhe, Netty Pinna ja Konstantin Türnpu. 1993. aastal võeti endine Kopli kalmistu looduskaitse alla. Aastail 2002–2006 rekonstrueeriti kalmistu ala arhitekt K. Lootuse projekti järgi Kopli kalmistupargiks. Kopli kalmistule on maetud mitmeid tuntud kultuuri- ja ajalootegelasi.</span>


source: A
code: 1092
name: Maja, kus elas aastail 1929-1934 Kristjan Raud
type: ajaloomälestis
alt_id: 41-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ühekorruselise, mansardiga ja kahe topeltärkliga elumajaga. Hoone vundament on paekivist, krohvitud ja värvitud. Seinad on saepurutäidisega sõrestik, millel püstlaudisest värvitud vooder, nurgalaudade ülemise osa saetud kaunistused imiteerivad kapiteele. Laudpõrandaga vahelagi seisab puittaladel. Katus on viilkatus, puidust toolvärk, katusekate ja sademete äravoolud on värvitud tsinkplekist. Telliskorstnad, krohvitud, korstnapitsid silikaattellistest. Aknad on puidust, värvitud, esimesel korrusel puidust luugid (tahvel- ja ribiluugid), tagafassadil katuseaken. Uksed on värvitud puit, peafassaadil puitkaunistuse ja diagonaalruudustikuga aknaga. Välistrepp on neljaastmeline, kaetud graniitplaatidega. Inerjööris on seintel laudisele kinnitatud liistmatil krohv, kipsplaat, värvitud papp, tapeet. Laed on värvitud papist või vineerist. Ahjud on algsed, esimesel korrusel valgetest, teisel korrusel tumepruunidest kahhelkividest.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinnas, Nõmme linnaosas, K. Raua tänava äärsel krundil, mida ümbritsevad teised individuaalelamute krundid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on valminud 1929. aastal ja selle on projekteerinud K. Raua eskiisjooniste põhjal arhitekt H. Johanson. Maja natsionaliseeriti 1950. aastatel ning võeti kasutusse linna üürimajana. 1980. aastate alguses tehti kapitaalremont arhitekt Krista Pihelga projekti järgi. 12. novembril 1984. aastal avati majas Kristjan Raua majamuuseum Eesti Kunstimuuseumi filiaalina.</span>


source: A
code: 1093
name: Maja, kus a. 1910-1949 tegutses vendade Parikaste fotoateljee
type: ajaloomälestis
alt_id: 498-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline katusekorrusega elamu Kullassepa ja Kuninga tänava nurgal, I korrusel äripind. 19. sajandi lõpul või 20. sajandi algul on hoone saanud eklektilise fassaadilahenduse, eriti peakarniisi kõrgusel, kus figureerivad mitmesugused gotiseeritud tornikesed, aknapealsed ja kaitsekäiku meenutav friis, mida on kasutatud ka korstnate kujunduses. I ja II korruse vahel on kahe profiilsimsiga lihtne vöönd. Hoone ülemise korruse kujundus pärineb 20. sajandist, mil segmentkaarsed aknad tehti kandiliseks. Hoone peafassaad on Kullassepa tänava poole, Kuninga tänavale jääb viiluga otsafassaad. Seinamaterjal on krohvitud pae- ja telliskivi. Hoonel on plekk-katus. Hoone välisuks pärineb 19. sajandi lõpust, samast ajast pärineb katuse harjakivi ja dekoratiivne haritornike. I ja II korruse vahel on kivitrepp, ülemiste korruste vahel puittrepid. II korruse interjööris on säilinud originaalahi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 15. sajandil ning 20. sajandi algul ümberehitatud. 1927. aastal rajati E. Habermanni (1884-1944) projekti järgi keldrisse uus vahesein. 1955. aastal lammutati K. Burmanni projekti järgi I korrusel äriruumide vaheline kapitaalsein.</span>


source: A
code: 1094
name: Elamu, 19. saj. lõpp, kus aastail 1931-1940 elas Anton Hansen-Tammsaare
type: Elamu
alt_id: 56
