# places

source: A
code: 3094
name: Elamu Vabaduse väljak 10 äriruumidega, 1936.a.
type: Elamu
alt_id: 124
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vabaduse väljaku põhjaküljel domineeriva seitsmekorruselise funktsionalistliku äri- ja eluhoone on monoliitsest raudbetoonist. Suurejoonelise hoone fassaade katab ülaosas Saaremaa dolomiit ja I korruse osas lihvitud must graniit.Hoone üks külg ulatub Harju tänavani ja tagaosa Müürivahe tänavani, kust avaneb läbi linnamüüri esinduslik sissepääs restorani. Hoone sees on tehtud aja jooksul hulgaliselt ümberehitusi, kuid fassaadid on säilinud algsetena. Suurimad ümberehitused on toimunud I, II ja keldrikorrusel. Mõne aasta eest likvideeriti kohviku esinduslik peatrepp ja asendati tagasihoidlikumaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone projekteeris 1934. aastal arhitekt Elmar Lohk, valmis 1937. aastal. Hoone tellis Eesti Esimene Kindlustusselts “Maja”, kuid siin asusid ka tuntud kohvik “Kultas”, mitmesugused bürood ja korterid.</span>


source: A
code: 3095
name: Elamu-haldushoone Valli t.4, 1924-1925.a.
type: Elamu
alt_id: 108
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neoklassitsistlik tugevate juugendsugemetega ärihoone korterelamu, mille tänava-äärsetes I korruse ruumides asuvad kauplused. Ehitis asub endise Viruvärava veskitiigi kohal Hinke kaistetorni kõrval. Hoone peafassaad Valli tänava poole on kujundatud sümmeetrilisena. Jäljendades klassikalise arhitektuuri fassaadijaotust on I korruse seinad kujundatud graniitkivist rustikas ja neljal järgneval korrusel on aknavahed kujundatud pilastritena. Viiendal korrusel on reljeefed figuurkujud. Sissepääsu koht hoone keskel on esile toodud arhitektuursete vormidega järgnevatel korrustel. Algselt viiekorruselise hoone kõige esindulikum korter asub viiendal korrusel, mille kujundus on luksuslik. Kasutatud on stukkdekoori, kassetvõlve, girlandraamistuses reljeefe jne. Esinduslikemat ruumi kaunistab lünettmaal. Hoones on säilinud lisaks viimase remondi ajal ehitatutele ka kolm reljeefsete kahlitega juugendkujundusega kaminat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Autoriks  on arhitekt Aleksander Vladovsky, kelle projekti järgi ehitati hoone 1925.aastal. Üks väheseid suurlinna hooneid, mis ehitati 1920ndate aastate Tallinnas.</span>


source: A
code: 3096
name: Tallinna pakkhoone, 1655-1656.a., 20.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 111
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nn „pakkhoone“ pärineb 15.–17. sajandist. Tänavalõik, kus Vanaturg 1 asub, paikneb Raekoja taga ja on linnaehitusajaloo ning arhitektuurimälestiste seisukohalt äärmiselt huvipakkuv, kuivõrd keskajal jäi siinne hoonestus linnalise elu keskusesse. Vaadeldaval hoonel on säilinud 17. sajandi ehitusetapist üldgabariidid ning dekoratiivseid detaile: harjakivid mõlemal viilul, tuulelipp, vintskapid, luugi- ja valgusavad, dekoratiivsed reljeefkivid Raekojapoolsel fassaadil. Samal fassaadil on ka raidraamistusega ukse- ja aknaavad. Hoones on suurel määral säilinud keskajale iseloomulik arhitektuurivõtestik: võlvlaed, tänavaäärne müüritrepp ja välisel vaatlusel nähtavate detailidena raidportaalid esimesel ning teisel korrusel uksesulgur jm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kinnistul Vana turg 1 mainitakse olemasolevate ürikuliste andmete põhjal 14. sajandi teisest poolest kivist aidahoonet. Tõenäoliselt oli praegusel kinnistul mitu hoonet, mille asemel hiljem ehitati üks suur. 19. sajandi keskel täitis antud hoone aidahoone või laoruumi funktsioone, vähemasti ülemistel korrustel. Esimese korruse ja keldrikorruse ruume on juba varakult kasutatud poeruumidena, see traditsioon pärineb Vanaturu ääres juba 14. sajandist. Ehituslike muudatustena saab välja tuua teise ja kolmanda korruse välja ehitamise praegusel kujul, uute uste- ja aknaavade vormistamine olemasoleval kujul on toimunud 19. sajandi ja 20. sajandi vahetusel.</span>


source: A
code: 3097
name: Elamu ja ait Vana turg 6/ Viru t.2, 14.-15.saj.,19.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 112
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on Tallinna vanalinnale iseloomuliku liithoonega, mis on kujunenud mitme varasema hoone kokkuehitamise tulemusena. Olemasolev hoone on osalt ühe-, osalt kahe- ja kolmekordne ehitis. Peahoone tänavafassaad on säilitanud gootipärase üldilme, mida moonutavad esimese ja teise korruse osas ümberehitatud või uued sissemurtud avad (uksed, aknad). Kolmandal, neljandal korrusel liigendavad seinapinda vaid raidkivist piitadega kaubaluugid ja valgusavad. Hoone gootistiilis viilu ääristavad baroksed viilulauad ja lõpetab samast stiiliperioodist pärinev harjakivi. Hoone hoovifassaadil viil puudub ning katus lõpeb kelbaga. Katus on kaetud S-kiviga. Hoone seinad on põhiliselt ehitatud paekivist, kogu ulatuses kellerdatud. Tänavapoolne osa on kasutusel kolmekordsena, hoovipoolne kahekordsena. Hoones paiknevad restoran, kauplus, administratiivruumid. Peahoonet ühendab hoovimajaga ühekordne kitsas hooneosa. Hoovimaja on hoovi küljele jäävas osas kahekordsena, hoovi lõpus aga kolmekordne ehitis. Hoovimajad on pultkatustega, kattematerjaliks S-katusekivi. Külgtiivas moodustab osaliselt väljaehitatud kolmas korrus avara pööninguruumi. Valdavas osas on tegemist paekiviehitisega, mis on kellerdatud vaid ühe- ja kahekordse hoovi küljele jääval osal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Algselt põhiplaanilt kaheruumiline kivist elamu ehitati 1430. aastate esimesel poolel. Hoone on säilitanud suhteliselt terviklikult oma ehitusaegse arhitektuurse ilme käesoleva ajani. Sellele hoonele eelnes samal kohal asunud 14. sajandil ehitatud puust elamu, mille kivist vundamendi osi leidub praeguses kivihoones. Hoone oli algselt kolmekordne. Esimesel korrusel asus kaks ruumi: diele ja dornse. Nende kohal asus kaks laokorrust. 17. sajandil toimusid ruumide moderniseerimised, millele viitavad dornses läbi viidud väliuurimistel saadud andmed. Sellisena oli hoone säilinud veel 1825. aastal.</span>


source: A
code: 3098
name: Elamu Viru 20 hooviansambliga, 15.-19.saj.
type: Elamu
alt_id: 113
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline hilisgooti algselt diele-dornse skeemiga elamu. Keldrikorrusel on säilinud raidraamistusega akna- ja ukseavad, osa kerishüpokaustist jm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamut mainitud 1398. aastal. 1472. aastal oli sel Viru tänavalt kaarjalt Müürivahe tänavale ulatuval kinnistul tõenäoliselt kahe laokorrusega väike kivielamu ning hoovil majapidamishooned (tallid, aidad, eluhooned). 19. ja 20. sajandi ümberehitustega muudeti see algselt rohkete raidkivikonstruktsioonidega elamu lihtsaks ja dekoorivaesemaks. Tallinnale tüüpilist vana fassaadikujundust tunneme 19. saj. jooniste ja maalide järgi: kitsas viilfassaad, keskel teravkaarportaal ning kaks kaubaluugiava, diele avarad aknad mõlemal pool portaali, kusjuures portaalitsooni ja I korrust raamistavad raidkiviliistud analoogselt nt Vene 17 ehitisega. Plaanilahendust muudeti 19. sajandil ning praeguse üldlahenduse sai see 1902. aastal arhitekt K. Wilckeni projekti järgi. Hoovilt pääses Müürivahe tänavale. Tagamaja ja teiste hoovimajade ehituskonstruktsioonid ja detailid pärinevad valdavalt 18.-19. sajandist.</span>


source: A
code: 3099
name: Elamu Vene t.6 hooviansambliga, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 114
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>15. - 16. sajandi ehitustegevusele viitavad hoovi lõpus olevate majade keldrid, müüritrepp, mantelkorsten, raidraamistusega avad, raidkonsoolid ja talalaed. Üks hoonetest on kahekorruseline, keldriga. Tähelepanuväärne kolmekorruseline hoone on kahe keskaegse maja - elamu ja aida kokkuliitmise tulemus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ainulaadne vanalinna hooviansambel mitmest (15. - 18. saj.) ehitusperioodist hoonetega. Pikal ja suurel kinnistul on ümber hoovi 11 maja. Tähelepanu väärivad mitu keskaegset, paljude vanade konstruktsioonide ja detailidega väikeelamut. Suuremad ümberehitused on olnud neorenessanss-stiilis kujundus (1852. a., Chr. A. Gabler), I korruse (1930. a., E. Habermann) ja III korruse väljaehitamine (1939. a.). Hoovimajade omanike hulka on kuulunud bürgermeister Rotgherus de Lapide, raehärra Conradus Kegheler, kullassepp Herman van Corne, Mustpeade vennaskonna liige Hans Luhr, tuntud Nottbeckide perekond, raehärra August Heinrich Koets ja parun Victor Maydell.</span>


source: A
code: 3100
name: Elamu Vene t.10 hooviansambliga, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 115
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vaatamata sellele, et 1872. aasta ulatusliku ümberehitusega on hoone kujundatud neorenessanslikuks 3-korruseliseks kivimajaks, on hoone säilitanud hiliskeskaegsele diele-dornse tüüpi elamule omase kaheruumilise põhiplaani, suure osa välismüüristikust ning keldrikorruse. Ümberehitusel tehti Tallinnale tüüpiline raidraamistuses kaubaluugiavade ja paljude tuulutuspiludega kõrge viifassaad madalamaks ning teravkaarne peaportaal, ümarkaarne raidkivist väravaportaal, diele suur aken jm. asendati trafaretsete kandiliste avadega. Fassaad liigendati horisontaali rõhutavate simssidega, aknad ümbritseti jõulise profiilraamistusega, kusjuures peakorruse aknaid kaunistavad pealmikliiste toetavad akantusega ornamenteeritud voluutkonsoolid, õrnad rosetikesed nende vahel ning dekoratiivsed ehispinnad akende all. Räästajoonele paigutatud metallist ehisvõre on hävinud. Laokorrustele ehitati eluruumid, kus on säilinud üksikuid stukkdetaile samast ajast. Keskaegseid konstruktsioone ja raiddetaile on rohkesti säilinud keldriruumides (teravkaarportaal, aknaid, kivikonsoole, paeplaattalalaed jm). Säilinud on ka kangialuse hoovipoolne kaarava ning dekoratiivseid raidkive ja sepisankruid hoovifassaadidel. Hooviansambel Vene tänavalt Müürivahe tänavale ulatuval krundil on valdavalt 18. sajandi ilmes, piklikul kahekorruselisel hoonel krundi keskosas on aga palju keskaegset (mantelkorstna kehand, kaarportaal, müüritrepp, konsoole jm.).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamut on mainitud esmakordselt 1374. aastal. Ulatuslik ümberehitus (F. Kordes) võeti ette 1872. aastal. 1872. aastani muutumatult püsinud diele poolitati fassaadiga paralleelse kiviseinaga, barokne puutrepp likvideeriti ning mantelkorstna asemele rajati uus trepikoda.  Allkorruse aknaid suurendati 1924. aastal.</span>


source: A
code: 3101
name: Elamu Vene t.12 hooviansambliga, 15.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 116
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kinnistu nr 237, Vene tn 12 asub all-linna idaosas, kvartalis nr 29. Paikneb väga pika ja kitsa lõiguna Vene ja Müürivahe tänavate vahel, asudes dominiiklaste kloostri hoonetekompleksi vahetus naabruses. Kinnistu hoonestus koosneb tüüpilise hiliskeskaegse plaanilahendusega peahoonest ning piki kitsast hoovi reas asuvatest õuehoovidest, mis asuvad kõrval asetseva dominiiklaste kloostri kontraforsside vahel, omades ka osaliselt nende konstruktsioone. Hoonete peafassaad on pööratud Vene tänava poole. Vaadeldav hoonestus ei ole säilinud päris algsena, nende praegune ilme on kujunenud korduvate, kas siis osaliste või täielike ümberehituste tulemusena. Peahoone on tüüpiline hiliskeskaegne hoone, põhiplaanis on selgesti loetav 15. sajandi Tallinna elamuile tüüpiline diele-dornse süsteem. Hoone Vene tänava poolne peafassaad on üldjoontes säilitanud oma kõrge viilu. Ebasümmeetriline  luugiava paigutus selles ning sõõrpetikud viitavad päritolule 15.–16. sajandist, mil Tallinna elamut iseloomustas kõrge viiluga fassaad. Fassaadid on kujundatud hiljem historitsistlikus stiilis. Tänaseni on hoone püsinud oma algses kujunduses ja mahus, küll aga on katusel nn härjasilm uugid, mis ei pärine hoone ehitusaegsest perioodist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1505. aastal seoses kinnistu üleminekuga uuele valdajale, mainitakse antud elamut kinnistu-raamatus koos kiviaitadega õuevärava juures. Esimesed sissekanded arhiivimaterjalides on Vene tn 12a elamu kohta 1884. aastast, mil omanik K. Koch esitab palve hoonesse kanalisatsiooni sisseviimiseks. 1825. aasta linnaplaanil on aga näha, et õueala ja hoonestus antud asukohas puudusid. 1875. aastal on hoone ilmselt ehitatud muistse kloostri kalmistule, kirikuesisele aiaplatsile. Esimene suurem ümberehitus, õigemini hoone kohandamine uuele maitsesuunale toimus renessansskunsti perioodil 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi alguses. Siis kaunistati viilu luugiava ümarkaarsete, maskide ning teemantkvaadritega kujundatud raidportaalidega. Samast ajast peaksid ka olema vestibüüli seinu katvad ornamenteeritud, polükroomsed puitpaneelid. Enam-vähem praegusele vastava ilme võis peahoone saada 18. sajandi lõpu poole. Fassaadid on kujundatud historitsistlikus stiilis,  kui toimusid siseruumide ümberplaneerimised, millega seoses muutusid ka esimese korruse aknaavad usteks. Hoone fassaade on remonditud 2002. aastal.</span>


source: A
code: 3102
name: Elamud Vene t.17, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 118
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline elamu. Majas on säilinud vanad 14.–15. sajandi ehitustraditsioone järgivad keldrid, kust leiab keskaegsele Tallinnale tüüpilisi ehituskonstruktsioone – paekiviga kaetud talalaed, kalorifeer- kütteseadme säilmed, keldrikaev, väike kamin. Hoone portaali kohal on kvaadritest ehissein, mida raamistavad turbad ja rõhtne kiviliist. Kompositsiooni täiendab eeskoja profiilkividest ristjaotusega paarisaken. Dielel on tavakohane ruumilahendus: ühel pool nurgasambale toetuv mantelkorsten, vastaspoolel viib ülemisele korrusele kivist keerdtrepp, samuti asub dieles esinduslik barokiaegsest ümberehitusperioodist pärit paraadtrepp. Märkimist väärivad profileeritud seinaturp akna silluskaarte all ja kaldteega kaubaluuk läbi keldritrepi seina. Erakordselt detailirikkad on mantelkorstna sammas ja konsoolid. Kaheksatahulisel kapiteelil on gooti shriftis tekst: Kristus Maria Johannes Anno Domini 1506, korstnakere kandepalgi seinakonsoolidel omanik Viandti ja tema abikaasa peremärkidega vapikilbid. Profileeritud keskpiilar diele ematala all pärineb Linnamuuseumi raidkivikogust. Kambriseina voltnikerdustega paneelid on 16. sajandi lisand. Diele aknad olid raidraamistuses ja trellitatud ning koosnesid tinaraamides asuvatest väikestest ruudu- või rombikujulistest klaasruutudest. Dornses on keldri müüritrepil säilinud rikkaliku varvistikkompositsiooniga ja Viandti perekonnavappidega siseportaal aastast 1513. Elamu interjööre on alates barokist kaunistatud maalingutega. Eksponeeritud on talalae originaalsed ornamendimaalingud III korruse nurgaruumis ja hiinapärased piltmaalid dornse tiibukse tahvlitel. Algse sisekujunduse nõudlikkusest kõnelevad stukist ja krohvist laekaunistused II korruse hoovipoolses ruumis. Tähelepandav on puidust katusekonstruktsioon. Pühavaimu tänava fassaadil on avatud mitmeid keskaegseid raiddetaile.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanim teade kinnistu hoonestusest pärineb 1363. aastast. Vene tänava poolse elamu dornse all keldrikorrusel on säilinud algne vanim ehitusosa - väike, tõenäoliselt ühe ruumiga 14. sajandi esimesest poolest pärinev kivihoone. Järgnenud ehitusetapid kasvatasid selle 3-korruseliseks profileeritud aknapiitadega elamuks, neist kõrgeim korrus asus viilu taga pööningul. Säilinud on tolleaegne ebasümmeetriline fassaadikujundus, mille aktsendiks on kolme astmega hilisgooti raidportaal, talumifriisil sümboolse tähendusega lõvifiguurid. Omanik Hans Viandti ajal 1506. aastal rekonstrueeriti hoone diele-dornse tüüpi elamuks, mis ulatus tänavani. Dateeringuid 15. – 16. sajandi ümberehituste kohta võib leida mitmelt ehituskonstruktsioonilt: 1503 – mantelkorstna nurgapiilarilt, 1513 – keldrisse viivalt hilisgooti portaalilt. Samast ajast pärinevad ka diele puitvaheseina tahveldis, peasissekäigu portaal ja kaksikaken fassaadil. 17. sajandil muudeti õuepoolsete akende kuju. Tõenäoliselt 18. sajandi I veerandil tekkis hoonest liitmaja, mis kaupmeheelamu ja aitelamu kokkuliitmise ning uute osade juurdeehituse teel kujunes barokse kelpkatusega nurgahooneks. Sellest ajast on pärit ka barokk- ja rokokoostiilis maalingutega puitlaed ja uksed, teise korruse saali rokokoodekooriga stukklagi ning diele barokne puittrepp. Hoone omanikeks on läbi sajandite olnud linna kõige nimekamad kodanikud – raehärrad, raesekretärid ja kaupmehed.  Restaureerimisel ja Tallinna Linnamuuseumi tarbeks kohandamisel aastatel 1961-1965 säilitati keskaegse elamu põhiruumide struktuur ja maht ning kõik ehitusajalooliselt väärtuslikud detailid. Pühavaimu tänava poole ehitati uus trepikoda (arh. T. Böckler, kunstiajal. H. Üprus). Praeguse ilme on muuseum saanud ehitustööde käigus aastail 1997-2000.</span>