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sümmeetrilise põhiplaaniga kahekordne hoone. Peafassaad on rikkaliku kujundusega: keskosas sammastele toetuv balustraadiga rõdu, mida troonib katusel lai kolmnurkfrontoon; historitsistlik saedekoor. Hoone otsades paiknevad kahekorruselised verandad. Tagakülg on lihtsama ilmega. Katusekatteks valtsplekk. Siseplaneeringut on aja jooksul osaliselt muudetud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1870ndatel aastatel ja esmalt tunti hoonet Lutheri majana, hoone ümbruses laius Lutheri karjamaa. Hoone ehitaja, sakslane Aschenfrei avas esimesel korrusel restorani. 1918.aastal ostis maja Herman Soone. Lisaks Tammsaarele, on majas ajutiselt elanud ka Admiral Pitka. 1978. aastal, Tammsaare 100. juubeliks avati hoones muuseum.</span>


source: A
code: 1095
name: Maja, kus 1809-1902 tegutses esimene kutseline teater Tallinnas
type: ajaloomälestis
alt_id: 826-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone asub Nunne ja Laia tänava nurgal, peafassaadiga Laia tänava poole. Hoone on kolme ja osaliselt neljakorruseline kellerdatud ja pööningukorrusega kivihoone, mis on selge plaanilahenduse, avarate ning pidulikult kaunistatud ruumide, saalide ja trepikodadega. Hoonel on kaks kivist trepikoda ja üks nn lahtine trepp. Nii sise- kui välisviimistluses on rikkalikult kasutatud juugendstiilis ning historitsistlikke dekoratiivelemente (frontoonid, karniisid, pilastrid). Laia tänava poolsel fassaadil on taastatud kolmanda korruse sepisaknavõred ühe säilinud originaalvõre eeskujul, samuti on taastatud metallist lumetõke ning Lai tänava poolne personalisissepääsu tahveluks. Hoone juurde kuulub suur hoov sissepääsuga Nunne tänavalt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehk erinevate kinnistute ehituse kujunemislugu on algses perioodis üsna komplitseeritud. Esimesed ehitised tekkisid selle kohal 15. sajandil, kui 1491. aastal asus Lai ja Nunne tänavate nurgal Brandenburgi kõrts. 16.-18. sajandil mainitakse sellel krundil kolme kivist aita. 1765. aastaks on praktiliselt tühjale platsile ehitatud tagasihoidlik kahekorruseline klassitsistliku fassaadiga elamu, mida võib näha 1825. aastal valminud tänavavaatel. Seal asus 19. sajandi esimesel poolel esimene Tallinna teater. Hoone oli ümber ehitatud arhitekt G. Henningeni projekti järgi ja kujutas endast vanaklassitsistliku stiili näidet. 1809. aastal tehtud teatrisaali sisekujunduse autoriks on Carl Ludwig Engel (1778-1840). 1855. aastal teatrihoone põles ning 1859-1860. aastal taastati hoone arhitekt R. Knüpferi (1831-1900) juhendamisel. 1904. aastal toimus hoones taas tulekahju. Praeguseni säilinud kaht numbrit kandev, kuid arhitektuuriliselt üks hoone Lai tänav 1/3 Nunne 4/6 ehitati aastatel 1904-1907 arhitekt N. Thamme (1834–1907) projekti järgi Reval Aadlikogu Ühingu jaoks. Hoones asus ka Tallinna Heategev Selts. 1964. aastal oli hoones taas tulekahju, milles hävis praegu suure saalina kasutatava ruumi dekoor. Hoone trepikodasid, I korruse ja keldriruume on remonditud-restaureeritud 1990-ndatel aastatel. 2000-2001. aastal on koostatud projekt hoone suure saali rekonstrueerimiseks ning pööningu kasutuselevõtuks.</span>


source: A
code: 1096
name: Maja, kus 1870.aastatel tegutses laulu- ja mänguselts "Estonia"
type: ajaloomälestis
alt_id: 274-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lai 38 krundil paikneb nüüdseks ümber ehitatud endine suur linnakodaniku elamu (vanalinna inventariseerimise plaanil hooned A ja B) ning sellele erinevatel aegadel lisandunud õuehooned C ja D. Väikesesse siseõue pääseb peahoone edelaküljelt Laiale tänavale suubuva kangialuse kaudu. Hoov on kõigist ilmakaartest ümbritsetud hoonetega. Haljastus puudub.
Elamu on oma praeguses kujus kõrge viilkatusega kolmekorruseline kellerdatud maja, millele lisandub veel väljaehitatud katusealune. Maja välis- ja sisekandeseinad on laotud paekivist lubimördil. Hoone keskel asub 1928. aasta ümberehituse ajast pärinev modernistlik lai kivitrepp. Katus on kaetud S-kujuliste katusekividega. Esimese ja katusekorruse aknaid kaunistavad puittahveldistega ehisraamistused. Viiluseina, mille tipus asub tuulelipuga harjakivi, ehib kitsa petikniši motiiv. Fassaadi täiendavad dekoratiivsed sepisankrud. Hoovihooned on välisarhitektuurilt lakooniliste kahekorruselised hooned.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Tallinna vanalinna muinsuskaitsealal. Lai 38, end. kinnistu nr 142 hõlmab kompaktse krundi Laia tänava kaguküljel. Naabriteks on kirdes Lai 40 /end. kinnistu nr 143 ja edelas läbi kogu kvartali ulatuv Pikk 517end. kinnistu nr 40.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanimad kirjalikud teated Lai 38 (end kinnistu 142) kohal asunud kinnisvarast ulatuvad 1376. aastasse. Enne 1475. aastat on olnud kinnistu omanikuks ka maalija ja nikerdaja Clawes van der Sitoow, tuntud kunstniku Michel Sittowi isa ja alates 1489. aastast Peter Limbergh, Suurgildi olderman, seega enamikus üsna kaaluka positsiooni ja ka jõukusastmega linnakodanikud. Kes ja kunas neist Lai 38 elamu hilisgootika traditsioonide vaimus välja ehitas, ei ole teada. Oma tänasest tuntud mahus ja konfiguratsioonis valminud peahoone kujutas endast Tallinna hilisgooti elamuarhitektuuri klassikalist näidet, so. põhiplaanilt diele-dornse süsteemis ruumijaotuse, keldrisse paigutatud hüpokaustahju, eeskojast läbi korruste ulatuva mantelkorstna ja kaupade ladustamiseks mõeldud avarate ülemiste korrustega elamut. Kaubaluugiavadega fassaadiviil, eeskoja suured raidraamistuses aknad, seinakonsoolid, mantelkorstnasammas jms, mida ümberehituseelsetel fotodel näha võib, on vastavuses hilisel keskajal väljakujunenud arhitektuurste võtetega. 1558. aastal, mil raad ülelinnalise kinnisvarade hindamise korraldas, on Hans Eickholti maja Lai 38 kantud sellekohasesse loetelusse kui tema "uus maja Nunnade tänaval". Võib arvata, et tollal oli hoones jõutud lõpetada seda ajakohastanud ja sellisena interjööre puudutanud ümberehitused. Ajavahemikul 1667-1797 kuulus kinnistu Duborgide nimelise perekonna mitmetele esindajatele. Kinnistunumbrite andmisel tähistati Lai 38 krunt 1780. aastatel numbriga 142, mis ametlikus asjaajamises jäi käibele kuni 1940. aastani. 1928. aastal palub uus omanik Jenny Luberg luba Lai 38 kardinaalseks ümberehitamiseks. Seejuures märgitakse, et kuna maja on muinsuskaitse alla võetud, taotleti selleks Haridusministeeriumi muinsuskaitse osakonnast vastavat luba, mis ka saadi. Projekti koostas arhitekt Eugen Habermann, kes uues fassaadi lahenduses kasutas Tallinna hilisgootikas laenatud motiive. Ümberehituse käigus läks ajalooline interjöör suures osas kaduma, siiski on säilinud mõn maalingutega talalaed I korrusel endises dornses ja II korrusel kangialuse pealses ruumis, samuti mitmed seinamaalingu fragmendid. 1940. aastal hoone natsionaliseeriti. Sõja-aastatel elasid kõige ülemises korteris Henrik Visnapuu, kirjanduskriitik Erna Siirak ja ajakirjanik ning kunstikriitik Rasmus Kangro-Pool.</span>


source: A
code: 1097
name: Tallinna Oleviste kirik, 13.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 788-k; Arh nr. 39