source: A
code: 3103
name: Elamu Vene t.23
type: Elamu
alt_id: 119
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonel on säilinud Tallinnale iseloomulik keskaegne vertikaalsusesse pürgiv kolmnurkne frontoon. Vene 23 näol on tegemist olnud diele-dornse tüüpi elamuga, mis ühtlasi on liithoone. Maja diele on dornsest olnud suurem. Põhiplaanis kujutas see igal korrusel peaaegu kvadraatset ruumi. Ruumi välisseinad on paksud, neis leidub küünla ja kapinišše, keldris esineb raidkivist ukseava. Algupärasemalt säilinud keldriruumide tänavapoolne osa jaguneb kaheks ruumiks. Parempoolse ruumi nurgas paiknes õhkkütte seadeldis – kalorifeer ja kütteruum, mille kaudu on hiljem tehtud ühenduskäik kõrvalmajaga ning teiste keldriruumidega. 1930.–1950. aastatel tehti hoones funktsioonimuutustest tulenevaid suuremaid ümberehitusi. Jõuliselt ja äratuntavalt on maja kõige vanem ehitussubstants markeeritud ka praegusel fassaadilahendusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehituslugu ulatub vähemalt 15. sajandisse. Varasemast hoonest leidub praeguseni säilinud ehitussubstantsis vaid fragmentaarseid osi. Hilisematel perioodidel toimunud ümberehitused on kogu hoonet põhjalikult muutnud. 1825. aasta tänavaseinte ülesmõõtmisjoonistel omab hoone veel teravkaarset portaali, suuri eeskojaaknaid ei olnud veel muudetud. Alles 1932. aasta ümberehitusega sai hoone tänapäevase ilme – säilitati küll viil ja üks kaubaluuk, kuid vahelagede ja avade muutmise teel sai hoone kolmanda korruse. Mantelkorstna asemele ehitati Vene 23 ja 25 oli hoone väga halvas tehnilises seisus. Osal majast puudus katus, sarikaotsad olid pehkinud, vahelaed ja avatäited vajasid uuendamist. Suurem remont leidis aset 1950. aastatel. Põhjalik fassaadi viimistluskihtide uuring ja suuremad restaureerimistööd toimusid ka 2000. aastatel.</span>


source: A
code: 3104
name: Elamu Vene t.25 hooviansambliga, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 121
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>17. sajandi nn. hollandi varaklassitsismi laadis lihtsa kõrge soklikorrusega hoone fassaadi liigendavad kaksikpilastrid kolmeks väljaks. Soklikorruse peal II korrusel asusid suurte akendega esindusruumid, mezzaninokorruse akendel säilis tihe barokne ruudujaotus veel 20. sajandi algul. Baroksed on kaks säilinud vintskappi katusel. Varem tänavafassaadis olnud sissepääs on viidud hoovi ja kahe tugevasti eenduva risaliidiga hoone on jagatud keskse trepikojaga kaheks. Keldrimüüristikus on loetav keskaegse kaheruumilise elamu skeem, ülemiste korruste anfilaadsüsteemist varasem plaanilahendus ei selgu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kinnistust on esimesed andmed 14. sajandist. Sagedane omanike vahetus põhjustas hoone mitmeid ümberehitusi, millest suurem oli 17.-18. sajandil. Sellest ajast pärineb praegune hoone fassaad. 1821. aastal läks kinnistu linna valdusse ja hoonesse paigutati vangla. 1846. aastal tehti siseruumides esimesed suuremad ümberkohandamised vanglaks (arh. Chr. A. Gabler). Aastatel 1875-1879 ehitati tagahoovi spetsiaalne 4-korruseline kongidekorpus (arh. R. Knüpffer). Vangla likvideerimise järel 1928. aastal hakati hoonet kasutama taas elamuna. 1932. aastal Vene 23 ja 25 vahele rajatud ühise küttesüsteemiga likvideeriti endiste kinnistute ajalooline suletus. Endine kerishüpokaustiga küttesüsteem on ümberehitustega likvideeritud ning praegu asub juurdeehituses muuseum.</span>


source: A
code: 3105
name: Elamu Vene t.27 hooviansambliga, 14.-20.saj.
type: Elamu
alt_id: 122
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3-korruseline keldri, poolkelpkatuse ja vintskapiga kivihoone. Peahoone piklik tänavafassaad on lihtne, liigendamata. I korrusel on silindervõlviga kangialune, millel servamõikaga väravaportaal. Vanades müüriosades on säilinud raiddetaile, keldris müüritrepi osi. Enamik puitkonstruktsioone ja detaile (maalingutega talalagi, seinapaneelid, lambrii, trepp, välisuksed, tõstevints jne.) pärineb baroki- ja klassitsismiperioodist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Suurest kinnistust (Vene t. 29) 1872. aastal eraldatud väravaehitis. Ehitatud tõenäoliselt 14. sajandi II poolel abihoonena - esialgu ait, hiljem (18. saj.) elamu, nn. väikemaja. Lääneküljel, piki endist kinnistu piirdemüüri, asub kolm juurdeehitist. Neist esimene ehitati 14. - 15. sajandil (1930. aastal ümber ehitatud, arh. F. de Vries), teine (2-korruseline) pärast 1833. aastat, kolmas (väike majake) 1924. aastal. Igaüks neist on erineva põhiplaaniga, omavahel seotud ei ole.</span>


source: A
code: 3106
name: Tallinna Metsakalmistu kabel, 1935-1936.a.
type: Kalmistu
alt_id: 141
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koosneb kuupjast püramiidkatusega ärasaatmissaalist ja madalamast haritornidega eeshoonest, kus asuvad surnukamber ja õpetajatuba. Klomppaest hoones on funktsionalismi püütud sünteesida kristliku sakraalarhitektuuri tavadega. Püramiidkatuse tipus on kuul kui kera. Apsiidi kohal 1930. aastatele tüüpiline ümarärkel, perspektiivportaali kohal ümaraken. Sümmeetrilise hoone külgedel on kõrgel ümaraknad, mis koos ärkliga annavad saalile ainulaadse valgustuse. Interjöörides tähtlaudisega laest ripub lühter, pingotsad on teostatud barokselt. Välisseina paetahvlil on sümboolselt kujutatud alfa ja oomega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhitekti Herbert Johansoni 1935. aastal projekteeritud ja 1936. aastal ehitatud  kabel on paefunktsionalismi näide. Kabel on kasutuses jätkuvalt oma algses funktsioonis.</span>


source: A
code: 3107
name: Elamu Kolde pst.3, 5, 7, 9, 1923.a.
type: Elamu
alt_id: 132
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Iga korter moodustab omaette sektsiooni, kusjuures iga järgmise sektsiooni põhiplaan on eelmise peegelpilt, mis on pööratud ümber külgseina keskteljel  paikneva sümmeetriatelje. 
Projektiga võrreldes on kõikidel sektsioonidel ehitamise käigus välisuste ja wc asukoht I korruse plaanis ümbertõstetud. 
Igas sektsioonis asub I korrusel kaheosaline suur tuba, köök ja wc välisukse juures, II korrusel kaks magamistuba ja vannituba. Kuna algselt korteriomanikud viisid sisemise ehituse iseseisvalt lõpule, siis on korterite sisekujundus algusest peale veidi varieeruv olnud, kuid kannab detailides juugendliku kujunduse pitserit. Nii tänapäeval kui varem on hoonet kasutatud vaid elamuna.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 3, 5, 7, 9 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1922. ja ehitati 1923. aastal.</span>


source: A
code: 3108
name: Elamu Kolde pst.11,13,15,17, 1925.a.
type: Elamu
alt_id: 133
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Kahte keskmise, omavahel sümmeetrilise plaaniga korteritesse pääseb tänavalt, äärmistesse korteritesse aga maja otsast. Selleks tuleb minna läbi õueväravate hoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 11, 13, 15, 17 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1923. aastal, vastavalt 1922. aasta planeeringule. Muudetud projekt kinnitati uuesti ja elamu ehitati 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3109
name: Elamu Kolde pst.19,21,23,25, 1925.a.
type: Elamu
alt_id: 134
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Kahe keskmise, omavahel sümmeetrilise plaaniga korteritesse pääseb tänavalt. Äärmistesse korteritesse aga maja  otsast. Selleks tuleb minna läbi õueväravate hoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 19, 21, 23, 25 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1923. aastal, vastavalt 1922. aasta planeeringule. Muudetud projekt kinnitati uuesti ja elamu ehitati 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3110
name: Elamu Kolde pst. 25a, 1925.a.
type: Elamu
alt_id: 135
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamu sarnaneb teiste Kolde pst. elamutega, erinedes neist vaid väiksema mahu poolest (kaks korterit nelja asemel) ja veidi pidulikemate fassaadide poolest – kummagi korteri sissepääsu on ilmestatud poolsammastega. Sellise aktsendiga  on esile tõstetud hoone paiknemist  Õle tänava ja Kolde pst. nurgal, kus hoone juhatab tulija jaoks sisse intiimse ja eksklusiivse elamukvartali.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kahe korteriga elamu Kolde pst. 25A/ Õle t. 46 on projekteeritud ja  ehitatud 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3111
name: Elamu Kolde pst.4,6,8,10, 1923.a.
type: Elamu
alt_id: 136
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Iga korter moodustab omaette sektsiooni, kusjuures iga järgmise sektsiooni põhiplaan on eelmise peegelpilt, mis on pööratud ümber külgseina keskteljel  paikneva sümmeetriatelje.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 4, 6, 8, 10 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1922. ja ehitati 1923. aastal.</span>


source: A
code: 3112
name: Elamu Kolde pst.12,14,16,18, 1924.a.
type: Elamu
alt_id: 137
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Kahte keskmise, omavahel sümmeetrilise plaaniga korteritesse pääseb tänavalt. Äärmistesse korteritesse aga maja  otsast. Selleks tuleb minna läbi õueväravate hoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 12, 14, 16, 18 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1923. aastal, vastavalt 1922. aasta planeeringule. Muudetud projekt kinnitati uuesti ja elamu ehitati 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3113
name: Elamu Kolde pst.20,22,24,26, 1925.a.
type: Elamu
alt_id: 138
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Kahe keskmise, omavahel sümmeetrilise plaaniga korteritesse pääseb tänavalt. Äärmistesse korteritesse aga maja  otsast. Selleks tuleb minna läbi õueväravate hoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 20, 22, 24, 26 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1923. aastal, vastavalt 1922. aasta planeeringule. Muudetud projekt kinnitati uuesti ja elamu ehitati valmis 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3114
name: Elamu Kolde pst.28,30,32,34, 1925.a.
type: Elamu
alt_id: 139
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridaelamu koosneb neljast läbi kahe korruse ulatuvast korterist. Kahe keskmise, omavahel sümmeetrilise plaaniga korteritesse pääseb tänavalt. Äärmistesse korteritesse aga maja otsast. Selleks tuleb minna läbi õueväravate hoovi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ridaelamu Kolde pst 28, 30, 32, 34 projekteeriti arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni poolt 1923. aastal, vastavalt 1922. aasta planeeringule. Muudetud projekt kinnitati uuesti 1924. aastal ja elamu ehitati valmis 1925. aastal.</span>


source: A
code: 3115
name: Tallinna vesilennukite angaarid, 1916-1917.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 598
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vesilennukite angaaride suurimaks väärtuseks on nende ehitustehnoloogilised lahendused. Angaaride kandvad konstruktsioonid on ehitatud monoliitsest raudbetoonist. 109x36m suuruse põhiplaaniga hoone katuse moodustavad kolm madalat segmentkuplit, mille kooriku paksuseks on 8 – 12 cm. Konstruktsiooni püsivuse seisukohast oleks kooriku võinud teha veelgi õhema, kuid ilmastikku arvestades sellest loobuti. Ehitise raksust kannavad ja jaotavad tugipostidele neli raudbetoonist kaart, mille vahele moodustuvad kuplid. Kaarte alumised otsad on betoneeritud sügavale maasse. Angaaride peamine väärtus seisnebki monoliitsetes, ilma sisemiste tugikaarteta raudbetoonist kuplites. Toonaseid arvutus- ja ehitustehnoloogiaid silmas pidades on tegemist harukordse ehitisega. Tegemist võib olla ehitusajaloo ühe esimese suuremõõtmelise raudbetoonist kuppelkoorik-konstruktsiooniga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärast Tallinna hõivamist üritas Vene tsaar Peeter I rajada Tallinna suurt sõjasadamat (1711). Kuna toonase Tsaari silmis Kroonlinna  sadam ei vastanud vajalikele nõuetele: akvatooriumi varajane külmumine, laevatee ummistumine liivaga, mida pidevalt tõi sisse Neeva jõgi.  Alustati muuli ehitusega, mis pidi kaitsma Tallinna reidi Põhja-tuulte eest kuid 1716. aastal puhkes äge torm, mis hävitas kõik eeltööd ja uputas ära kaks sõjalaeva, peale mida keskendus Peeter Paldiskile (Rogervik). Peeter Suure alustatud ideest ning ettevalmistustest kujunes Tallinnast 20. sajandi alguseks toonase maailma suurima militaarstruktuuri peasõjasadam. Peeter Suure Merekindluseks kutsutavat positsioonide võrgustikku, mis paiknes kahel pool Soome lahte hakati kavandama 1907 Nikolai II poolt. See oli rannapatareide, miiniväljade ja laevastikuüksuste süsteem, mis pidi tegema võimatuks merelt lähtuva rünnaku Peterburile. Üheks selle hiigelsüsteemi osaks osaks kujunes vesilennukite üksus.   
1914. aastal esitas Mereväe Peastaabi ülem vesilennukite lennujaama projekti, kus oli märgitud vajadus ehitada seadeldis vesilennukite vettelaskmiseks ning angaarid vesilennukite hoiustamiseks, kuid 1914. aasat suvel puhkenud I maailmasõja tõttu lükkus programmi elluviimine edasi ning praktiliste sammudeni jõuti alles paar aastat hiljem. Ajutine merelennusalk paiknes Pirital viies puitsõrestikuga  ja presentkattega angaaris, mis ei rahuldanud toonaseid vajadusi. 
Sideteenistuse lennujaamade arendamise kontekstis oli otsustatud ehitada Tallinna suur I järgu jaam eritüüpi vesilennukite jaoks. Planeeritud oli välja ehitada territoorium lennusadamaga, angaaride grupiga, mitu harilikku slippi (kai-kaldteed) ja mehaaniline slipp uute projekteeritud suurte vesilennukite jaoks. Lennusadamal pidi tulema välismuul, siseakvatoorium, kai, kasarmud, lennukooli õpperuumid, teenindus- ja abihooned, teed ning pöörderingid. Samuti otsustati, et lennusadamas hakkab baseeruma ka vesilennukite emalaev ja ühtlasi ka õppelaev „Orlitsa“, mille pärast süvendati sadamas merepõhja. 
1916. aasta märtsis kuulutas Läänemere tuletornide ehitaja, polkovnik ja insener-arhitekt Aleksander Ivanovitš Jaron välja arhitektuurikonkursi raudbetoonkuuride (just nii nimetati neid toona) kavandamiseks. Raudbetoonkuuride mõõdud pidid olema vähemalt 50m x 35m (laius x pikkus), ühes grupis kolm sellist kuuri, värava kõrgus 10 m ja laius 35 m. Ehitamisele pidi minema kaks angaaride gruppi. Üks pidi koosnema kahest „kuurist“, teine kolmest.  Tingimustes nimetati ka vaheseinte puudumist, väravate asukohta ning avanemist (üks ei tohtinud segada teise avamist) ning valgust soovitati ruumi tuua ülevalt valguslaterna abil. Detailsed tingimused mainisid lume koristamise võimalikkust ning materjalide omadusi ja kvaliteeti.  
Kutsed osaleda konkursil saadeti kokku üheteistkümnele Vene ja välismaa firmale, milledest välja valiti 7 - Zelezobeton, Christiani & Nielsen AS, insenerid Trotskij ja Slutskij, Bodo Egestof, insener Maksejev, insener Runebergi  büroo Vega ja Kürenius & Co. Kuna projekteerimise ajal selgus, et mahtusid on vaja suurendada nõuti juba kolme angaaridegrupi projekteerimist, mis tingis eelarve ülevaatamise ning projektide maksumuse arvutamist. Ilmselt just sellest tingituna valiti lõppvoorus võitjaks  Christiani & Nielseni töö kuna ta osutus odavamaks ja hoone konfiguratsioonilt leidlikumaks võrreldes peakonkurendi ning esimese vooru võitja Zelesobetoni kahest projektist. 17. mai 1916 otsustati varasemalt planeeritule vaatamata ehitada kaks angaaride rühma, kummaski kolm angaari. Koheselt selgus ka ehitaja kelleks oli samuti Christiani & Nielseni firma. Taani päritolu projekteerijate eeliseks seekord teiste ees oli kõrvalasuva era kapitalil põhineva Noblessneri allveelaevatehases kureeritavad ehitus- ja projekteerimistööd, samuti sai sealt lihtsa vaevaga kaasata tööjõudu ning materjale. 
Christiani & Nielsen AS oli innovaatilisusele ning uute ehitustehnoloogiate katsetamisele orienteeritud ülemaailmse haardega inseneribüroo. Vesilennukite angaaride projekt töötati suure tõenäosusega välja firma peakorteris Kopenhaagenis. Seal paiknevat projekteerimisosakonda juhtis büroo toonane peainsener Herluf Forchhammer. Hoolimata tõigast, et angaaride täpne projekteerimislugu pole siiani selge, võib oletada, et mitmed angaaridega seotud tehnoloogilised lahendused mõtles Forchhammeri ja tema töögrupi kõrval välja insener Sven Schultz, kes tegutses Tallinna angaaride ehitusel projektijuhina ning viibis seepärast korduvalt Tallinnas. Kolmanda insenerina on angaaride projekteerimisega seoses mainitud Knud Højgaard’i, kes I maailmasõja puhkemiseni tegutses Christiani & Nielseni Peterburi harukontori juhatajana. 
Ehitustööd krundil hakkasid pihta intensiivselt 16. mail 1916, mil löödi esimesed 5 vaia. Samal ajal juhiti lennuväejaama territooriumile raudteeharu, planeeriti territooriumi ning süvendati lahte. Kusjuures töödest võisid osa võtta vaid vene rahvusest töölisi, sealhulgas juudi soost alamad olid keelatud, eriluba anti vaid neljale Taani kodakondsusega kümnikule. Tööd seiskusid angaaride ehitusel korduvalt sõltuvalt rindejoone lähenemisega ning erinevaid ehitusetappe kästi vastu võtta erinevalt – vaiamine, vundamentide rajamine, tellingute ehitamine, 3 jaos betoonivalu kuplite osas jne. Novembris 1916 hakati maha märgitud teise angaaridegrupi vaiu maasse rammima. 1917 kiirendati töid veelgi, aknad saabusid Rakverest, tsement Kundast, 240m väravaketti Kroonlinnast, katusepapp Soomest.  Oktoobriks, mil ehitus sõjategevuse ja rinde lähenemise tõttu katkestati, oli hoone põhiosas valmis. Tollel ajal olid puudu veel lükandväravad, lennukite veeskamise slipp ning viimistlemata oli angaaride põrand, mis pidi graniitplaatidena saabuma Soomest. Need tööd ning kõrvalhoonete ehitus viidi lõpule juba Eesti Vabariigi ajal 1920. aastate alguses. 
Aastatel 1920–1940 paiknes Lennusadama vesilennukite angaarides Eesti Vabariigi õhuväe merelennu salk. Pärast 1930. aasta ümberkorraldusi lennuväes hakkas Lennusadamas paiknema ka õhukaitse staap ning peale abihoonete rajamist ja ümberehitamist koliti Lennusadamasse lennuväe õppejaoskond ning seal hakati koolitama Eesti lennuväe tulevasi lendureid. Angaarides hoiti aga lennuväe vesilennukeid ning hiljem ka suurtükke, sõidukeid ja auto-tankirügemendi tehnikat. 1921. aasta kevadest sügiseni toimus Lennusadama kaudu isegi reisiliiklus – soovijatel oli võimalik lennata Junkers F13 tüüpi postilennukil liinil Tallinn-Stockholm. Aastatel 1920–1940 väisas Lennusadamat ja vesilennukite angaare külalisi nii lähemalt kui ka kaugemalt. Lähinaabrite merelendurite viisakusvisiitidele lisaks külastas Lennusadamat nii mõnigi lennundusajaloo suurnimi, sealhulgas Umberto Maddalena, Charles Lindebergh ja Jean Batten. 
17. juunil 1940 kirjutasid Eesti sõjaväe ülemjuhataja ja Punaarmee esindajad alla protokollile, millega anti „vabatahtlikult“ luba Nõukogude vägede paigutamiseks Eestisse.   Lennusadam koos sisustuse, mööbli, elektrivalguse ja muuga anti Punalipulise Balti laevastiku kasutusse ning okupatsioonivõimude kätte jäi ala järgnenud 50 aastaks.
Nõukogude ajal paiknesid seal Balti Laevastiku Ehitusvalitsuse abilaevad, miini- ja torpeedobaasi ning traalerite brigaadi vahendid. Alates 1950. aastate algusest ehitati Lennusadama slipil suuremõõtmelisi raudbetoondetaile. Vesilennukite angaarid olid samal ajal aga kasutuses peamiselt laopinnana, mille ehituslikule hooldamisele tähelepanu ei pööratud. Seetõttu hakkas nendel aastatel angaaride ehituskehand aeglaselt, kuid järjekindlalt lagunema ning suletud territooriumil paiknenud objekt unustuse hõlma vajuma. 
1992 tunnistas Riigikogu endise NSVL sõjaväe vara Eesti territooriumil riigi omaks. Tulevast situatsiooni ette nähes sõlmiti juba 1990 NSVL sõjatehase nr. 84 ja ühisettevõtte B&E vahel ostu-müügileping, millega müüdi Lennusadam nimetatud ettevõttele. Tegemist oli tüüpilise Nõukogude stiilis varade ümberkantimisega. Sellest ebaseaduslikust tehingust (Vene seaduste kohaselt ei tohtinud Vene sõjavägi oma vara erafirmadele müüa) algas kinnistul segadus ning 10 aasta pikkune kohtuprotsess.
Peale Balti Laevastiku Ehitusvalitsuse poolt 1990 aastal sooritatud kavalat tehingut tegutsesid angaarides ühisettevõte B&E, As Verest, Oü Arglin Patrion, Nautex jne. Kuigi samal aja teadis Eesti Riik, et Lennusadam kuulub neile. Kaitseministeerium, kes protseduuriliselt Vene sõjaväele kuuluvaid varasid üle võttis ning kelle haldusalas Lennusadam pidi olema, polnud aimugi, mida angaarides tehakse, samuti ei maksnud keegi renti. Samal ajal käis kohtuprotsess, mille lahendust polnud kaugeltki näha. Aastad läksid,  kohtumehhanismid töötasid aeglasel režiimil, mis oli kasulik vaid territooriumi enda omaks pidavatele erinevatele firmadele. Kohapeal toimusid laiaulatuslikud ehitustööd, püüti ebaseaduslikult laiendada isegi sadamat. Linnavalitsuse ametnikud, kes ebaseaduslikust tegevusest teadlikud olid ei saanud midagi lahendamata protsessi tõttu ette võtta – neid ei lastud isegi Lennusadama territooriumile sisse. 
Omandisaaga lõppes 2000. aastal tragikoomiliselt president Lennart Meri külastusega Vesilennuki angaaridesse, kuhu umbkeelne valvur teda sisse ei lasknud vaid ähvardas Kalašnikovi automaadiga. Isiklukult solvunud riigipea tekitatud tohutu meediakära tulemusel tunnistas Linnakohus lõpuks oma otsusega Lennusadama riigile kuuluvaks. 
2003 aastast „Suure Tõllu“ kinnitamisega Lennusadama kai külge algas uus õnnelik ajastu angaaride territooriumil Meremuuseumi näol.</span>