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oleviste kirik oli keskaegse Tallinna suurim ehitis. Praeguse mahu ja hilisgooti ilme sai kirik 15. sajandil. Kiriku siseruum paistab silma kesklöövi suure kõrgusega (31 m) ja ilusate tähtvõlvidega kooriruumi pool. Kiriku torn koos sihvaka telkkiivriga oli oletatavalt 159 m kõrge, olles 1500. aasta paiku maailma kõrgeim. Oleviste kõrge torn hävis 1625. aastal välgust süttinud tulekahjus ja taastati madalamana 1651. aastal. Tänase kõrguse - 123,7 m - sai torn aastatel 1820-1840, mil 1820. aasta tulekahjus rängalt kannatada saanud kirik rekonstrueeriti ning Oleviste omandas tänase ilme. Kiriku ülesehitamisel ei lähtutud 19. sajandi I poolel valitsenud klassitsistlikus stiilist, vaid hoone rekonstrueeriti gooti stiilis. Kiriku arhitektuuri siiski teatud määral muudeti, näiteks müüriti kinni avad Maarja kabeli ja kiriku vahel. Hoone välismüürid varustati tugipiitadega ning kirikule ehitati idapoolne haritorn. Kiriku koori lõunaküljel paikneb 16. sajandi algul vahetult enne reformatsiooni ehitatud Maarja kabel, mis kuulub silmapaistvamate ja kaunimate hilisgooti ehitiste hulka Eestis. Maarja kabeli idafassaadil paikneb 16. sajandi algusest pärinev tiibaltari kompositsiooniga linnakodaniku-kaupmehe mälestusmonument.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tallinna vanalinnas, Pika ja Laia tänava lõpus, ulatudes läänetorniga Laiale tänavale, altarikooriga Pikale tänavale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oleviste kirik on nime saanud Skandinaavia päritolu pühaku, Norra kuningas Olaf II Haraldssoni järgi. Esimest korda on skandinaavlaste kaubahoovi juures asunud Püha Olavi kirikut mainitud 1267. Tollase kiriku täpne asukoht on teadmata, kuid tõenäoliselt paiknes hoone praegusest kirikust edela pool, Laia ja Laboratooriumi tänava vahelisel alal, ning rajati ilmselt juba 12. sajandil. Praegusesse kohta ehitati esimene kirik arvatavasti aastal 1330 - selle aastaarvu ja Püha Olevi kujutisega päiskivi avastati kirikust 19. sajandil toimunud ehitustööde käigus. Oleviste kirik oli 1524. aastani rooma-katoliku kirik, kus peetud esimestest evangeelsetest jutlustest sai Tallinnas alguse reformatsioon ning aastatel 1524-1950 kuulus Oleviste luteri kirikule (kuni 1940 saksa kogudusele). Alates 1950. aastast kasutab kirikut Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Liit. Oleviste kirikus pääsevad külalised kirikutorni ja selle vaateplatvormile, kust avanevad suurepärased vaated Tallinna vanalinnale ja selle ümbrusele.</span>


source: A
code: 1098
name: Hiiu babtistide kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: A 1066-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väike kalmistu on piiratud paekivipostidest ning sepisaiast kombineeritud piirdega. Kalmistul on levinud võte ääristada hauaplatsid betoonäärisega. Säilinud on mitmeid hauatähiseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub eramajade vahelisel alal, Hiiu Rahu kalmistu vastas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Baptistide kalmistu rajati 20. sajandi alguses ning kalmistul toimus viimane matmine 1950ndatel aastatel. Käesoleval ajal ei ole kalmistu kasutuses ning on suures osas rohtunud.</span>


source: A
code: 1101
name: Toompealinnuse, kubermanguvalitsuse hoone ja Riigikogu hoone kompleks, 1230-1935. a.
type: Linnus
alt_id: Arh. nr. 5, 805k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Toompea ordulinn koosnes väikesest linnusest ehk castrum minus´est ja suurest linnusest ehk castrum maius´est, millest viimane hõlmas tervikuna kogu Toompea kõrgendikku. Väikene linnus koosnes omakorda ristkülikukujulisest kaitsekastellist ning selle sisse ehitatud konvendihoonest. Linnuse kagunurgas on säilinud sihvakas ümartorn „Pikk Hermann“, loodenurgas pisem konsooltorn „Nooleteritaja“. Osaliselt on säilinud ka torn „Maakroon“ linnuse kirdenurgas. Kubermanguvalitsuse hoone ehitamise käigus lammutati neljas, linnuse kagunurgas olnud torn „Tõrju vaenlast“. Valminud esindushoone on tänaseni lossi peafassaadiks. Linnuse sisehoovi konvendihoone müüridele ehitatud Riigikoguhoone puhul on tegemist haruldase ekspressionistlikus stiilis parlamendihoonega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Toompea linnus on koos kubermanguvalituse ja Riigikogu hoonega on üks Eesti vanemaid ja suuremaid arhitektuuriansambleid. Esimene paest kaitse- ning vahitorn püstitati samas paiknenud muinaslinnuse kindlustamiseks tõenäoliselt juba 1120. aastatel. 13. sajandil ja 14. sajandi alguses täiustati linnust nii Mõõgavendade ordu kui Taani kuninga korraldusel. Jüriöö järel jätkati linnuse täiustamist Liivi ordu juhtimisel. 16. sajandi keskel sai linnusest Rootsi võimu sümbol, kelle ajal ehitati linnusesse lääneossa Riigisaali hoone. Põhjasõja järel seisis linnus kasutuseta, kuni 18. kolmandal veerandil lammutati Riigisaali hoone ja rekonstrueeriti linnuse idatiib kubermanguvalitsuse hooneks. 19. sajandi viimasel veerandil ehitati osa linnusest ümber vanglaks. 1917. aasta revolutsioonis süüdati linnuse vangla kui Vene võimu sümbol. Aastatel 1920-22 püstitati vanglamüüridele Riigikoguhoone.</span>


source: A
code: 1102
name: Aleksander Nevski peakirik
type: ajaloomälestis
alt_id: 794-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur ja rikkalikult dekoreeritud historitsistlikus segastiilis õigeusu kirik. Kunstiliselt ja alajooliselt väärtuslikeimad on kirikus ainulaadsed mosaiikpannood sissekäikude kohal (autoriks Aleksandr Frolov) ja kaitsepühak Aleksander Nevskile pühendatud lõunapoolse trepi kohal. Samuti Veronika rätt peasissekäigu kohal. Katedraalis on võimas kellade ansambel – 11 kella, Tallinna suurim kirikukell asub nurgatornis, kaaludes 15 tonni. Kirik oli mõeldud 1500 inimesele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Püha Aleksander Nevski katedraal (ametlikult Tallinna Neeva vaga õigeusulise suurvürsti Aleksandri peakirik, lühendatult Neeva Aleksandri peakirik) on õigeusu kirik Toompeal ajast mil Eesti kuulus tsaaririigi koosseisu. Ehituse suurim eestvedaja oli selleaegne Eestimaa kuberner vürst Sergei Šahhovskoi, kes ajas aktiivset venestamispoliitikat. Ehitust toetas ka keiser Aleksander III. Kirik ehitati aastail 1894–1900 arhitekt Mihhail Preobraženski (1854-1930) projekti järgi. Eeskujuks olid Moskva ja Jaroslavli XVII sajandi kirikud. Hoone ehitati kohta, kus enne oli aed, mille keskele rüütelkond tahtis paigutada Martin Lutheri ausammast. Ajalooliselt on üritatud leida erinevaid võimalusi kiriku lammutamiseks.</span>