source: A
code: 3116
name: Tallinna Peeter I maja, 1714.a., 1804-1806.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 153
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtsa põhiplaaniga ühekorruseline krohvitud kivihoone. Hoone sokliosa on eristatud teist värvi krohviga. Seinapinnad on muus osas lihtsad, ilma dekoorita. Hoone katusealusel jookseb lihtne karniis. Aknad on barokse kujundusega ja väikeseruudulised, sepisdetailidega. Hoone esifassaadi sissepääs on lihtne kahepoolne puidust tahveluks koos sepisdetailidega varikatusega. Hoonel on kivikattega kelpkatus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>17 saj II poolel ehitatud lihtne, barokne suvemõisa osaliselt kellerdatud peahoone kohaldati 1714 aastal tsaari ajutiseks suveresidentsiks. Sealjuures tehti sellele tõenäoliselt siis ka kergkonstruktsioonis juurdeehitis. Peasissepääs asus Lasnamäe-poolse fassaadi keskel. Sealt pääses eeskotta, mille taha jäi mantelkorstna ja leivaahjuga köök. Hoone kapitaalses tiivas olid tsaariperekonna eluruumid. 18. sajandi keskpaigas hooletusse jäetud ja tugevasti lagunenud hoone korrastati Alexander I 1804 aasta Tallinna-visiidi järgselt. Osa endisest ehitusmahust ilmselt lammutati ja hoones tehti 19 sajandi alguskümnendite jooksul ulatuslikke ümberehitusi. Muuhulgas jaotati endine avar köök väiksemateks ruumideks ja ehitati mezzonino-korrus. Praeguseks on tegemist üldilmelt hilisbarokse, lihtsa, kivist ühekorruselise väikemajaga, mis sisaldab hulga eri tasanditel paiknevaid väiksemaid ruume.</span>


source: A
code: 3117
name: Tallinna laululava ansambel, 1960.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 600
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Akustilise ekraani all on astmeline, segmendikujuline amfiteater, mille all kolmel korrusel asuvad administratsiooni ja teenindusruumid. Merepoolne fassaad on raudbetoon-sammastega ja suurte klaasitud pindadega amfiteatri tagumine sein. Amfiteatri klombitud paekiviga vooderdatud külgseinad seovad keskmist monumentaalehitist kahe paekivist torniga: madala lõunapoolse kommentaatorite kabiinidega torniga ja kõrge põhjapoolse laulupeotule torniga. Laululava ja Lasnamäe nõlva vahel asub haljastusega piiratud ellipsikujuline väljak (arhitektid H. Sepp, V. Pormeister), mis koos laululavaga ja üldlaulupidude 100. aasta juubeliks püstitatud memoriaaliga moodustab ühtse ansambli.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1957-60. aastatel vana laululava asemele ehitatud, maailma arhitektuuripraktikas ainulaadse vabalt rippuva hüperboolse paraboloidi kujulise akustilise ekraaniga monumentaalne ehitis. Projekti autorid on arhitektid A. Kotli ja H. Sepmann, konstruktor E. Paalmann, akustika H. Oruvee.</span>


source: A
code: 3118
name: Tallinna Saksa Teatri hoone, 1908-1910.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 142
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone esindab põhjamaist rahvusromantismi. Teatri fassaadid on juugendile omaselt eriilmelised ja plastilised, paerustika vaheldub siledate krohvipindadega. Elegantsust lisavad kõrged kitsad väikeseruudulised aknad, venitatud ovaalid, siledad vertikaalsiilud klomprustika vahel. Külgfassaade ilmestavad kupliga kaetud trepikojaeendid. Krohvitud katusefrontoone ääristab ornament, esifassaadi kolmikakna kohal figuraalreljeefid. Frontooni keskele jääb Tallinna vapp. Peasissepääsul on varikatus ning madala paemüüriga pandus. Maja algsest sisekujundusest on üsna vähe säilinud. Teatrisaal jagunes 374-kohaliseks parteriks, esimeseks rõduks ja looźideks, teiseks rõduks ja saali tagaosas kolmandal korrusel paiknevaks kolmandaks rõduks. Saali valgete seinade taustal tõusid esile värvipunktidega rõhutatud juugendreljeefid; laine-, kuuse-, ringi- ja spiraalimotiiv, värvilistest ruudukestest komponeeritud mustrid ja joonornament. Väikeste variatsioonidega on neid dekoorielemente ka publikuruumides ja fassaadidel. Mööbel oli Bubõri jooniste järgi valmistatud Lutheri vabrikus. Looźidel, rõdu- ja orkestriruumi äärtel olid rohekad sametist katted. Rõdudele ja saali viisid pikad kitsad kassettuksed. Valgustite kujunduse märksõnaks olid „rippuvad kristallid“. Teatrihoonet täiendati 1955. aastal arhitekt August Taugi projektiga, mil ehitati madal rõduga eendosa, näitlejate garderoobide kohale neljas korrus ja laiendati tehnilisi ruume. 1966. aasta kapitaalremondi ajal eemaldati algne juugendmööbel ning värviti üle seinamaalingud. 1968. aastal valmis 130 kohaga saal katusekorrusel. 1983. aastal ruumikujundajate Sirje Uusbeki ja Heli Eensalu kavandite järgi taastati ning osaliselt loodi uued juugendist inspireeritud interjöörid. Valgustid on originaalide eeskujul 1980. aastatel teostatud. Arhitektid Peep Jänes ja Indrek Suigusaar projekteerisid majja lifti. Neljanda korruse maalrisaal rekonstrueeriti proovisaaliks. Sisekujundaja Mari Kurismaa säilitas 1983. aastal taastatud juugendlikud elemendid (mööbel, valgustid), täiendas neid algsest kujundusest inspireeritud dekooriga, nagu näiteks kuldne lainetus ja „jooksev koer”, ning kujundas uue mööbli keldrikorruse garderoobi ja kassavestibüüli.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tallinna saksa teater (saksa Revaler Deutsches Theater) tegutses Tallinnas aastatel 1795–1939 ja oli esimene kutseline Eesti teater. 1906 kuulutas Saksa teatriselts hoone projekti saamiseks välja rahvusvahelise arhitektuurikonkursi. Enne teatrihoonet asus samal kinnistul üks Tallinna esimesi kinosid. Laekus 61 projekti üle Euroopa. Parimaks osutus Peterburi arhitektide Nikolai Vassiljev (1875–1941) ja Aleksei Bubõr (1876–1919) töö. 4. septembril 1910. aastal avati Tallinna Saksa Teatrihoone. 1939. aastal asus teater täies koosseisus ümber ja jätkas tegevust Lodzis. Teatrihoone omandas Eesti Draamateater. Hoone on Eesti vanim esialgsel kujul säilinud teatrimaja.</span>


source: A
code: 3119
name: Elamu Pärnu mnt.67, 1909-1910.a., 1945.a., 1982.a.
type: Elamu
alt_id: 143
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kolmekorruseline juugendstiilis kivimaja mahuliseks aktsendiks on esifassaadide nurgal kumerast seinapinnast väljakasvav stiliseeritud poolsammastele toetuva kelluse kujulise kupliga ümartorn. Esifassaade ilmestavad liseenide ja ornamentidega kaunistatud lainjad frontoonid. Põhjamaisele rahvusromantismile viitavad siledate krohv- ja klaaspindade vaheldumine jämedakoelise kivirustikaga. Hoone keskel on avar trepikojahall, mille ümber koonduvad ülejäänud ruumid - esik, kabinet (nüüd garderoob), salong (vestibüül), talveaed ja söögituba (ametiruumid), ülakorrusel laste- ja magamistoad (tseremoonia jm. ruumid). Hoone hoovipoolsesse ossa jäi omaette trepikojaga köögikompleks (nüüd ametiruumid). Maja esikülge ümbritses skulptuuridega terrass, kuhu pääses nii salongist (nüüd peasissepääs) kui ka söögitoast, ning looklevate jalutusteede ja vestluspaviljonidega park. Viimase ümberehituse ajal ehitati välja katuse- ja keldrikorrus (tseremooniaruumid ja baar). Praeguses sisekujunduses väärivad märkimist nn uusjuugendi stiilis Eeva-Aet Jänese (1942) freskod vestibüülis, Dolores Hoffmanni (1937) vitraažid ja Maire Hääle (1939) valgustid. Lisaks peahoonele asub hoovi pool kahekorruseline kivist abihoone. Väliskujunduse detailide autoriteks olid E. Laansoo (piirdeaia vaas, lillevaasid, välisvalgustid, lipuvarras) ja U. Kesa (terrassi piire).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone projekteerisid Peterburi arhitektid Aleksei Bubõr (1876 – 1919) ja Nikolai Vassiljev (1875 – 1941) aastatel 1909-10. Kompaktse mahulise ülesehitusega villa on silmapaistvamaid juugendehitisi Eestis. Maja kuulus kõrvaloleva vineeri- ja mööblivabriku omanikeks olnud perekond Lutherile. 1940.a hoone natsionaliseeriti ja seal tegutses kuni 1944.a-ni lastehaigla. Teise maailmasõja lõpus hävines pommitamisel pea kogu hoone interjöör. Pärast sõda taastati see elukorteriteks ning alates 1956.a-st asus seal lastepolikliinik. 1980. aastatel alguses toimusid hoones ulatuslikud ümberehitused, mille autoriteks olid arhitekt Ants Raid (1941) ning sisekujundajad Sirje Uusbek (1946) ja Jelena Zaporožets (1946-2009). 1983.a asus hoonesse Tallinna Perekonnaseisuamet.</span>


source: A
code: 3120
name: Tuletõrjehoone Raua t.2, 1938-1939.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 129
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis asub võrdhaarse kolmnurga kujulisel krundil, voolikutekuivatamistorn jääb täisnurka, hüpotenuusil paikneb neljakorruseline peakorpus. 1935.-1936. aastatel teostatud projekti algvariandis kaarduvad peakorpuse ühekorruselised tiivad ümaralt kaatetitele (teostatud variandil peakorpuse madalamad tiivad ei ulatu teravnurkade tippudesse). Hoones olid ruumid tuletõrjeüksusele (garaažid, meeskonnaruumid) ja -liidule (juhatuse toad, muuseum, kauplus, klassid, võimla) ning seitse korterit. Maja jaotumine kahe valdaja vahel tingis kaks trepikoda. Garaažid avanevad siseõuele. Tegelikult sümmeetriline hoone mõjub vabakompositsioonilisena. Elegantne torn, mille sihvakust toonitavad aknavertikaal, galerii ja rõduke, kujundas ühe nurgadominandina endist Politsei platsi. Peakorpuse illuminaatoritaolised ümaraknad viitavad masinaesteetikale. Dekoor peaaegu puudub, vaid väravalaternad on kujundatud lopsaka sepisega (algvariandil rombid) ja peakorpusel on üksikud festoonid. Dekoratiivsust lisab paedetailide erinev töötlus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Tallinna kesklinnas, Raua ja Gonsiori tänavate vahelisel kolmnurksel krundil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tuletõrjehoone on arhitekt Herbert Johansoni poolt 1936. aastal projekteeritud ning 1936.-1938. aastal ehitatud (torn valmis 1939. aastal).</span>


source: A
code: 3121
name: Elamu Raua t.39, 1912-1913.a.
type: Elamu
alt_id: 130
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on esinduslik neljakorruseline üürimajaga, milliseid valmis Tallinnas 20. sajandi alguses veel mitmeid teisigi. Nurgakrundil asuval hoonel on kõrged üldmahust eenduvad trepikojad ja nendest kahel pool sümmeetrilised konsoolidele toetuvad kuppelkatustega ümarärklid. Fassaade ilmestavad kannelüüridega pool- ja veerandsambad, vöötkarniisid, lodžad, erivärvilised krohvipinnad ja erikujulised aknad. Stiililiselt kuulub hoone Peterburi nn põhjamaise moderni. Hoone igal korrusel on kaks neljatoalist ja kaks kolmetoalist korterit. Hoone soklikorrusel on äriruumid, teistel korrustel on korterid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhitekt Karl Burmani projekti järgi 1913. aastal.</span>


source: A
code: 3122
name: Elamud Ristiku t.52,54,56,58,60, 1930.a.
type: Elamu
alt_id: 144
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Elamud Ristiku t. 52, 56 ja 60 on kahekorruselised korterelamud, kus ühes sektsioonis on algselt neli ühesugust korterit. Äärmised elamud Ristiku t. 52 ja 60 on ühesektsioonilised ja elamul nr. 56 on kolm samasugust sektsiooni, mis on blokeerituna kokku ehitatud. Elamu Ristiku t. 54 on projekteeritud ühekorruselise kauplusehoonena ja on ka sellisena kuni tänapäevani kasutusel. Elamu Ristiku t. 58, mis on elamuga Ristiku t. 54 sümmeetriliselt hoonete ritta paigutatud, on ehitatud ühekorruseliseks hooneks, milles on üks kolmetoaline korter.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elamud Ristiku t. 52, 54, 56, 58 ja 60 kuuluvad Herbert Johansoni ja Eugen Habermann poolt projekteeritud väikekorterite ehitamise ühingu “Oma Kolle” Tallinna Pelgulinna asumisse, mis on varaseim ja tuntuim korteriühing Eestis. Asum ehitati välja  elamugruppide kaupa. Ristuku t. 52, 54, 56, 58 ja 60 on projekteeritud 1930. aastal.</span>


source: A
code: 3123
name: Kadrioru staadioni tribüün, 1936-1937.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 599
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tribüüni keskmist osa katab 12,8 meetrit eenduv ulgkatus, mis oma valmimisajal oli üks efektsemaid raudbetoonehitisi. Funktsionalismi uuendusena piirduti viimistluses korrektse raketise- ja betoonitööga saavutatud puhaste betoonpindadega. Tribüüni sees on esimesel korrusel ameti- ja abiruumid, teisel korrusel esindus- ja toitlustusruumid. Tribüün on aktiivses kasutuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhitekti E. Lohki ja insener A. Komendanti projekti järgi aastatel 1936-1937 endise puittribüüni asemele ehitatud raudbetoon tribüün.</span>


source: A
code: 3124
name: Elamu fassaad Roosikrantsi 8b, 1939-1940.a.
type: Elamu
alt_id: 140
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Selge ja loogilise põhiplaani ning väärika väliskujundusega ehitis on esinduslikult funktsionalistlik. Väliskujunduses domineerivad horisontaalsed kiviraamistuses aknaread, seinu katavad täkitud vasalemma dolomiidist plaadid. Lõunakülge kaunistavad eri suurused ärkelaknad, parandades valgustingimusi pimedale umbtänavale avaneval hooneküljel. Peasissepääs paikneb laiade vitriinakendega ärikorruse keskel; üles viib jõuline kaartrepp. Avarad korterid on kõigi omaaegsete mugavustega. Hoone väärikust rõhutab A. Vommi reljeef "Perekond" lõunafassaadil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Korteriühingu "Oma Pere" tellimusel projekteerisid hoone 1939. aastal arhitektid Ott Puuraid (1904-1986) ja Harald Arman (1910 – 1965).</span>


source: A
code: 3125
name: Elamu Tatari t.21b, 1912.a.
type: Elamu
alt_id: Aj. 58
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirjastaja ja raamatukaupmehe A. Buschi üürimaja on üks kõige huvitavamaid ja erakordsemaid tsaariaegseid kivielamuid väljaspool vanalinna. Hoone esindab nn. romantlise juugendüürimaja hoonetüüpi, mis vastadub kainemale ja rangemale nn. ratsionaalse juugendüürimaja tüübile.Elamu oma asümeetrilise ja mitmete ette- ja tagasiastetega plastiliselt liigendatud fassaadiga, mida ilmestavad erikujulised rõdud ja avad ning  rida mitmesuguseid hilisjuugendlikke ja uusklassitistlikke dekoorielemente (kannelleeritud poolsambad, kalasabamustriga ornamendid, karniisid, balustrid ja vanikutega medaljonid), tõmbas kohe ka kaasaegsete tähelepanu kui toonase Tallinna üks moodsamaid ja suurlinlikumaid elamuid. Tervakaarne portaal teeb elegantse viite Tallinna keskaja pärandile, püüdes anda majale kohalikku identiteeti. Neljakorruselises, kõrge soklikorruse ja mansardkorrusega, T-kujulise põhiplaaniga hoones olid avarad suurkodanlikud korterid, igal korrusel kolm. Korterite põhiplaanides oli suudetud vältida tuima tubade keskkoridori äärde ritta ladumist või tolleks ajaks juba äärmiselt vananenud ja ebamugavat, kuid siiski veel mitmel pool kasutatavat anfilaadsüsteemi, ruumid on selle asemel elegantselt paigutatud vabade funktsionaalsete gruppidena. Loomulikult ei puudu tollele ajastule omased tagatrepikojad ja teenijatoad. Kõik korterid olid millegi võrra erinevad, majas pole kaht täpselt ühesugust korterit. Burman kavandas majale ka hoovitiiva, mille ehitus jäi aga pooleli ja mis seiab siiani romantiliste varemetena. Hoones on algul elanud arhitekt Burman ise, seejärel asus ülemise korruse ümarkaarse viilu taha jäävas ateljeekorteris.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastatel 1911-12 arhitekt Karl Burmani projekti järgi ehitatud elamu. Hoones on asunud ka Ants Laikmaa ateljeekool (1914-32). Hiljem on majas elanud väga palju üldtuntud isikuid.</span>


source: A
code: 3126
name: Raviasutuste kompleks Tõnismägi 5, 1909-1939.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 147
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoonekompleks koosneb kolmest 4-korruselisest hoonest, mis kokkuehitattuna paiknevad U-kujuliselt Tõnismäe ja Hariduse tänava vahelises kvartalis. Tõnismäe tänava poolse kõige vanema hoone juugendlikku fassaadi ilmestavad klombitud paekivist soklikorrus ja kontrastina heledad krohvitud seinapinnad. Fassaadi servades on kergelt eenduvad kolmnurksete frontoonidega külgrisaliidid. Fassaadi keskel juugendportaal, millest kahel pool läbi teise ja kolmanda korruse ulatuvad rõdudega lõpnevad ärklid. Puidust peauksel on metallist ehisdetailid. Hoone hoovipoolsel küljel on kumeralt eenduvad trepikojamahud ja sepistatud rõdupiirded, mille ornament on sarnane peatepi balustraadile. Hoones on säilinud ehitusaegsed tiibuksed, paekivist trepid ja mustrilised kiviparketid trepikodades. Tiibades olevate keerdtreppide juures asusid liftid. 1930. aastatel lisatud hoonemahud on funktsionalistlikus võtmes, kuid traditsionalistlike elementidega. Nii Tõnisemäe kui Hariduse tänava poolsele fassaadile annab esinduslikkust tume terrassiitkrohv. Tänismäe poolne fassaad iseloomustab tsentraalne lahendus, mida elavdab fassaadi parempoolsesse serva jäävi vertikaalse trepikojamaht. Esimesel korrusel paiknevad suurte vitriinakendega apteegiruumid, kuhu viib fassaadilt keskne sissekäik. Äriruumid maht eendub kergelt fassaadist. Kahe vitriinakende paari ja nende vahelise sissekäigu kohal on massiivne konsoolidele toetuv karniis. Hariduse tänava poolse suurema asümmeetrilise lahendusega hoonemahu juures on kasutatud mitmeid iseloomulikke elemente funktsionalistlikust vormikeelest, nagu ümaralt eenduvad akendega lõpetatud koridorid ja horisontaalsed aknaread. Traditsionalismile viitavad ka akende laiad raamistused, ümarad seinaorvad ning hoone sissepääsu juures fassaadil paiknenud valged skulptuurid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonetekompleksi kõige vanem hoone on ehitatud aastatel 1908-1909. Algselt elamuks ehitatud juugendstiilis hoone projekteeri autor on insener Arthur Hoyningen-Huene (1884-1963). 1937. aastal lisati hoonele arhitekt Eugen Habermanni (1884-1944) projekteeritud juurdeehitus Tallinna Ühishaigekassa jaoks. Aastatel 1938-1939 tegeles hoone ümberehitusprojektiga arhitekt Elmar Lohk (1901-1963). Kuni 1995. aastani tegutses kompleksis haigla. 1940. aastal toimus hoones EKP aprillikonverents.</span>


source: A
code: 3127
name: Koolihoone veetorniga Tõnismägi 12, 14, 1882.a., 1935-1937.a., 1958.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 148
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tõnismägi 12 asuv veetorn on ringikujulise põhiplaaniga historitsistliku lahendusega paekivist ehitis. Torni kõrgus on 33,8 meetrit ja läbimõõt 13,7 meetrit. Tõnismägi 14 4-korruselise paefunktsionalismi esindava koolihoone kandvad seinad on kiviseinad, osaliselt paekivist, osaliselt silikaattellistest, katusekate plekk. Vahelaed on üldiselt betoonvahelaed. Hoone peasissepääs paikneb Tõnismäe tänaval, üks sissepääs hoovipoolsel küljel ja üks sissepääs Tuvi tänava pool. Kahest ristuvast tiivast koosnev koolimaja on paigutatud Tuvi ja Tõnismöe tänavate piirile ning ühendatud tänavajoonest taanduva trepikoja mahu abil oskuslikult veetorni kehandiga. Mõlema tiiva tänavapoolses osas paiknevad klassiruumid, kuhu pääseb hoovipoolses osas asuva koridori kaudu. Hoonel on kaks trepikoda, mõlemad ümarakna kaudu loomulikult valgustatud. Tõnismäe tänava poolne peatrepikoda ühendab pealeehituse rajamisel viite korrust. Tuvi tänava poolsest trepikojast pääseb lisaks maapealsetele korrustele ka keldrisse. Juurde ehitatud transformaatori ruum jätkab tahutud kividest sokliosa ja klomppaest ehitatud seinapindadega H. Johansoni koolimaja lahendust. 1958. aasta juurdeehitus kasutab laienduses klombitud paasi ning jätkab fassaadide olemasolevat akenderütmi, mistõttu sulandub algse hoonega. Hoovifassaad ja tagumine külgsein on laotud silikaattellistest, kuna paekivi polnud saada.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tõnismägi 12 asuv veetorn valmis 1882. aastal inseneride F. Howeni ja A. Esseni projekti järgi. Veetorn ühendati linna veevärgiga ja see hakkas 1883. aastal Toompeale vett andma. Tõnismägi 14 hoone on valminud kahes etapis arhitekt H. Johansoni (1884-1964) 1935. aasta projekti järgi. 1935-1937. aastal jäi Tuvi tänava poolne osa lõpuni ehitamata, valmis vaid vundament. Hoone ehitus lõpetati 1958-1960. aastatel. Johanson projekteeris hoone naiskutsekooli kasutuseks (Tallinna Kokanduskeskkool). Peale koolimaja valmimist ehitati piki Tuvi tänavat hoonele juurde 1-korruseline transformaatori ruum. 1958. aastal projekteeris arhitekt Enn Kaar koolile juurdeehituse Tuvi tänava äärde. Nõukogude ajal asusid hoones tehnikumid. 1997-2004. aastatel asus hoones TTÜ Kõrgem majanduskool. Alates 2004. aastast kuulub hoone Tallinna Tehnikaülikoolile ning on kasutuses TTÜ Tallinna Kolledži ning TTÜ arhitektuuri- ja urbanistikainstituudi õpperuumidena. 2015. aastal on koostatud projekt hoone pööningukorruse välja ehitamiseks ja trepikoja laiendamiseks ning koolimaja ühendamiseks endise veetorniga. Selle käigus on Tõnismäe tänava äärsele trepikojale ette nähtud pealeehitus ühendamaks pööningut ja neljandat korrust ning täiendavate katuseakende lisamine. Tõnismägi 12 torni kasutuselevõtuks on kavas koostada täiendav projekt.</span>


source: A
code: 3128
name: Elamu Vabaduse pst. 127, 1928-1936.a.
type: Elamu
alt_id: 149
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kõrge sindelkatus ja väikeseruudulised aknad ning tagakülje terrass annavad hoonele koduse ja romantilise ilme. Interjöörides on palju kauneid detaile, mis kõnelevad omalaadse rahvusliku stiili loomise ambitsioonist – suur elutoa kaminahi, mis pidi meenutama talutarede reheahju, nikerdustega laepaneelid, erikujulised ukselingid jm. Maja alumisel korrusel asusid elu- ja söögitoad, arhitekti kabinet ja köök, üleval perekonna magamistoad. Velbri kavandas oma majja ise ka mööbli ja projekteeris maja ümbritseva haljastuse, suure krundi tänavapoolsesse ossa rajati ilu-, kvartali sügavusse aga marja- ja õunapuuaed. Selle maja eeskujul hakkasid paljud inimesed tellima Velbrilt Nõmmele ja mujale kõrge katusega, romantilise arhitektuurisuunitlusega eramaju, mida on hakatud nn. velbri majadeks hüüdma.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arhitekt E. Velbri kavandas oma elamu Nõmmele 1927-28, hiljem seda korduvalt täiendades ja laiendades.</span>


source: A
code: 3129
name: Elamu Vabaduse väljak 7 äriruumidega, 1929-1932.a.
type: Elamu
alt_id: 150
description:
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone Vabaduse väljak 7, nn. EKA maja, on projekteeritud 1929. aastal arhitekt Robert Natuse poolt ja valmis ehitatud 1931-1932. aastal. Monoliitsest raudbetoonist ehitatud fassaadid on kaetud klinkertellisega. Peasissepääsu ilustavad valguslaternaid hoiavad tellisfiguurid. I korruse äriruumidel on Vabaduse väljaku ja Roosikrantsi tänava poole avanevad suured vitriinaknad. Hoone art déco’lik ilme on säilinud fassaadidel, mis on püsinud põhiliselt muutumatuna ehitamisest alates. Hoone sisemus on järk-järgult ümberehitatud, eriti 1980. aastate II poolel, kui peale tulekahju tehti ümber kogu hoone siseviimistlus, sh. ka peatrepikoda koos liftidega. Hetkel kasutab hoonet Tallinna Linnavalitsus.</span>


source: A
code: 3131
name: Lutheri vabriku rahvamaja fassaad, 1904-1905.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 145
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Veidi taanduv efektse fassaadiga paekivihoone paikneb otsaga tänava poole. Algselt ümbritses maja väike aed. Peafassaadi sümmeetriateljel on suur poolkaarekujuline aken (nüüd kinni müüritud), selle kohal kitsas püstniśś töömeest kujutava reljeefi ja ümara ehisdetailiga ülaosas. Paraboolsed kaared annavad fassaadile dünaamilisuse. Samasugused poolkaared on ka tagafassaadil. Esiküljel on madal eendosa laia kolmeukselise sissepääsu ja nelja kitsa aknaga kummalgi pool, mida varem koondasid madalad kolmnurkviilud. Fassaadi vormirikkust täiendavad dekoratiivsed faktuurikombinatsioonid: vaba paerustika, omapärane, klaasi imiteeriv paeladu keskses vertikaalniśis, korrapärane sakmestik kaartel, tihedad klaasruudustikud. Hoone mahus domineerib suur umbes 30x16 m saal, mille katuslae puitkonstruktsioon on avatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Klubi-rahvamaja kavandasid Soome arhitektid Gottlieb Eliel Saarinen (1873-1950), Armas Lindgren (1874-1929) ja Herman Gesellius (1874-1916). 1960. aastatel lisati hoonele külgmised juurdeehitused. 1987. aastal lisati hoonemaht tagafassaadile. Hoone renoveeriti koos ülejäänud Lutheri vabriku Vana-Lõuna tänava äärse hoonestusega 2008. aastal.</span>


source: A
code: 3132
name: Pääsküla kivisild, 19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 287
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitatud kohalikust sinakast paasist koos raudkiviga, sammaste vundamendid raudkivist. Silla kogupikkus 21m, sildeid 2, pikkusega a`3,2m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mõningatel andmetel rajati ühesildeline puitsild 1700 a. algul.  1800 algul ehitati juurde teine sildeava. Kivisild ehitati 1860-ndatel. (Mõningatel andmetel ehitas silla 1873 ehitusettevõtja J. Teller).II maailmasõjas purustati osaliselt, taastati ja remonditi algkujul 1956. Käesoleval ajal liiklusmagistraalist eemal.</span>


source: A
code: 3133
name: Pangahoone Estonia pst.11, 1902-1904.a.
type: ehitismälestis
alt_id: 127
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Neogooti stiilis hoone välisilme peamisteks kujundajateks on nurki markeerivad tornid ja saalide kaaraknad. Tallinnas erandlik oli Lääne-Euroopast toodud kiltkivist tehtud katusekate.  Alumisel korrusel paiknesid suured saalid – Estonia pst pool raamatupidajate saal, Teatri väljaku pool aadlisaal ja Sakala tänava pool talurahvasaal. Teisel korrusel olid panga presidendi ja juhatuse sekretäri korterid. Uhkeid historitsistlikke interjööre ilmestavad seina ja laemaalingud, värvitud stukkdekoor, nurgatorni vitraažid ning lühtrid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pangahoone asub Tallinna kesklinnas, Estonia puiestee ja Sakala tänava nurgal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Eestimaa Aadlike Krediidiühing ostis uue pangahoone ehitamiseks Kaarli koguduselt krundi 1902. aastal. Projekt telliti Riia arhitektilt August Reinbergilt, kes valis Aadlipanga jaoks eeskujuks Põhja-Saksa alade tellisgootika. Nurgakivi pandi augustis 1902, viimistlus- ja mööblipaigaldustööd lõpetati 1905. aastal.</span>


source: A
code: 3472
name: Vene t. 5 fassaadid 18.-19.saj.
type: ehitismälestis
alt_id: 73
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maja on ehitatud keskaegsetele müüridele. Algselt elamuna kasutusel olnud hoone on ümber ehitatud ühiskondlikuks hooneks. Kõik hoone fassaadid jälgivad varaklassitsistlikku stiili, neist kõig esinduslikum on Vene tänava poolse fassaadi kujundus. Rusteeritud esimese korruse lõpetab karniis, mis on kujundatud laia profileeritud horisontaalvöödina, millele on paigutatud aknaalused kassetid. Teise korruse tõstab esile akenaavade lai profileeritud aknaraamistus ning akende kohal asuvad konsoolidele toetuvad karniisid. Kolmanda korruse aknaavade nurkadel on kasutatud dekoratiivraamistust ning aknaavade all dekoratiivkonsoole. Fassaadi ülaosas paikneb katuseräästa all profileeritud karniis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolmest majast koosnev liithoone asub Raekoja platsi äärses kvartalis. Kinnistu piirid on kujunenud sajandite vältel üksikute kinnistute kokkuliitmisel. Hoone fassaadid  on suunatud Raekoja platsi, Vene tänava ja Apteegi tänava poole. Vanim teade kinnistu kohta pärineb 1333. aastast. 1766.-1918. aastani oli kinnistu Tsaari-Venemaa omandis, kes asutas hoonete kompleksis Läänemere laevastiku ohvitseride kasiino. 1830. aastatel moderniseeriti hoone Raekoja platsi poolset fassaadi. Selle kohal oleva frontooni kujundust muudeti 1850. aastatel. Praegune ruumijaotus ja sisekujundus pärineb 19. sajandi teisest poolest. 1918. aasta novembris-detsembris olid hoones Eesti Vabariigi Ajutise Valitsus ja selle ministeeriumid. 1919. aastal oli hoones linna komandandi kantselei, laskeplatside komandandi kantselei ja kaitseliidu II pataljoni kantselei ning kaitseliidu peastaap. Kuni 1940. aastani tegutses hoones Eesti Vabariigi Ohvitseride Keskkogu klubi-kasiino. Hoone teise korruse ruumides tegutses aastatel 1934-1939 Vabadussõjamuuseum. Lisaks asusid sel ajal hoones ka mõned korterid, millest ühes elas 1930. aasatel major A. Landsberg-Lannes. Teise maailmasõja ajal paiknes hoones 22. Territoriaal-Laskurkorpus. Aastatel 1940-1957 asus hoones Nõukogude Balti Laevastiku Ohvitseride Maja. Peale 1957. aastat tegutses hoones Tallinna Haridus- ja Teadusala Töötajate Maja. 1990. aastast alates nimetati see ümber Tallinna Õpetajate Majaks. Suuremad ümberehitused toimusid hoones 1766., 1957. ja 1973. aastal.</span>