source: A
code: 1103
name: Elamu 18.-20. saj., kus 1919-1929 asus Riigivanema residents
type: Elamu
alt_id: 829-k;11
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lossi platsi idaküljel asuv 2-korruseline viilkatusega ehitis. Peafassaadi liigendavad lamedad liseenid ja simss, fassaadi keskosa rõhutab lai frontoon. 1920.-ndatel aastatel lisati peaukse ette neljale sambale toetuv metallvõrega rõdu. Omaette hooneosa moodustab Pika jala poolne põhjatiib. Pikka, keskosas kahe võlvitud kangialusega ehitist liigendavad otstes katusepinnast kõrgemale kerkivad kolmnurkfrontoonid. Põhiosa siseplaneering on mõneti ebareeglipärane, elamu keskel asunud mantelkorstna osad viitavad barokile. Algne sisekujundus on hävinud, tähtsamad esindusruumid (uus trepikoda, klassitsistlikud stukkdekooriga saal jm.) paigutati 1818. a. rajatud uude tiibhoonesse. Vanas elamus on üks ruum hoone loodenurgal I korrusel arvatavasti 1892. a. saanud rikkaliku neorenessanss-stiilis sisekujunduse - tiheda ornamentikaga nikerdatud seinapaneelid, intarsiatehnikas uks laia nikerdraamistuse ja supraportiga, parkettpõrandad, kassettlagi, kamin jpm. Majas on säilinud puutreppe mitmest ehitusperioodist, stukklagesid, lihtsa nikerdusega barokseid (18. saj.) ja geomeetrilise liistkujundusega hilisklassitsistlikke uksi (19. saj.), kaks inglise päritoluga põrandakella (18.-19. saj.). Klassitsismiperioodil elamu taha õue lõunaseina rajatud talli asemele ehitati 1888. a. praegune kahekorruseline elamu, millel on kauni otsaprofiiliga sarikad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone rajati 18. sajandi alguses, praeguse suuruse ja ilme sai 18. sajandi lõpus. Pika jala poolne põhjatiib sai praeguse kuju kahe kinnistu liitmisel 1818. a. arh. Fr. Schatteni kavandite järgi. Aastatel 1919–1929 asus hoones Eesti Vabariigi riigivanema ametielamu. Tänapäeval asub hoones Saksa suursaadiku residents.</span>


source: A
code: 1105
name: Tootmishoonete kogum Maakri tänaval ja kus a. 1908-1921 asus Tallinna Jaani koguduse kool
type: ehitismälestis
alt_id: 502-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algne madal  puithoonestus asendati 20. sajandi esimesel kümnendil Maakri tänava ääres uhkete kolmekorruseliste kivimajadega ning see tänavalõik omandas historitsistliku ilme. Hooned projekteeris Jacques Rosenbaum. 1909. aastal projekteeris ta Maakri tn 19 olemasolevate kivihoonetele (endine sepikoda ja elamu) peale teise ja mansardkorruse ning ehisfrontooniga juurdeehituse Maakri tänava joonele puithoone asemele. Raskepärane vorm ja aknaraamistused viitavad neo-barokile. Kahelt poolt raamivad frontooni suured konnakarbid, voluudid on aga stiliseeritud nurkseiks, vihjates juugendile. Maakri tn 19 historitsistlikus fassaadis on ka neo-renessansi vormivõtteid nagu avade horisontaalne rütm, krohvitud pindade rustika. Maakri ja Tornimäe tänavate madala puithoonestuse asemele kavandas J. Rosenbaum kaks kolmekorruselist