source: A
code: 3984
name: Anton Hansen-Tammsaare monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 452
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirjanik A.H.Tammsaare pronksbüst asub kõrgel graniitsambal. Sammas on kaunistatud reljeefidega, kus kujutatakse romaani "Tõde ja õigus" episoode - Andrese Vargamäele saabumist koos Krõõdaga ning Indreku sookraavi kaevamist ja Pearuga leppimist. Skulptor Ferdi Sannamehe tehtud monument asub kirjaniku poolt tuntuks kirjutatud valla- ja endise kohtumaja ees ning monument avati 30. augustil 1936. (http://www.puhkaeestis.ee/et/anton-hansen-tammsaare-monument-jarva-madisel)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Skulptor F. Sannamehe skulptuur 1938. aastast. Kirjanik A. H. Tammsaare 50. sünnipäeva tähistamiseks.</span>


source: A
code: 3985
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 444
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist monument, paigaldatud alusele. Monument osaliselt amortiseerunud, kihiti pudeneb.  Alus on korras, ümbrus planeeritud ja heakorrastatud. Pindala 2000 m2.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Järva-Madise teeristi läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on paigaldatud 1940. aastate lõpus.</span>


source: A
code: 3986
name: Järva-Madise vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on säilinud vanu hauatähiseid, muuhulgas on sinna maetud ka kirjanik Anton Hansen Tammsaare vanemad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Järva-Madise külas, Ahula teeristis, Ahula teest ida pool. Lõunapoole jääb heinamaa, idapoole mets.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 18. sajandil, käesoleval ajal ei ole kalmistu enam kasutusel.</span>


source: A
code: 3987
name: Järva-Madise kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu piirneb põhjaküljest maanteega, läänest ja lõunast põldude ja rohumaadega, idast metsaga. Kalmistut ümbritseb ajalooline põllukividest piirdeaed, väravaehitis on paekivist. Kalmistul leidub mitmeid sepis- ja valuriste, metallaedu ning kiviriste-sambaid. Suur osa haudadest ja hauatähistest kalmistu ida- ja lääneservas on hävinud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Järvamaal, Järva-Madise külast Ahulasse viiva maantee ääres (ligikaudu 0,5 km asulast).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu idaosas asuvad Anton Hansen-Tammsaare ema Ann Hanseni (1852-1903) ja isa Peeter Hanseni (1841-1920) hauaplatsid. Anton Hansen-Tammsaare vanemad on arvatavad kirjanduslikud prototüübid tema suurromaanis Tõde ja õigus. Romaani kirjanduslikke prototüüpe on kalmistule maetud teisigi. Näiteks nagu Tammsaare-Lõuna talu peremees Jakob Sikenberg (1837-1911) ja abikaasa Maria (1839-1913) ning Anton Hansen-Tammsaare ristiisa Hans Grossthal. Kalmistu keskosas asuvad ka Antoni venna August Hanseni (1870-1954) ja tema abikaasa Leena (1885-1927) kalmud. Järva-Madise kalmistule on maetud veel mitmeid teisi kultuuriloolisi isikuid.</span>


source: A
code: 3988
name: Järva-Madise kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 376, Arhe. 139-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed on põhja- ja lääneküljelt ümbritsetud paekivi sidusmüüriga, kaetud katusekiviga, korgusega 1 m, lõuna- ja idaküljel maakivi- ja paekivilaotis kõrgusega 1 m. Põhjaküljel kaks krohvitud väravaposti väravavõredeta, lääneküljel samuti kaks väravaposti ilma väravavõreta. Kirikuaias sepisaedu, malmvalu- ja sepisriste, üksikuid graniittähised, üks kivirist. Kirikust loodes uhke malmaed, sees malmristid, kaks sepisristi. Kirikust kirdes kunagise kirikaia idapiiril arvatavalt kabeli põhi: grüpti laevõlv terve, grüpti ümber malmpostid osaliselt säilinud kettaiaga. Selle kõrval Vietinghof-Scheelide hauaplats ümbritsetud 1.30 m kõrguse kiviaiaga, pealt kaetud katusekiviga. Kahepoolsed sepisväravad. Sees 5 hauaplaati, 2 graniitristi, tagaseinas 6 tahvlit (dolomiit). Hauaplatsist põhjapool alles kunagises idapoolses müüris asunud värava postid. V-S-de  hauaplatsist idapoole jääb parun Douglase hauakabel - kiviehitis, ümmarguse põhiplaaniga. Douglase kabelist idapoole jääb uuem kalmistuosa, mis praegu kasutusel. Kirikuaed üldiselt hooldatud. Plaan olemas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 18. sajandil.</span>


source: A
code: 3989
name: Ahula, Albu ja Seidla mõisa piirikivi
type: ajaloomälestis
alt_id: 45-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pärimuse kohaselt Ahula, Albu ja Seidla mõisate piiride kokkupuutepunkti tähistav kivi on hallikas maakivi, mille suurim läbimõõt maapinnal on käesoleval hetkel 1 meeter. Kivi ulatub ligikaudu 10 cm võrra maapinnast kõrgemale. Kivisse on raiutud 1 cm sügavuselt ja laiuselt risti kujutis, mille loode-kagu suunaline haar on 25 cm ja kirde-edela suunaline haar 15 cm pikkune. Risti haarade kagu ja edela otstesse on raiutud lühike põikvagu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirikivi asub Järva-Madise kalmistust umbes 1 km kaugusel Ahula tee ääres, teest vasakul sirelipõõsa all. Piirikivi on tähistatud vastava viidaga.</span>


source: A
code: 3990
name: Anton Hansen-Tammsaare sünnikoht, Tammsaare-Põhja talu
type: ajaloomälestis
alt_id: 449
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tammsaare-Põhja talu koosneb neljast hoonest, keldrist ja sauniku hoonete kompleksist. Algselt paiknesid hooned perimetraalselt nii, et nende vahele jäi suur sisehoov. Aastatel 1933-1934 ehitati hoovile uus elumaja. Talu vanim hoone on hoovi idapoolsel serval paiknev ait, mis on ehitatud 19. sajandi viimasel veerandil. Hoovi põhjapiiril paikneb suur vana rehielamu koopia (algne hävis 1945. aastal tulekahjus), mis ehitati 1978. aastaks Tammsaare sajandaks sünnipäevaks. Samal ajal taastati koopiana ka hoovi läänepoolsel serval paiknev laudahoone, ka saunikute hooned rekonstrueeriti 1970. aastatel. Rehielamu on Eestis laialt levinud plaaniga, idapoolsel otsal asuvad kambrid, keskel rehetuba ja läänepool rehealune. Rehielamu on kasutusel ekspositsiooniruumidena, mis demonstreerib omaaegset talukeskkonda. 1930. aastatest pärinev elumaja on laudvoodri ja laastukatusega rõhtpalkhoone. Maja esindab tüüpilist 20. sajandi algupoole alevimaja. Elumajas paiknev eksopsitsioon tutvustab Hansenite pere lugu ja A. H. Tammsaare loomingut.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tammsaare-Põhja talu asub Järvamaal, Vetepere külas. Talu asub koos Tammsaare-Lõuna taluga eemal teistest, metsade ja rabadega ümbritsetud kõrgemal voorel, keset heinamaad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu esmane rajamine on teadmata. 1872. aastal kolis Peeter Hansen abikaasaga Tammsaare-Põhja tallu. Väljamäel ja selle ümbruses paiknesid kaks talu: Tammsaare-Põhja ja -Lõuna talud, mis olid ligikaudu võrdse suurusega. Peeter Hansen püstitas uue rehielamu, aidad ja lauda. Kaev paiknes hoonetest eemal, mäe all, saunakompleksi lähedal. Aastatel 1933-1934 ehitati hoonete kompleksi juure rõhtpalkidest elumaja. 1970. aastatel taastati Tammsaare-Põhja talu sellisena, nagu see algselt rajati (veel säilinud aida, uuesti ehitatud rehielamu ja roigasaedadega ääristatud karjatänavaga). 1977. aastal avati omapärane muuseumikompleks A. H. Tammsaare 100. sünniaastapäevaks. Anton Hansen Tammsaare (1878-1940)  sündis Tammsaare-Põhja talus Hansenite pere neljanda lapsena. Aastatel 1892-1894 ja 1896-1897 õppis Anton Väike-Maarja kihelkonnakoolis ning aastatel 1898-1903 jätkas haridusteed Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1907-1911 õppis ta Tartu Ülikoolis (diplom jäi saamata tiisikusse haigestumise tõttu). Tammsaare loomingu kõrgaeg algas näidendist "Juudit" (1921) ja romaanist "Kõrboja peremees" (1922). Keskse tähtsusega on 5-köiteline romaan "Tõde ja õigus" (1926–1933), mis käsitleb Eesti ühiskonnale iseloomulikke arengusuundi 19. sajandi lõpukümnendist 1920. aastate lõpu majanduskriisini. Ühiskonnaelu arvustavad allegooriline romaan "Põrgupõhja uus Vanapagan" (1939) ja näidend "Kuningal on külm" (1936).</span>


source: A
code: 3991
name: Ambla kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 380, Arhe. 148-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaia lääneküljel maakivisidusmüür, põhjaküljel pae- ja raudkivimüür. Idaküljel pae- ja maakivikuhjatis. Lääneküljes värav paekivipostidega, ilma väravavõredeta. Põhjaküljel kolmekäiguline väravaehitis (pealt kaetud) ca 2 m kõrgune paekivist kahepoolsete sepisvõredega ja läänepoolse sepisjalgväravaga. Kabelist lõunapool pinnases märgatav kunagise kirikuaia lõunamüüri asukoht. Kirikuaia loodenurgas paekivist ehitis madala viiluga. Kirikust edelas täiskelpkatusega kivikabel. 
Kirikuaed rikkalik: sepis- ja valutähiseid, sepisaedu, graniittähiseid, marmortähiseid, hauaplaate, kiriku edelanurgas vana kivirist. Kirikust põhja pool Maydellide hauaplats moodus 7 x 7 m kõrgusega 1 m: krüpthaud paekivist võlviga ümbritsetud graniitpostidega ja kettaiaga. 
Kirikuaias on A. Adamsoni hauamonument "Laps moonidega" ja mälestusmärk Vabadussõjas langenutele (skulptor A. Starkopf). Kirikuaeda on maetud ornitoloog ja fenoloog Friedrich Hoyningen Huene, geograaf Jakob Kents, pedagoog Teet Lunts, kohalik kirjamees Juhan Aud jt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud pärast kiriku valmimist, 13. saj II p. Vana keskaegne kirikuaed, kalmistu rajatud 20. saj alguses.</span>


source: A
code: 3992
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 445
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestusmärk on kokku pandud viiest dolomiitplokist. Sokkel koosneb kolmest betoonplokist. Kõrgus koos alusega 230, laius 108, külg 40 cm. Esiküljel marmorplaat, millele on vene keeles kuldsete tähtedega kirjutatud: "Vennashauda on maetud 13 Nõukogude armee võitlejat, neist teadaolevaid" (järgneb neli nime). Need andmed vastavad ka tegelikkusele. Samba ees väike süvend lilledele. Ümbrus  plaaditud.
(allikas: ajaloomälestise pass 2-7/8)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1941. a. suvel pidasid Ambla lähistel lahinguid Saksa 61. jalaväediviis Punaarmee 156 laskurpolk, 22. mehhaniseeritud laskurdiviis ja Läti laskurpolgu sõdurid. 
1944. a. toimusid väiksemad kokkupõrked Eesti Laskurkorpuse võitlejate ja taganevate sakslaste vahel. Suuremaid lahinguid ei toimunud. 
1945. a. toimus valla piirest leitud haudadest nii 1941. kui ka 1944. aasta  lahingutes langenud Punaarmee sõdurite põrmude ümbermatmine Ambla aleviku ühishauda.  
Olemasolev hauasammas paigaldati 1952. aastal.</span>


source: A
code: 3994
name: Imavere meierei hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 49-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline krohvitud puithoone, hoovipoolses osas ühekorruselised väljaehitused.  Hoovi peal paar uusehitust muuseumi tarbeks. Tellistest korsten.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonel daatum: 1909. Hoone korras. Kasutusel Põllumajandusmuuseumi filiaalina - Piimandusmuuseum. 
1906 - moodustati ühistu  
1909-1910 - valmis hoone
1923 - suurem remont ja uus sisseseade
1929 -  valmib puidust juurdeehitus ja korsten (milles 14 000 kivikõik käsitsi koonusesse tahutud) Hoonet kasutati ka seltsitegevuseks. Rajati õunaaed ja iluaed, mis säilinud tänini. 
On Eesti suurim meierei - iga päev töödeldi 25 t piima, toodetud või eksporditi Euroopasse
Pärast II maailmasõda alustati juustutootmist
1952-57 valmivad juustukojad- ja keldrid
1975 lõpetab ühistu tegevuse
alates 1976 piimandusmuuseum
1980-86 kap.remont kus vahetatakse välja ka aknad</span>


source: A
code: 3995
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 896
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on valatud betoonist individuaalprojekti järgi. Postamendil seisab obelisk, mille ülaosas on süvendatud viisnurga kujutis kolme temast lähtuva kiirega. Obeliski kõrgus on 2,9 meetrit ja alumise serva pikkus 69 cm. Postamendi ülaosas on eenduv simss. Postamendil on malmplaat J. Stalini tsitaadiga: "IGAVENE AU KANGELASTELE, KES ON LANGENUD VÕITLUSTES VAENLASE VASTU JA ON ANDNUD OMA ELU MEIE RAHVA VABADUSE JA ÕNNE EEST!". Teksti all on aastaarv 1941-1945 ja sama tekst vene keeles. Malmplaadi peale oli varasemalt kinnitatud marmorplaat (70x50 cm) raidkirjas langenute nimedega. See plaat on kadunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Tallinn-Viljandi maanteest Taadikvere kohalt 1,8 km idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1945. aastal maeti ühishauda ümber Imavere valla haudadest leitud lahingutes hukkunud 22 punaväelase põrmud. Mälestussammas püstitati 1948. aastal.</span>


source: A
code: 3996
name: Jaan Jungi kodukoht, Soo-otsa talu
type: ajaloomälestis
alt_id: 17-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline viilkatusega raudkivivundamendil puithoone.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jaan Jungi kodukoht asub Paidest u. 25 km Tartu poole, Tallinn-Tartu maanteest (Käsukonna kohalt) 2,5 km lääne pool asuvas Tammkülas (Suurkülas). Maja paikneb külavaheteest 0,5 km lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tamme küla Soo - Otsa talu.. Uus laudvooder pandud 1920-tel - 30-tel aastatel.. Jungi aegseid kõrvalhooneid säilinud ei ole, praegused on uusehitused

Jaan Jung (18. november 1835 Pilistvere – 26. juuni 1900) oli eesti koolmeister, helilooja ja harrastusajaloolane. Oma tööst ja seltsitegevusest vaba aja pühendas ta Eesti koduloo uurimisele, eriti huvitasid teda vanad linnamäed ja kalmed. Tema tähtsamad koduloo vallas kogutud pärimused ja andmed on koondatud raamatusarja "Muinasaja teadus eestlaste maal: Kohalised muinasaja kirjeldused Liiwimaalt, Perno ja Wiljandi maakonnast". Koolmeistrina andis Jung välja ka mitmeid õpikuid.
</span>


source: A
code: 3997
name: Järva-Jaani kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 384, Arhe. 170-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab lääneküljel lippaed paekivist aluse ja paekivist postidega, lõunaküljel paekivi sidusmüür pealt kaetud tsemendiga, idaküljel osaliselt lippaed, osaliselt traatvõrkaed, põhjaküljel traatvõrkaed. Lääneküljel kahepoolne ühekäiguline värav: paekivist väravapostid kahepoolse metallvõrega. Kirikuaed tähiste poolest rikkalik. Leidub keerulist uhket valu, sepis tavaline. Sepisaedu, malmaedu, palju kivitähiseid, sepis- ja malmtähiseid. Kiriku lõunaküljel Schillingute matmisplats ümbritsetud sepisaiaga, kiriku seinal perekonna epitaaf, tähised: 11 kiviristi, 2 malmvaluristi, 2 sepisristi. Kirikuaia kirdenurgas kõrge viilkatusega kivikabel. Kirikuaed hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik on tõenäoliselt ehitatud 13. sajandi kolmandal veerandil. 1881. aastal lisati kirikule arhitekt Johann Gottfried Mühlhauseni (1806-1879) projekti järgi neogooti stiilis torn. Kirikuaed on tõenäoliselt rajatud ühes kirikuga. Kirikuaeda ümbritsev postidega piirdeaed pärineb tõenäoliselt 19. sajandi teisest poolest. Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on St. Johannis. Kalmistule on maetud pastoriametit pidanud rahvaluule koguja Christian Jakob Glanström (1776-1825), samuti ümberkaudsete Orina, Kuksema ja Rava mõisnike suguvõsade - Schillingide ja Stackelbergide - liikmeid. Kalmistu on endiselt kasutusel ja sinna võivad matta varem platsi omandanud isikud.</span>


source: A
code: 3998
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 443
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paikneb kaheastmelisel treppalusel sammas, mis koosneb kolmest üksteise peale asetatud dolomiitblokist. Samba mõõdud on: kõrgus 170 cm; laius 102 cm, paksus 37 cm. Samba alaossa on kinnitatud saaremaa marmorist plaat, millel teadaolevad langenute nimed ja surma daatumid. Samba ülaosas on väljaraiutud kontuuridega viisnurga kujutis, selle all reljeefraidkirjas eesti ja vene keeles tekst: "Igavene au kangelastele, kes langesid võitluses Nõukogude kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Järva maakonnas, Järva-Jaani alevis, Koeru maantee äärsel kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 26 langenud sõdurit, kes 1940. aastatel võitlesid Järva-Jaani juures toimunud lahingutes Nõukogude armee poolel. Langenute ümbermatmine ühishauda toimus 1946. aastal. Mälestussammas paigaldati ühishauale 1952. aastal ENSV Vabariikliku Projekteerimise Instituudi "Estonprojekt" kavandi kohaselt, mille autoriks oli arhitekt J. Laasi.</span>


source: A
code: 3999
name: Vabadussõjas langenute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiriku portaali korval viie Vabadussõjas langenu hauad peal madalad hallikasmustast graniidist sambad. Hauaplasti suurus 2 x 8 m. Hauaplats seisnud kogu noukogude aja puutumatuna. Korras, hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaika on maetud 1919. aastal Vabadussõjas langenud.</span>


source: A
code: 4000
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 448
description:
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Järva maakonnas, Arkma külas, Paia-Viljandi maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1941. aastal taganedes hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4001
name: Ataste seminari hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 16-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruseline täiskelpkatusega paekivihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene eesti seminar avati  1835. aastal Järvamaal Peetri kiriku juures Atastel. Kuigi asutajaks oli tollane Eestimaa kuberner Paul Friedrich von Benkendorf, lasevad mitmed asjaolud arvata, et selle ettevõtmise taga olid ka Stackelbergid. Ataste seminar töötas 18 aastat, mille jooksul valmistati ette 70 talurahva koolmeistrit. 
Kui 1854. aastal valmis Kuudal koolimaja hoone ja lõpetas tegevuse Ataste seminar, oli Friedrich von Stackelbergil võimalik Kuuda seminar avada. Atastest toodi Kuudale sealne inventar ja õppejõud Karl Koch.</span>


source: A
code: 4002
name: Järva-Peetri kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 382, Arhe. 169-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Põhjaküljel maakivisidusmüür pealt kaetud katusekiviga, lääneküljel paekivi kuivladumüür, idaküljel maa- ja paekivikuhjatis kõrgusega 0,5 - 1 m. Põhjaküljel kolmekäiguline värav paekivipostidega kahepoolse ja kahe ühepoolse valudetailidega sepisväravaga, väravad ratastel. Kirikust lõunapool viilkatusega paekivist kabelihoone, akna ja uste piirded tellistest, põhjapool kaks akent luukidega ja uks. Kirikuaias sepis- ja valutähiseid, põhiliselt valu. Graniittähiseid, kiviriste - neist paljud katkised. Kirikust loodes kaks hauaplaati, neist üks katkine. Kiriku kirdenurgas paekivist ratasrist. Kabelist lõunapoole jääb kasutusel olev kalmistuala hooldatud hauaplatsidega. Lõunaserv veel matusteta. Uuemat osa ümbritseb kõrghaljastus: lääne- ja lõunaküljel kuused, idaküljel lehtpuud ja puude all maa- ja paekivikuhjatis. Kirikuaia idaküljel võetud 1930-tel a-tel maad matustesks juurde. Hooldatud hauaplatsid. Uuemas osas graniitähiseid 1930- test a-test., vähesel määral metallaedu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirik on  tõenäoliselt ehitatud 14. sajandi esimesel veerandil. 1868. aastal sai kiriku torn arhitekt Johann Gottfried Mühlhauseni (1806-1879) projekti järgi oma praeguse neogooti vormi. Kirikuaed on tõenäoliselt rajatud ühes kirikuga. Kirikuaeda on ümbritsenud maa- ja paekividest müür, mis on säilinud fragmentidena. Müür on paremini säilinud kirikuaia põhjaküljel. Kirikuaia lõunaservas paiknev kabel on ehitatud tõenäoliselt 19. sajandi viimasel kolmandikul. Kirikuaia lõunaosas paiknevat kalmistut on 20. sajandil laiendatud uue kirikuaia piiridest välja jääva kalmistuosaga. Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on St. Petri. Lõunapoolne uuem kalmistuosa on endiselt kasutuses.</span>


source: A
code: 4003
name: Kadastiku kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu ümbritsetud 1 - 1,5 m .kõrguse paekivilaotisega . Põhjaküljel kolmekäiguline värav graniitpostidega, millel graniitkuulid metallristidega. kahepoolsed ja kaks ühepoolset valudetailidega sepisväravat. Kahepoolse väravakäigu parempoolsel postil väljaraiutud poleeritud ristkülik sisseraiutud tekstiga: Kaarel / Mihkelsoni / mälestuseks / 1903. Kahepoolse väravakäigu peal on olnud raudplekist kaar. Kalmistut läbivad põhja-loode - lõuna-kagu suunalised puiesteed. Lääne-edelaküljel kalmistumüüri taga (ühishaua joonelt lõuna poole) uuemate matustega ala. Kalmistu kirdeosas jutluse plats. Kalmistu kunagist keskkohta tähistab kunstlik küngas sellel kõrguva ristiga. Kalmistul leidub valu- ja sepistähiseid, mõni sepisaed, ja graniittähis. Peaväravast edelas Grünthalide perekonna hauaplats, ümbritsetud graniitpostide ja kettaiaga. Idaküljel värav: graniitpostid, millel graniitkuulid valuristidega, ees kahepoolsed valudetailidega sepisväravad. Väravaposte ühendab raudplekist kaar tekstiga: M 1906 M. (teksti moodustab väljalõige) . Hauaplatsil üks sepisrist, üks mustast graniidist rist, üks katkine kivirist, üks graniidist ristialus selle taga maas katkine kivirist, neli graniitsammast, kuus graniidist hauaplaati (aastast 1900, 1901), viis hauatahvlit, üks puurist.</span>


source: A
code: 4004
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 446
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauatähiseks on betoonist mälestussammast eesti- ja venekeelse tekstiga. Sammas asetseb kaheastmelisel alusel. Samba alaosas toetub sellele must plaat, millel on kolme hukkunud sõduri nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub kalmistu edelaküljel piirdest väljaspool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõukogude armee allikate andmeil on ühishauda maetud 30 hukkunud nõukogude sõdurit. Kolm neist on nimeliselt teada.</span>


source: A
code: 4005
name: Vabadussõja Müüsleri lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 48-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kunstlikule künkale on püstitatud kaheastmeline graniitplokkidest silinderjas alus. Selle astmed on kaetud pealt graniitkillustikuga. Alusel asetseb püstjas graniitkivi, mille kitsal siledal esiküljel on reljeefsed kujutised - Vabadusrist ja mõõk. Sellest vasakul siledal väljal on tekst: "EESTI / VABADUSSÕDA / 1918 - 1920" ja paremal "JÄRVAMAA / VABASTAJATELE / TÄNULIK / MAAKOND". Mälestussammas on umbes 4 m kõrge. Samba autor on August Roosileht (1887-1941).
Maanteelt viib mälestussambani puiestee ja paekiviplaatidega kaetud tee.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas asub Müüsleri külas Mäeküla-Koeru maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>5.-9. jaanuarini 1919 pidas Müüsleris ja selle ümbruses Järvamaa kaitsepataljon leitnant Konstantin Kanepi juhtimisel ägedaid lahinguid Paide kaitseks, mille järel vaenlane lõpuks taganema sunniti.
1934. aasta kevadel tekkis Järvamaa Kaitsepataljonist Osavõtnute Ühingul mõte püstitada vääriline mälestusmärk. See otsustati püstitada Müüsleri algkoolist põhja pool asuva heinamaa mäenõlvale, mis oli looduslikult kõige kaunim koht ümbruskonnas. Korraldati kolmed rahvarohked talgud, mille käigus veeti kohale kõik vajalikud ehitusmaterjalid, valmistati ette samba plats, korrastati tulevase pargi jaoks kogu mälestusmärgi ümbrus. Tööde tehnilist külge juhatas insener M. Luht. Järvamaa asutused ja organisatsioonid toetasid ettevõtmist annetustega. Samba nurgakivi pandi 17. juunil 1934. Kohal olid kõikide Järvamaa valdade saadikud, kes tõid kaasa oma koduvaldade mulla, mis asetati koos dokumente sisaldava metalltoruga monumendi alusesse. Pühitsemist toimetas Järva praost Chr. Beermann.
Mälestussammas valmistati kunstnik August Roosilehe kavandi järgi Vao küla Mäe talu põllult toodud kivist. Mälestussamba pidulik avamine toimus 15. juulil 1934. Samba vabastas kattest riigivanem Konstantin Päts ja pühitses EELK piiskop Hugo Bernhard Rahamägi. Avamisel viibisid ülemjuhataja Johan Laidoner ja 400 kutsutud külalist. Kõik kõned võimendati 5000 kuulajale. Esinesid Järvamaa ühendatud segakoorid ja ühendatud pasunakoorid.
Samba ümbruse väljaku planeeris Tallinna linna aednik E. Lepp. Sinna istutati park.
1949. aastal tõmbas J. Rosenblatt teehöövliga samba ümber ja see jäi sinnasamasse neljakümneks aastaks vedelema, tekstiga vastu maad.
1988. aasta suvel otsustasid Järvamaa Muinsuskaitse Seltsi, Rahvarinde ja kolhoosi "Oktoober" esindajad mälestussamba taastada. Kaasa aitasid mitmed ettevõtted ning kuu aja jooksul käis töötalgutel koos üle saja inimese. Sammas on taastatud originaaldetailidest. Mälestussamba pidulik taasavamine toimus 27. augustil 1988. Samba avas J. Arvola ning pühitses EELK Järva praost Harald Meri. Müüsleri lahingu mälestusmärk oli esimene taasiseseisvunud Eestis taastatud monumentidest Järvamaal.</span>


source: A
code: 4006
name: Aruküla mõisa kabel
type: ehitismälestis
alt_id: 54-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, neogooti, paekivist kabel. Ehitist katab viilkatus, mille räästa all karniis . Kabelil suured, kõrged pealt teravkaarsed aknad ja uks. Tugipiilarid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mõisahoonest mõnesaja meetri kaugusel parkmetsas teisel pool maanteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Krahvide Tollide hauakabel ehitatud 19. sajandi II poolel.</span>


source: A
code: 4007
name: 1905. a. revolutsiooni monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 436
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monumendi kavandi autor oli Juhan Raudsepp (1896-1984). Graniidist pronkskuju sümboliseerib igatsetud vabadust ja soovi saavutada iseseisvus. Monumenti pronksfiguuri iseloomustab klassitsistlik selgus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monumendi avamine toimus 29. septembril 1935.aastal Koerus. Avamisüritusest võtsid osa peaministri asetäitja Kaarel Eenpalu ja Riigi Majandusnõukogu president August Jürman. Viimane pääses 24.detsembril 1905.aastal karistussalga käest ning kellest sai hiljem tuntud poliitikategelane.</span>


source: A
code: 4008
name: Koeru kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 388, Arhe. 175-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ristkülikukujulise plaaniga. Koeru-Väinjärve tee poolsel küljel restaureeritud piirdemüür. Teistes külgedes piirdemüür amortiseerunud. Osaliselt välja puhastatud. Kalmistul leidub nii sepisriste, maakivist ja dolomiidist hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varasemad matused kirikumüüri kõrval pärinevad 13.-17. sajandist.
Koeru kirikaeda on maetud maailmakuulsa bioloogi Karl Ernst von Baeri ema Juliana Louise, vend Ludwig, õde Helene, pojad Alexander ja Hermann ning pojapoegade perekonnad. Siia on maetud ka dekabristide ülestõusust osavõtnu Karl Wrede.</span>


source: A
code: 4009
name: Koeru kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Koeru kalmistu koosneb kahest osast - vanast ja uuest surnuaiast. Kalmistu uue osa väravaehitis on tellistest laotud, kolme väravaavaga ning raudsepisväravatega rajatis. Värava tipus kõrgub metallist valurist. Vana kalmistuosa sissepääsuks on samuti tellistest laotud, kolme väravaavaga väravaehitis, mille tipus paikneb rist. Hauatähised on uuel kalmistul valdavalt graniidist või kohalikust maakivist poleeritud hauakivid või hauaplaadid. Vanal surnuaial leidub hulgaliselt metallist sepis- ja valuriste ning metallist piirdeaedu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Koeru kalmistu asub Järvamaal, Koeru asulast väljas, umbes 1 km kirikust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1846. aastal rajati Koeru kalmistu asulast väljapoole, mille tarvis andis maatüki Kapu mõisinik L. von Bremen. Esimesena maeti sinna 1846. aastal Koeru koguduse pastor D. G. Mickwits (1778-1846). Tänasel päeval kutsutakse seda kalmistuosa vanaks surnuaiaks. Sinna on maetud ka mitmed Eesti Vabadussõjas hukkunud. Samuti asub vanal kalmistul 1905. aasta rahvarahutuses langenute ühishaud. 20. sajandi alguses rajati vana kalmistu vastu, üle maantee, uus kalmistu. Esimesed matused sellel kalmistuosal pärinevad 1924. aastast. Uuele kalmistule on maetud mitmed Koeru ja Koeru kihelkonna hariduselu ja seltsielu edendajad.</span>


source: A
code: 4010
name: Koeru saksa erakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 34-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on ärklikorrusega rõhtpalkidest ehitis. Välisvooder on laudadest, alusmüür looduslikust kivist. 2009. aastal paigaldati hoonele uus katusekate (eterniitkatus asendati plekk-katusega), uued avatäited, uus välisvooder.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hoone asub Koeru aleviku Järva-Jaani poolses servas aadressil Jaani tee 20 (viimane maja).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaheklassilise saksakeelse elementaarkooli asutas 1907. aastal kohalike baltisaksa mõisnike loodud ühing Deutsche Verein in Estland (Saksa Ühing Eestis) saksa soost ja jõukamate talupoegade lastele. Tulevane kunstnik Eduard Viiralt õppis selles koolis aastatel 1911-1913.</span>


source: A
code: 4011
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 447
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual olev mälestussammas on valmistatud kolmest dolomiitplokist tüüpprojekti järgi (ENSV Vabariikliku Projekteerimise Instituudi "Estonprojekt" kavand, autor on arhitekt J. Laasi). Samba kõrgus koos alusega on 215 cm, laius 105 cm ja paksus 37 cm. keskmisel plokil on reljeefraidkirjas tekst eesti ja vene keeles: IGAVENE AU KANGELASTELE / KES LANGESID VÕITLUSES / NÕUKOGUDE KODUMAA VABADUSE / JA SÕLTUMATUSE EEST! Teksti all on aastaarvud 1941-1945. Teksti kohal on väljaraiutud viisnurga ning selle keskel sirbi ja vasara kujutis. Samba alumisel plokil on marmorist plaat, millele on kantud kahe 1941. aastal hukkunud punaväelase nimed ja ühishauda maetud tundmatute arv - 66.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Koeru kalmistu lõunaservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohalike elanike mälestuste kohaselt toimus 1941. aastal Koeru ümbruses toimunud lahingutes hukkunud nõukogude sõdurite ümbermatmine siinsesse ühishauda 1945. aastal Norra, Preedi, Valila jt küladest. Teistel andmetel maeti siia ühishauda Koeru alevikus asunud ühishauast ümber Koeru kirikumõisas paiknenud sõjaväehaiglas haavadesse surnud sõdurid. Mälestussammas paigaldati ühishauale 1952. aastal. Mälestustahvli paigaldamise aeg on teadmata.</span>


source: A
code: 4012
name: Paide Tütarlastegümnaasiumi hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2-korruseline historitsistlik, sümmeetrilise põhiplaaniga ja fassaadiga krohvitud telliskivihoone. Lameda katusega. Peafassaade kaunistavad keskrisaliit, tellissimsid ning aknapiirded. Säilinud algne ruumijaotus: klassiruumid paiknesid sümmeetriliselt keskse vestibüüli ümber. (EA)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1910. Kuulus esimesele eestikeelsele gümnaasiumile. 
Hiljem on seal tegutsenud linna keskkool ja huvikeskus ning Järvamaa keskraamatukogu.</span>


source: A
code: 4013
name: Paide Saksa Tütarlaste Eragümnaasiumi hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Heimatstiilis hoone on sümmeetrilise põhiplaani ja fassaadiga, mitmetasapinnalise kõrge, algselt kivist kelpkatusega 2-korruseline telliskiviehitis, mille risaliiditaolist eenduvat keskosa rõhutavad tel¬listest dekoratiivdetailid (karniisid, aknapiirded, niššid) ning akende rütm.
Interjööris on tehtud hulk ümberehitusi.
( J. Viires,  Eesti Arhitektuur)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Projekteerinud 1908, arh. E. Jacoby. Ehitati saksa tütarlastekooliks. 1950. a-te lõpust on hoones haigla, 1960. a-tel laiendati juurdeehitisega.</span>


source: A
code: 4014
name: Paide Reopalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab lõunaküljelt paekivi kuivladumüür, idaküljelt pae- ja maakivilaotis, mujal piirdeta. Lõunaküljel kaks väravat. Idapoolne: paekivipostid, kahepoolsed sepisväravad. Läänepoolne (keskne): paekivist, lubjatud, väravapostid, nende peal puitkate-viiluga, kaetud katusekividega, puitosasse sisselõigatud daatum: 1774 (kalmistu asutamise aasta). Värava ees kahepoolsed täispuitväravad (voodrilauast) sepistatud hingedel ja sepislukuga. Kalmistul leidub sepis- ja valutähiseid, üksikuid sepisaedu, üks malmaed, hinnalisi graniittähiseid, mõned marmorristid. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asutatud 1774
Kalmistu oli kasutusel 20.s. lõpuni. </span>


source: A
code: 4015
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 440
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist alusel seisab risttahukakujuline dolomiitplokkidest mälestussammas, millele on kinnitatud kunstmarmorist plaadid (50x70 cm). Aluse mõõtmed: kõrgus 33 cm, laius 215 cm, paksus 140 cm. Samba mõõtmed: kõrgus 223 cm, laius 150 cm, paksus 80 cm. Sambal dolomiidist viisnurk, plaatidel süvaraidkirjas mustaks värvitud tekst hukkunute nimedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub peavärava juurest kabeli juurde viiva tee ääres, sellest läänes (vasakul).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on pärast sõda ümber maetud põrme mitmelt poolt Järvamaalt: Päinurmest, Eiverest, Võõbust ja Paide vallimäelt. Viimane ümbermatmine toimus 21.07.1950. Kokku on hauda maetud 29 hukkunut. Mälestussammas avati 21. juulil 1950. aastal. Mälestussammas projekteeriti Projekteerimise Instituudis "Estonprojekt" (arhitekt J. Laasi).</span>


source: A
code: 4016
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 441
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on kolmest lihvitud punasest graniitplokist koosnev mälestussammas. Samba ülaosas on sisseraiutud viisnurk ning selle all süvakirjas tekst: "5. DETSEMBRIL 1941. A. / FAŠISTLIKU TERRORI / OHVRIKS LANGENUD / NÕUKOGUDE INIMESED". Keskmisel graniitplokil on 14 mõrvatu nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub kalmistu põhjaserval, peaväravast arvates teise põhja-lõuna-suunalise tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hukkunute põrmud maeti ühishauda 25. mail 1956. aastal. Mälestussammas püstitati samuti 1956. aastal.</span>


source: A
code: 4017
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus on 69 ruutmeetrit. Platsile on maetud tundmatud hukkunud ning 1948. aastal hukkunud Järvamaa julgeoleku osakonna ülem kapten Vassili Sidorov. Hauaplatsil on kaks mälestuskivi. Ühel neist on viisnurga kujutis ja tekst: "1944.-1950. A. JÄRVAMAAL / VÕITLUSES BANDIITIDEGA / LANGENUD ÜHEKSA TUNDMATUT / NÕUKOGUDE ARMEE VÕITLEJAT". V. Sidorovi mälestuskivi on mustast marmorist ja sellel on venekeelne tekst tema nime ja eludaatumitega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud on kõige põhjapoolsema (väravast kaugeima) kalmistut pikisuunas läbiva raja ääres, kalmistu keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestuskivi on paigaldatud 1987. aastal või hiljem. Kapten V. Sidorovi marmorist mälestuskivi on paigaldatud enne 1983. aastat.</span>