kivihoonet, mis moodustavad ühe pika tervikliku fondi ja kus mänglevalt vahelduvad pae- ja tellismüüritis ning krohvipinnad. Maakri ja Tornimäe tänava nurgahoone fasaaadis domineerivad uue ajastu tööstusehitisele omased tiheda raamijaotusega võlvsillustega suured aknapinnad ning üksteise kohal asuvaid aknaid ühendavad punastest tellistest petik-kaaristud. Sellel hooneosal on arvatavasti 1960. aastatel Maakri tänava poolses osas välja ehitatud katusekorrus. Tornimäe ja Väike-Pääsukese nurgal on säilinud 19. sajandi lõpukümnenditel rajatud vabrikuhooned, mida on vastavalt vajadusele aegade jooksul ümber ehitatud. J. Rosenbaumi projekteeritud võib olla ka Pääsukese ja Väike-Pääsukese nurgale jääva 19. sajandi lõpukümnendi paekivist tehasehoone rekonstruktsioon aastast 1910.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Maakri tänaval, Tallinna Kesklinna linnaosas, ajalooliselt kujunenud liitkrundil, mis haarab terve kvartali Maakri, Tornimäe, Väike-Pääsukese ja Pääsukese tänavate vahel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tootmishoonete kogum Maakri tänaval paikneb Tallinna endises Tartu mnt eeslinnas, mis jääb vanalinnast kagusse. Läbi vaadeldava ala jooksis Härjapea jõgi oma mitme väiksema haruga. Härjapea jõgi oli algselt veerikas ning selle veejõul töötasid mitmed veskid. 1870. aastatel läks kinnistu nr 946 (Maakri, Tornimäe ja Väike-Pääsukese tänavate vahel) ostu teel W. Grünwaldile, kes rajas moodsa sisseseadega nahaparkimise töökoja, mis alustas tegevust 1877. aastal. Juba 1878. aastal rajati Maakri tn 21 uus tehasehoone arhitekt Erwin Bernhardi projekti alusel ning töökoda nimetati Theodor Grünwaldi nahavabrikuks. Maakri tänava ääres asusid neli puidust elamut ja kuuri (abihoonet), tehasehooned jäid Tornime tänava äärde ja kinnistu keskele ning Väike-Pääsukese tänava poole avanes aed. 1881. aastal ehitati arhitekt Christoph August Gableri projekti järgi Tornimäe tänava äärsele tööstushoonele kinnistu keskele jääv kahekorruseline tiibehitis. Insener A. Mickwitzi 1883. aasta projektiga ehitati ümber Maakri 21 tänava äärsed kahekorruseline puitelamu ja ühekorruseline abihoone. Suured muutused Grünwaldi nahavabrikus toimusid 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. 20. sajandi alguses tegutses Maakri tänaval ka Jaani koguduse kool, mida juhatas H. Kubu ning mis oli esimene eesti õppekeelega algkool Põhja-Eestis. 1921. aastal moodustati Nahatööstuse Aktsiaselt "Union", kelle omandusse läks ka endine Grünwaldi nahavabrik, mille juurde rajati jalanõudevabrik. Pärast II maailmasõda jätkas vaadeldava kinnistu hoonetes tegevust Naha- ja Jalatsitööstuse Kombinaat "Kommunaar", 1977. aastal anti hooned üle nahakombinaadile "Linda". 2016. aastal ehitati endisele Grünwaldi naha- ja jalatsivabriku hoonele peale kardinaalselt suurem hoonemaht.</span>


source: A
code: 1106
name: II maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 720-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sakslaste "Kangelaskalmistu" hävitati 1945.a. Praegu osaliselt Maarjamäe memoriaali all. 