source: A
code: 4018
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 3-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on kaks mälestuskivi. Kabelile lähemal asuval mälestuskivil on viisnurga kujutis ja selle all tekst: "1941.-1944. A. PAIDE LINNAS / FAŠISTLIKU TERRORI OHVRIKS / LANGENUD NÕUKOGUDE INIMESED: / KOLM NAIST, KUUS MEEST". Mälestuskivi on paigaldatud 1986. a. või hiljem. Teisel mälestuskivil on samuti viisnurga kujutis ja selle all on kahe hukkunu - Osvald Aksel´i ja Aleksander Larini - nimed ning eludaatumid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Paide Reopalu kalmistul kabeli taga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aastatel 1941-1944 hukatud maeti Paide ümbruskonna rabadesse. Osa neist leiti pärast sõda ülesse ja maeti Reopalu kalmistule. Siia maetud üheksa isiku ümbermatmine Paide-Türi maanteäärselt heinamaalt toimus 4. novembril 1944. aastal (ajalehe "Uus Järvalane" 10.11.1944 andmetel). Üheksa hukkunu mälestuseks paigaldati praegune mälestuskivi 1986. aastal või pärast seda. varasemalt olid haual dolomiidist mälestusplaadid.</span>


source: A
code: 4019
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 35-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lihtsal mälestuskivil viisnurga kujutis ja tekst: "29. JUULIL 1941 SÄREVERE VALLAS / OISU KÜLAS FAŠISTLIKU TERRORI OHVRIKS / LANGENUD NÕUKOGUDE INIMESED / EDUARD ABEL SÜND. 17.IX 1897 / LEILI HOMMIK SÜND. 1921.A / MARIA PAJU SÜND11.IX 1899".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Paide Reopalu kalmistu üldosa kuuendas kvartalis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud kolm 1941. aastal hukkunud inimest. Mälestuskivi on paigaldatud 1986. aastal või pärast seda.</span>


source: A
code: 4020
name: I maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>I maailmasõjas hukkunud saksa sõdurite haud. Hauda tähistab hallikas tahutud esiküljega püstjas kivi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub kalmistu kagunurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hauda on maetud neli saksa sõdurit, kes langesid Orina lahingus 28. veebruaril 1918. aastal.</span>


source: A
code: 4021
name: Anna kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed mõõdus 70X70 meetrit.Kirikuaeda ümbritseb kuivladu paekivimüür kürgusega 1,0- 1,5 m.Kirikuaial on sepisvärav. Kirikuaed on hooldatud.kirikuaias on mõned sepisaiad, sepisristid, üks paest hauakivi. mõned kiviristid.Kirikuaed- kalmistu üldmõõdud on 150 X140 m. Kalmistut ümbritseb kõrghaljastus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisega alustatud 18. sajandi lõpul.</span>


source: A
code: 4022
name: Purdi mõisa kalmistu ja kabel
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 395
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ungern - Sternbergide kabel ja kalmistu. Kabel: paekivist, krohvitud, plekkkatusega. Lagunenud. Kabelil kaguküljel kahepoolse uksega ava ja kaks akent. Uksed ja luugid uued.  Kabelist läänes 7 ristikivi, mingi postamendialus, 2 hauaplaati. Loodes neli ilmselt ristialust. Kalmistu olnud ümbritsetud pae- ja maakivilaotisega kõrgusega väljastpoolt 1 m, seestpoolt 0,5 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>18.saj. lõpul ehitatud barokkstiilis kabel kuulus Ungern von Sternbergidele.</span>


source: A
code: 4023
name: Monument Paide linna vallutamisel 1573. a. langenud vene sõduritele
type: ajaloomälestis
alt_id: 438
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on neljatahulise ning ülevalt aheneva sambaga, mis on asetatud maakividest alusele. Samba obeliskiosa on laotud paekivist ning samba sokliosal on märgitud aastaarv 1573.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1886. aastal Mäo mõisniku Olaf von Stackelbergi eestvedamisel, kui Vene suurvürst Vladimir Aleksandrovitš Paidet külastas. Monument püstitati tsaar Ivan Julma sõjameestele, kes hukkusid 1573. aastal Paide piiramisel.
Vene väed piirasid Paidet Ivan Julma juhtimisel aastavahetusel 1572/1573. Kindlus vallutati pärast viiepäevast piiramist tormijooksuga 1. jaanuaril 1573. Teiste langenute hulgas oli ka tsaari poeg hertsog Magnus ja tsaari parim sõber Maljuta Skuratov. 
Aastad 1558-1607 olid Paide jaoks intensiivse sõjategevuse aeg, kui viiekümne aasta jooksul tuli taluda sõda kokku kümnel korral.
(K. Kroon 2017, Paide 16.-18. sajandil, lk 79-82)</span>


source: A
code: 4024
name: Paide Sillaotsa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asetseb looduslikul seljandikul. Pärineb 19.saj. keskpaigast. Kalmistu koosneb kolmest üksteisest selgelt eristatavast osast, neist ida-kirde poolne on kõige vanem. Vanemat osa ümbritseb maa- ja paekivikuhjatis. Vanemas osas leidub graniittähiseid , sepis- ja valutähiseid, ka uhket valu, kiviriste. Uuem osa piiratud kõrghaljastuse ja kivikuhjatisega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb 19.saj. keskpaigast. Kalmistu koosneb kolmest üksteisest selgelt eristatavast osast, neist ida-kirde poolne on koige vanem. Vanemast osast lääne-edela poole jääv ala on kasutusele võetud  1920-tel - 30-tel aastatel . Uuemast osast lääne-edela ja kogu kalmistu osas lõuna pool paikneb 1970-tel aastatel kasutusele võetud osa. Hilisemat kalmistuosa eraldab varasemast sõidutee vanema ja uuema kalmistuosa ulatuses.</span>


source: A
code: 4025
name: Roosna-Alliku mõisa kalmistu ja kabel
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 386
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu läbimõõt umbes 30 m., lõuna- ja lääneküljest ümbritsetud kõrge vallikraaviga, mujal madala kraaviga.. Kabel 6-nurkne paekiviehitis, mis kaetud kupliga. Katusekate puudub. Uksed puuduvad. Kabeli sissepääsu kõrval paremal üks paest hauaplaat, hauaplaadi tükke. Kabelist 15 m kaugusel imposantne hallist graniidist ristialus väljaraiutud avatud raamatu kujutisega. Kalmistu territooriumil kasvavad üksikud suured puud..</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 4026
name: Türi kirikuaed ja ohverdamiskoht
type: Ohverdamiskoht
alt_id: Arh. 397, Arhe. 115-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kokku ca 2 ha suurune ohverdamispaik paikneb asula servas kiriku ümbruses. Maastiku reljeef on tasane, kõrghaljastus puudub. Ohverdamispaiga täpne ulatus ei ole teada. Keskossa jääb ca 0,6 ha suurune ruudukujulise põhiplaaniga kirikuaed, mida ümbritseb igast küljest maakividest müür. Kirikuaia paikneval kalmistul on säilinud mitmeid hauamonumente. Kirikuaia lääneservas paikneb Baranoffide suguvõsa matusekabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13. sajandi viimasel kolmandikul rajatud kiriku kohal asub ohverdamispaik, mis pärineb tõenäoliselt 11. sajandist. Kirikuaed on rajatud tõenäoliselt koos kirikuga. Kirikukihelkonna ajalooline saksakeelne nimetus on Turgel. Kirikuaed oli matmispaigana aktiivses kasutuses kuni 18. sajandi lõpuni, hiljem matused vähenesid.</span>


source: A
code: 4027
name: Türi Vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Matmiseks suletud. Pool kalmistust on kujundatud pargiks. Maapind tasandatud, säilinud tähised maetud mulla alla, hauaplatsid fikseerimata. Üksikud hooldatud hauaplatsid jäetud alles. Säilinud kalmistuosa võsas, korrastamata, kohati leidub hooldatud hauaplatse. Säilinud kalmistuosal on alles sepis- ja valutähiseid, mõned graniittähised. Kalmistu ümbritsetud kõrghaljastusega. Kalmistu asub ka ärkamisaja tegelase ja kooliõpetaja Mats Tõnissoni haud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Surnuaed on rajatud arvatavasti 18. sajandil ning matmiseks suletud suures osas 1930ndate keskpaigas, viimased matmised on toimunud 1940ndate alguses.</span>


source: A
code: 4028
name: Türi Kesklinna kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Türi Kesklinna kalmistu katab umbes 3.1 ha suuruse maa-ala. Kalmistu on ajalooliselt piiratud madala (0,6 m) raud- ja paekivist müüriga. Kalmistu puidust jalgväravad on hävinud, alles vaid paest laotud väravapostid. Kalmistu teedevõrk on olnud tegutseva kalmistu ajajärgul ulatuslik. Kalmistul leidub palju metalltähiseid: sepist ja valu, sepisaedu, valuaedu, kiviriste.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub linna keskmes, tiheasustusega korruselamute rajoonis. Kalmistu piirneb autoliiklusest keskmiselt koormatud tänavatega (Väike-Pärnu, Lembitu jt).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Türi Kesklinna kalmistu ehk Vana Kalmistu asutamise täpne aeg on teadmata. Mõningatel andmetel on kalmistu vanima osa eaks ligi 400 aastat. Matmine lõpetati kalmistul 1951. aastal. 1960.-1970. aastatel rajati kalmistu vahetusse naabrusesse viiekorruselised elamud. Türi Kesklinna kalmistul asub Vabadussõjas langenute mälestussammas, mis valmis skulptor Anton Starkopfi kavandi alusel ja raiuti graniiti A. Pärna poolt. Samba pidulik avamine toimus 20. juulil 1924. aastal. Sammas purustati 1949 nõukogude võimu poolt. Mälestussammas taastati 1990. aastal. Kalmistul asub ka mälestussammas Esimeses maailmasõjas, aastail 1914–1918, langenud eestlastele ning mälestussammas Teises maailmasõjas, aastail 1941–1945, langenud vabadusvõitlejatele ning neile, kes küüditati ja hukkusid Siberis. Surnuaiale on maetud ka mitmeid piirkonna ja Türi linnaga seotud kultuuri- ja ühiskonnategelasi, nagu Jaan Lõvi (1853–1939), Mihkel Koik (1846–1893), Hans Viirmann (1869–1941), August Laas (1871–1939).</span>


source: A
code: 4029
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 442
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi suurus on 50 ruutmeetrit. Haual on mälestussammas. See on betoonist ja kaetud dolomiitplaatidega. Samba mõõtmed on: kõrgus 180 cm, laius 310 cm ja paksus 37 cm. Sammas asub soklil, mille mõõtmed on vastavalt 30, 360 ja 77 cm. Mälestussamba ülemises osas on tekst: "IGAVENE AU ISAMAASÕJAS LANGENUILE / 1941 - 1945". Selle all on viisnurga kujutis. Sambal oli 1984. aastal paigaldatud valge graniittahvel venekeelse kirjaga, et vennashauda on maetud 10 Nõukogude armee võitlejat, neist teada olevaid ... (järgnes 5 nime). Praegune plaat on musta värvi graniidist ja samasisulise tekstiga. Samba tagumisel küljel on ringi sees sirbi ja vasara kujutis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Türi linnas vana kalmistu nurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hukkunud maeti ühishauda ümber mitmel korral aastail 1944-49.
Mälestussammas on püstitatud 1952. aastal. See on valmistatud Eesti NSV Vabariikliku projekteerimise Instituudi "Estonprojekt" kavandi kohaselt. Samba autor on arhitekt J. Laasi.</span>


source: A
code: 4030
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 27-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on graniidist mälestuskivi betoonalusel. Sellel on tekst: "1941. AASTAL FAŠISMIOHVRITENA LANGENUD / NÕUKOGUDE ARMEE VÕITLEJAD / JOHANNES KADASTIK 1900 - 1941 / VIKTOR HINDREK 1923 - 1941 / JA NÕUKOGUDE AKTIVISTID / ANNA HOMMIK 1897 - 1941 / ANTON KÄPP 1889 - 1941".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestuskivi on hauale paigaldatud 1986. aastal (avatud 18. juulil). Mälestuskivi valmis Türi linna rahvasaadikute nõukogu täitevkomitee tellimusel.</span>


source: A
code: 4031
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 37-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on tähistamata.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Terroriohvrite ühishaud asub II maailmasõjas hukkunute ühishaua (mälestise reg. nr. 4029) kõrval.</span>


source: A
code: 4032
name: II maailmasõjas hukkunute matmispaik
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsi tagaküljel on valatud sein, millel graniitplokkidest hauatähis kaheksa nime ja eludaatumitega. Nimede kohal on tekst: "AU EESTI LANGENUD VABADUSVÕITLEJATELE".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu läänenurgast ca 20 - 30 m kirde suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Matmispaika on maetud 1941. aastal vastupanus punaväelastega hukkunud omakaitse liikmed.</span>


source: A
code: 4033
name: Mats Tõnissoni (1853-1915) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba ette pandud graniitplaat tekstiga: Tõeütleja suud/ suudetakse küll/ väevõimuga sulgeda/ aga räägitud sõnad/ jäävad elama/ ja sünnitavad/ teisi juurde/ Mats Tõnnisson.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mats Tõnisson (23. märts 1853 Aidu vald – 23. september 1915 Petrograd) oli eesti kirjamees. Eelkõige tuntud kalendrikirjanikuna.  Andis 1910. a. välja ligi 400 lk. paksuse raamatu Rahva piibel, mis on kogutud vanasõnadest, rahvalauludest, mõtteteradest ja riimitud salmidest (Paide; 2. tr. Tallinn, 1912). 
1873–1880 oli Vändras vallakooliõpetaja.</span>


source: A
code: 4034
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 895
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua tähiseks on kahel graniitplokist postamendil seisev pronkskuju, mille autor on A. Murdmaa. Postamendil on eesti ja vene keeles tekst: "Siia on maetud 83 Nõukogude armee 10. laskurkorpuse võitlejat, kes langesid kangelastena Suure Isamaasõja päevil lahingutes kodumaa eest". Postament on integreeritud betoonist treppi, mida kahelt poolt piiravad betoonist tahukatest seinad. Hauamonumendi juurde viiv tee on kaetud betoonplaatidega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Türi linnas, Viljandi tänava äärsel muruplatsil. Hauamonumendini viivad plaaditud teerajad Viljandi ja Kastani tänavatelt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 83 Nõukogude armee 10. laskurkorpusesse kuulunud võitlejat, kes langesid Türi lähedal.</span>


source: A
code: 4035
name: I maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 268
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Graniidist soklil paiknev poleeritud must graniitrist. Üldkõrgus 2,9 m (sokkel 1,6 m, rist 1,3 m). Risti põikosal ja sokli tasandatud esi- ja tagaküljel tekst. Sammas ümbritsetud kuuest kivipostist ja neid ühendavast ketist koosneva piirdega. Platsil on kaks hauda ja sinna on maetud kuue Vene mereväelase põrmud. Mälestuskivisse on tahutud maetute nimed ja auastmed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Posti tänava, Tallinna maantee ja Lihula maantee hargnemiskohas.
X=6533514,Y=473601</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1916. aastal uppunud Vene mereväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4036
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 259
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on punasest graniidist ülalt murtud risttahuka-kujuline mälestussammas. Samba esiküljel on tekst: "AU LANGENUD KANGELASTELE 1941-1945 СЛАВА ПАВШИМ ГЕРОЯМ". Samba tagumisel küljel on 67 nime.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Posti tänava, Tallinna maantee ja Lihula maantee hargnemiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1982. aastal. Samba autor on M. Palm.</span>


source: A
code: 4037
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaksteist ühesugust graniidist hauatähist hukatute nimedega. Enamus hukatutest lasti maha 1941. aasta septembris ja oktoobris.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Posti tänava, Tallinna maantee ja Lihula maantee hargnemiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tähised on paigaldatud arvatavasti 1982. aastal.</span>


source: A
code: 4038
name: Maja, kus aastail 1919-1934 elas Ernst Enno
type: ajaloomälestis
alt_id: 271
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne viilkatuse ja maakivivundamendiga puumaja. Katusekatteks on kiviimitatsioon ja välisvoodriks lai horisontaalne laudis. Maja on ehitatud arvatavasti 19./20. sajandi vahetusel. Maja fassaadil on reljeefraidkirjaga dolomiidist mälestustahvel (60x35x3 cm) kirjaga: "SELLES MAJAS ELAS / AASTAIL 1919-1934 / LUULETAJA ERNST ENNO".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ernst Enno (1875 – 1934) oli eesti luuletaja ja lastekirjanik. Ta õppis Lapetukme vallakoolis, Treffneri gümnaasiumis, Tartu reaalkoolis ja Riia Polütehnilise Instituudi kaubandusosakonnas. E. Enno on töötanud Tartu ajalehe Postimees juures ja ajakirja Linda toimetajana, Pärnu kaubanduskontoris tõlgina ja alates 1919. aastast kuni elu lõpuni Läänemaa koolinõunikuna.