12. oktoobril 1995. a sõlmiti Eesti Vabariigi ja Saksamaa Liitvabariigi vahel kokkulepe, millega Eesti valitsus andis Saksamaa valitsusele õiguse omal kulul korrastada ja korras hoida Eestis asuvaid saksa sõjahaudu ja sõjaväekalmistuid (vt Riigi Teataja II 1995, 41, 177). Saksa sõjaväekalmistu taastati ka Maarjamäel Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidu eestvedamisel (Volksbund Deutsche Kriegsgräberfürsorge e. V).
Saksa sõjaväekalmistu) ja Maarjamäe memoriaali juurde rajati 2001-2004.a 1944.a kaitselahingutest osavõtnud väeosade mälestusväljak 20. Eesti Relvagrenaderide Diviisi Veteranide Ühenduse eestvedamisel. Tallinna linnalt saadi mälestuväljaku rajamiseks toetust 200 000 krooni. Töö kogumaksumuseks oli 1,3 miljonit krooni.</span>


source: A
code: 1107
name: Tallinna piirikivi
type: ajaloomälestis
alt_id: 15-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on mureneva struktuuriga nn rabakivi tüüpi kiviga, mille pealispind mitmes kohas murenenud ja pragunenud, edelapoolsest nurgast on aga lahti murdunud ja ära veetud suurem tükk. Tegelikult on see polüfunktsionaalne muistis, kuna lisaks kivi kõrgeimal N-poolsel nurgal olevale ristile (piirikivi tunnus) on tal ka üks lohk (väikeselohulise kultusekivi tunnus), mis paikneb enam-vähem kivi pealispinna keskel kõrgemal harjal.  Kivi ümbrus on täis olmeprahti, tema põhja- ja läänekülg on soditud graffitiga. Pikkus O–W 2,9 m, laius N–S 2,7 m, kõrgus 2,3 m. Kaitsetähis puudub.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kivi paikneb Mustakivi tee ja Mahtra tn elumajade vahele jääval kolmnurksel haljasalal. Mahtra tn 12 maja loodenurgast jääb kivi u 47 m loodesse Mustakivi teest u 75 m ida poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väikeselohulised kultusekivid (tänapäevane termin: lohukivi) on suuremad või väiksemad rändrahnud, millesse on tehtud üks või mitu peamiselt ümmargust (harvem ovaalset) lohku. Nende läbimõõt on tavaliselt 3–10 cm, sügavus 0,5–5 cm, lohu põhi on enamasti kausikujuliselt kumer. Lohkude tegemine kividesse ja kaljudesse on kultuurinähtus, mis on tuntud üle maailma. Skandinaavias hakati lohke kaljudesse tegema juba nooremal kiviajal, peamiselt siiski koos kaljujooniste tegemisega pronksiajal. Eestis teatakse lohukive umbes 1750. Kõige rohkem on neid Põhja-Eestis, vähem Saare- ja Läänemaal ning vaid üksikuid Lõuna-Eestis. Nende dateerimine on problemaatiline: lohu enda vanust ei saa määrata ja lohukivide ümbruse uurimisel leitav ei pruugi olla seotud konkreetselt lohkude tegemisega, küll aga kasutamisega. Siiski on Eesti lohukive peetud pronksiaegseks või eelrooma rauaaegseks kultuurinähtuseks, kuna need esinevad peamiselt samadel aladel, kus kivikirstkalmed. Lohkude tegemist kivisse seostatakse viljakusekultusega, sest kivid paiknevad toonasele maaviljelusele sobilikes piirkondades. Tallinna piirikivideks nimetatakse looduslikke või kunstlikke märke, millega on looduses tähistatud linnasarase piiri Enamasti kasutati selleks looduses leiduvaid kive (sh lohukive), millesse raiuti rist või mõned muud märgid.</span>