Ernst Enno looming on kantud filosoofilistest tõekspidamistest, mis on ainet saanud budistlikest ja läänemaailma müstilistest õpetustest. Oluline osa tema loomingust on lastelaulud, n. 1957. aastal ilmunud raamat „Üks rohutirts läks kõndima“.</span>


source: A
code: 4039
name: Maja, kus aastail 1939-1962 elas Cyrillius Kreek
type: ajaloomälestis
alt_id: 272
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline, väljaehitatud katusekorrusega laudvoodriga hoone, ehitatud 1932. a. Therese Jöffersti elamuks. Asub Väikese Viigi ääres. Välisseinal tahvel tekstiga: "Selles majas elas ja töötas aastail 1939-1962 helilooja Cyrillus Kreek".
2001. aasta suvel avas Läänemaa Muuseum majas Cyrillus Kreegi elu ja loomingut tutvustava ekspositsiooni - Cyrillus Kreegi Kortermuuseumi. Nimetatud majas Viigi kaldal elas helilooja aastatel 1939-1962. Seal on loodud ka enamus tema heliloomingust. Eravaldusse kuuluvas hoones lõpetas C. Kreegi kortermuuseum tegevuse 2011. a oktoobrikuus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Cyrillus Kreek  on tuntud helilooja. Aastatel 1908–1916 õppis ta Peterburi Konservatooriumis, algul trombooni, hiljem teooriat ja kompositsiooni. Ta on töötanud muusikapedagoogina Rakveres, Tartus, Haapsalus ja Tallinnas. Ta on kogunud rahvaviise, töötanud koorijuhina, olnud paljude suurte laulupäevade üldjuht. Tema loomingu silmapaistvama osa moodustavad a`capella koorilaulud („ Meil aiaäärne tänavas” ) ent ta on kirjutanud ka instrumentaalmuusikat.</span>


source: A
code: 4040
name: Haapsalu elementaarkooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 275
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Poolkelpkatusega hilisbarokse hõnguga paekivihoone. Majal on mälestustahvel Anst Laikmaale ning Bernhard Laipmannile. 1994. aastast on hoone seinal mälestustahvel vene diplomaadile vürst Aleksander Gortšakovile (1798-1883). 21. sajandil on maja uuendatud, see on saanud S-kivi katuse ja mansardkorruse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb F. J. Wiedemanni ja Saue tänava nurgal, Haapsalu vanalinna kaitsevööndis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 18. sajandi lõpus keskaegse maja keldrite peale. 18. sajandil kasutati hoonet elumajana. 19. sajandi algusest asus majas elementaarkool. Aastatel 1877-78 õppisid majas asunud linnakoolis vennad Ants Laikmaa ja Bernhard Laipmann. 1908-1917 töötas majas kroonu poeglaste algkool. 1923. aastal anti vahepeal sõjaväeliste asutuste kasutada olnud maja vastasutatud Läänemaa Ühisgümnaasiumile. 1930. aastatel oli hoone Rootsi eragümnaasiumi käsutuses. 1941-1964 kasutas maja Haapsalu I keskkool algklasside ja tööõpetuse ruumidena. 1965. aastast on hoones lasteraamatukogu. 1989. aastal kohtusid  majas lugejatega eesti laste üks lemmikkirjanikke Astrid Lindgren ja tema raamatute illustraator Ilon Wikland.</span>


source: A
code: 4041
name: Koolihoonete kompleks, 19.-20. saj.
type: ajaloomälestis
alt_id: 276
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kvartalisuuruse hoonetekompleksiga, millesse kuulub mitu erineval ajal ehitatud hooneosa. Kompleksi vanim osa on klassitsistlik endine elumaja. 1831. aastal ehitati maja ümber. Seoses uue gümnaasiumihoone ehitusega aastatel 1926-27 muudeti hoone uuesti elamuks - esimene korrus muudeti koolijuhataja elu- ja tööruumideks. Hoone välisarhitektuuri ei muudetud. Hoonel on suhteliselt kõrge kivikatus, fassaad on sümmeetriline ja sellel on viilumotiiv. 19. sajandi lõpust pärinev kahekorruseline juurdeehitus on kivist. 20. sajandi I poolel ehitatud gümnaasiumihoone on mõõdukast juugend-klassitsismist juhinduv kolmekorruseline hoone, mille sümmeetrilist fassaadi ehivad kolmnurkfrontoon ja kaheksa joonia pilastrit. Maja esimesel korrusel on kaaraknad, teisel korrusel saali osas on esifassaadil kõrged jaotustega vertikaalaknad. Nende alumist rida ääristab balustrimotiiv. Lihtsalt ornamenteeritud karniis ümbritseb hoone katuseäärt ning frontooni viiluvälja. Hoonel on kõrge kivikatus ning seda kroonib kaunite proportsioonidega tähetorn. Hoone plaanilahendus on otstarbekas ja loogiline, maja läbib tsentraaltreppide süsteem. Gümnaasiumikorpus on orgaaniliselt liidetud vanemate koolihoonetega. 1972. suvel oli hoones tulekahju, milles sai kannatada hoone katus ja hävis saali stukkdekooriga kaunistatud interjöör.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Koolihoonete kompleks asub F. J. Wiedemanni tänava ja Kalda tänava vahelisel alal. 20. sajandist pärinev gümnaasiumihoone peafassaad on suunatud F. J. Wiedemanni tänava poole ning hoone ühineb tagapool väikese nurgaga teiste koolikompleksi kuuluvate hoonetega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoonekompleks koosneb kolmest hooneosast - algne elumaja, selle juurdeehitus ja gümnaasiumihoone. Kompleksi vanim osa on 1781. aastal ehitusmeister Friedrich Kieseling projekti järgi elamuks ehitatud klassitsistlik maja. Kool on tegutsenud selles majas alates 1805. aastast. 1888. aastal ehitati koolile kivist juurdeehitus. 1927. aastal valmis esinduslik gümnaasiumihoone, mille kavandas arhitekt Artur Perna. 1973. aastast seisis koolimaja tühjana ja lagunes. 1983. aastal toimus hoone kapitaalremont (arhitekt S. Raja) ning restaureeriti aula arhitekt E. J. Sedmani projekti alusel. Hoonetekompleks restaureeriti põhjalikult aastatel 2012-13 ning selles tegutseb jätkuvalt kool. Selles koolis on õppinud Tartu Ülikooli esimene eesti rahvaluule professor Matthias Johann Eisen ning helilooja Rudolf Tobias. Õpetajaks on olnud rahvaluuleteadlane Carl Friedrich Russwurm.</span>


source: A
code: 4042
name: Hukkamiskoht, nn. "Võllamägi" ehk "Võllaste", 16.-17. saj.
type: ajaloomälestis
alt_id: 290
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võllamägi kujutab endast umbes meetri kõrgust ja 14 meetrise läbimõõduga kamardunud küngast Sireli tänava äärsel majadevahelisel platsil. Võllamäge tähistab punane graniitkivi, millele toetub dolomiidist tahvel tsementalusel (0,74 x 0,64 x 0,042 m). Tahvlile on raiutud tekst: KESKAEGNE HUKKAMISKOHT VÕLLAMÄGI XIV - XVIII SAJANDINI.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hukkamiskoht asub Sireli ja Toominga tänava nurgal. X=6533075,Y=473936, Sireli 7 a</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>16.-17. sajandil kasutatud hukkamispaik.</span>


source: A
code: 4043
name: Bernhard Laipmanni monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 256
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist alusel pronksbüst. Monumendi üldkõrgus on 3,5 m, büst 0,85 m. Sambal on ülaosas pronkstähtedest tekst "Bernhard Laipmann", leegitsev tõrvik ja aastaarv "1905".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monumendi autor on Roman Haavamägi, pronksivalur J. Mittus. Monument on valmistatud 1933. aastal. Bernhard Laipmann (1865–1906) oli talunik, kelle hukkasid karistussalklased.</span>


source: A
code: 4044
name: Carl (Karl) Abraham Hunniuse monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 282
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheastmelisel 0,35 m kõrgusel soklil on kolmejärguline dolomiidist sammas (1,4 x 0,46 x 0,38 m). Sambale on kinnitatud pronksplaat (0,18 x 0,24 m) tekstiga "Dr. K. A. Hunnius 1797-1851. Haapsalu mudaravi algataja". Samba üldkõrgus on 2,6 m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Carl Abraham Hunnius oli Haapsalu mudaravi algataja. 1928. aastal Haapsalu Kaunistamise Seltsi tellimusel valminud mälestussammas asus 1930. aastatel Bergfeldti mudaravila naabruses Kastininal asunud pargis ning toodi 1946. aastal üle Promenaadile. Büsti autor on Roman Haavamägi.

Allikas: Karin Paulus, Jalutaja teejuht: Haapsalu. Tallinn, 2013</span>


source: A
code: 4045
name: Rudolf Tobiase monument
type: ajaloomälestis
alt_id: 281
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist neljakandilisel sambal (1,23 x 0,46 x 0,34 m) on pronksbüst. Selle all on pronkstahvel tekstiga. Büsti taga on kõrgem tugisammas, mis lõpeb dekoratiivse sambapeaga. Monument asub kolmeastmelisel soklil. Helilooja, organisti ja koorijuhi Rudolf Tobiase (1873-1918) noorpõlv möödus Haapsalus tema köstrist isa Johannese ehitatud majas (Sadama 23).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument valmis 1929. aastal ja selle autor on Roman Haavamägi.</span>


source: A
code: 4046
name: Pjotr T&#154;aikovski mälestuspink
type: ajaloomälestis
alt_id: 284
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>3 m pikkune, 48 cm laiune ja 198 cm kõrgune Saaremaa dolomiidist mälestuspink, mis paikneb Haapsalu rannapromenaadil vaatega Tagalahele. Mälestuspink koosneb seljatoest, istmeplaadist ja käetugedest, mis kõik toetuvad neljale jalale. Pingi seljatugi koosneb kolmest plaadist. Külgmistel, laiemale servale asetatud ristkülikukujulistel plaatidel on sisse süvendatud ja pronksvärviga kaetud noodikiri. Keskmine ristkülikukujuline, ülemisest servast kumer plaat on asetatud kitsamale küljele. Plaadi ülaosas on Pjotr Iljitš Tšaikovski pronksreljeef. Reljeefi all on tekst "P. I. Tšaikovski 1840-1893", mille tähed olid algselt pronksist. Istmeplaat koosneb kolmest ristkülikukujulisest plaadist. Istmeplaadi servadel on käetoed. Pingi jalgadeks on ristkülikukujulised dolomiitplaadid, mille esikülg on kumeralt sisse lõigatud. Pingi seljatoe külgplaatide kõrgus on 78 cm, keskmise plaadi kõrgus 128 cm ja plaadi laius 20 cm. Istmeplaadi laius on 48 cm ja kõrgus 20 cm. Pingi jalgade kõrgus on 50 cm, laius 25 cm ja sügavus 48 cm. Pronksist bareljeefi läbimõõt on 38 cm.  2003. aastal läbi viidud restaureerimistööde käigus paigaldati kaduma läinud pronksist kirjatähtede asemele messingist tähed. Uute tähtede kirjatüüp tuletati fotode põhjal. Pjotr Tšaikovski mälestuspink on osa Haapsalu Tagalahe lääne- ja lõunakallast ääristavast rannapromenaadist. Pingi taha on Nõukogude ajal ehitatud suur sanatooriumihoone.

Pjotr Tšaikovski (1840-1893) puhkas 1867. aastal koos oma vendadega Suur-Mere 13 aiamajas ning töötas sel ajal ooperi "Vojevood" kallal. Legendi kohaselt armastas Tšaikovski istuda promenaadil pargipingil. Paika, kus asub mälestuspink, peetakse helilooja arvatavaks lemmikpaigaks. Tšaikovski loomingust on leitud ka Haapsalu mõjutusi. Näiteks kirjutas ta klaveritsükli "Souvenir de Hapsal" ning 6. sümfoonias kasutas ta eesti rahvalaulu "Kallis Mari" motiivi. Mälestuspingi seljatoel on kujutatud katke sellest sümfooniast.
(Allikas: Karin Paulus, Jalutaja teejuht: Haapsalu. Tallinn, 2013)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1940. aastal valminud mälestuspingi autoriks on skulptor Roman Haavamägi (aastani 1937 Espenberg; 1891-1964). Mälestuspingi tellis Haapsalu Kaunistamine Selts seoses helilooja 100. sünniaastapäevaga, meenutamaks ühtlasi helilooja seoseid linnaga. Pinki puhastati ja konserveeriti 1970. aastail. Restaureerimistööd viid läbi ka 2003. aastal.</span>


source: A
code: 4047
name: Haapsalu Vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab paekivist müür sissepääsudega idas, lõunas ja kahe väravaga põhjaküljel. Kalmistul asub Neeva Aleksandri õigeusu kirik (1897). Kalmistul on umbes 5000 hauda. Siia on maetud paljud olulised kultuuritegelased nagu luuletaja Ernst Enno, kuurordi arendajad Franz Heinrich Brasche, Carl Abraham ja Karl Artur Hunnius, Carl Leopold Bergfeldt, Paul von Rinne, Theodor ja Luise Büll; Lenini oponent, Venemaalt välja saadetud ajakirjanik ja poliitik Aleksander Izgojev (Aron Lande) ning paljud teised. (Allikas: Karin Paulus, Jalutaja teejuht: Haapsalu. Tallinn, 2013)</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Posti ja Jaama tänava ristumiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asutati 1773. aastal. Maa kalmistu rajamiseks kinkis Haapsalu luterlikule kogudusele Uuemõisa mõisaproua Barbara von Richter (1712-1776), kes ka ise koos oma abikaasa Christoph Adami (1694-1758) ning lapseeas surnud järglastega on sellele kalmistule maetud. Richterite hauakabel asub kalmistu keskel. 1897. aastal ehitati kalmistu lääneosas asuv Neeva Aleksandri õigeusu kirik. Selle kavandas arhitekt Aleksandr Krassovski, kelle projekteeritud on ka kaks metalset vanavene stiili matkivat kabelit - üks oma abikaasale Maria Krassovskajale (1855-1896) ja teine Makarovite perekonnale.
(Allikas: Karin Paulus, Jalutaja teejuht: Haapsalu. Tallinn, 2013)</span>


source: A
code: 4048
name: Ernst Enno (1875-1934) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 285
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hekiga piiratud hauaplatsil asub nn Vasalemma marmorist mälestuskivi. 103cm kõrgune ja 63.5 cm laiune kivi asub alusel mõõtudega 54cm x 73,5cm x 24cm, mis omakorda seisab 17cm kõrgusel platvormil. Mälestussamba ees on hobuserauakujuline lilleklump.
Mälestussambal on tekst: ERNST ENNO/ * 9. VI 1875/ + 7 III 1934/ ELLA ENNO/ * 17. XII 1879/ + 21 VII 1974. Mälestuskivi ülemises servas teksti kohal on risti kujutis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub Haapsalu Vana kalmistu kaguservas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ernst Enno sündis Valguta mõisas 1875. aastal ja suri Haapsalus 1934. aastal. Luuletaja ja lastekirjanik omandas oma hariduse Hugo Treffneri gümnaasiumis ning seejärel Riia Polütehnilises Instituudis. Peale kooli lõpetamist töötas Postimehes ning ajakirjas Linda, kus ilmusid ka mitmed Enno luuletused. Ernst Enno oli ametis mitmel pool asjaajaja ning ametnikuna, peamiselt hariduse valdkonnas. Tööelu kõrvalt avaldas ta mitmeid luulekogusid, mida on heliloojad ka viisistanud.</span>


source: A
code: 4049
name: Cyrillus Kreegi (1889-1962) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 286
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplatsil mõõtmetega 5m x 3m on kaks hauda. C. Kreegi hauda tähistab ebakorrapärase kujuga must mälestuskivi, mille esikülg on lihvitud ja poleeritud. Kivil on tekst: ENSV TEENELINE KUNSTITEGELANE/ HELILOOJA PROF./ CYRILLUS KREEK/ 3. XII 1889 – 26. III 1962. Tekst on välja raiutud, tähed poleeritud. Tekstialune ristkülikukujuline osa on tahutud. Mälestuskivi vasakus servas on väljalihvitud leegi kujutis. Mälestuskivi asetati hauale 1963. aastal Heliloojate Liidu poolt.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>C. Kreegi haud asub Haapsalu linnakalmistul, haud on kalmistu peateest põhja pool, surnuaia tänava poolses kalmistuosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Õppis Peterburi Konservatooriumis 1908-1911 trombooni 
1912-1916 kompositsiooni ja teooriat 
1919-1920 töötas muusikaõpetajana Rakvere Õpetajate Seminaris 
1920-1921 töötas Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 
1921-1932 töötas Haapsalu Õpetajate Seminaris ja koolides 
1944-1950 töötas Tallinna Riiklikus Konservatooriumis
Elu viimase kümnendi  tagasihoidlikult Haapsalus
Peaaegu kogu Kreegi looming põhineb eesti vanemal rahvalaulul.
Kreegi loomingu kuulsaim osa on koorilaulud:
Sirisege, sirisege, sirbikesed, “Jaaniussike” (C. M. Redlich
Oluline osa on vaimulike rahvalaulu seadetel:
“Oh kui õndsad on need pühad taevas”
“Mu süda, ärka üles”
</span>


source: A
code: 4050
name: Carl (Karl) Abraham Hunniuse (1797-1851) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 10-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valgest Itaalia Carrara marmorist valmistatud 3,7m kõrgune rist, mis paiknev looduslikust graniitrahnust alusel. Ristil on tekst.

1998. aastal rist lõhuti. Kolmeks tükiks purunenud risti restaureeris 2000. aastal restauraator Merike Limberg.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>C. A. Hunniuse haud asub Haapsalu Vanal kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu Ülikoolis õppinud sõjaväearst C. A. Hunnius saabus Haapsallu 1820. aastate alguses. Baltisaksa päritolu meditsiinidoktor tegeles esialgu sõjaväelaatsareti haigetega, kuid ravis ka kohalikke elanikke. Väidetavalt inspireerituna Holmi rannakalurite ideest meremuda raviva toime kohta hakkas ta selle materjali võimalusi katsetama ka oma patsientide peal.
Vaatamata mitmetele ebaõnnestumistele oli noor arst muda ravivas toimes kindel. 1825. aastal ehitati C. A. Hunniuse initsiatiivil ja kohaliku mõisniku de la Gardie toetusel Haapsallu esimene mudaravila ning 1845. aastal teine.</span>


source: A
code: 4051
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 261
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Horisontaalselt paigutatud ristkülikukujuline hauatähis mõõtudega 210 x 100 x 20 cm, mille esiküljel on venekeelne tekst ja 43 hukkunu nimed. Kivi asub madalal kahetasandilisel soklil. Taustal on kuuskede rida.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Hanila kalmistu keskosas, peateest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aastal hukkunud sõdurid.</span>


source: A
code: 4052
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 15-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on ümbritsetud betoonäärisega ja hauale on kuhjatud mullaküngas. Mullakünkal seisab betoonist  mälestussammas soklil. Samba mõõtmed: suurim kõrgus 139 cm, väikseim kõrgus 120 cm; suurim laius 88 cm, väikseim laius 81 cm; paksus 47,5 cm. Kolmeosalise aluse mõõtmed: ülemise osa suurim pikkus 105 cm, väikseim pikkus 96 cm; suurim kõrgus 17 cm, väikseim kõrgus 4 cm; suurim laius 66 cm, väikseim laius 56 cm. Keskmise osa pikkus 150 cm; laius 110 cm; kõrgus 22 cm. Alumise osa pikkus 186 cm; laius 146 cm; kõrgus 6 cm. Samba ülaosas ringikujulise süvendi sees on valatud viisnurk (läbimõõt 19 cm). Tekst esiküljel: "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest. 1941 – 1945". Mälestussamba ees on ristkülikukujuline kiviplaat, mille esiküljel on venekeelne tekst ja 45 hukkunu nimed. Kivi asub madalal soklil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Hanila kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aastal hukkunud nõukogude sõdurid. Mälestussammas on püstitatud 1950. a.</span>


source: A
code: 4053
name: Karuse kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistuna kasutuses oleva maa-ala suurus 3,4 ha. Suurim neljast Hanila vallas olevast kalmistust. Vanimas säilinud hauatähised pärinevad 18. sajandist. Ehitisi kalmistul 2: krohvitud paekivist väravakabel, millel puidust kellatorn ning von Wistinghausenite perekonna kabel-hauakamber, mis rajatud 1861 ja restaureeritud 1993. Kalmistul on kaks kaevu ja väljaspool territooriumi peavärava juurde ehitatud abihoone inventari hoidmiseks. Peasissepääsul kivipostidel metallvärav. Kunagi kalmistut piiranud kiviaed on jäänud matmisala laienedes sisspoole praegusi piire.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Risti-Virtsu maanteest ca 250m kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud luteriusu kalmistuna, Karuse kogudusele kuulunud kuni 1941.aastani.</span>


source: A
code: 4054
name: Karuse kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 229
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oletatavasti samast ajast, kui valmis esialgsel kujul Karuse kirik, 1260-ndail aastail, võeti kasutusele ka kirikuaed. Kirikuaia üldpindala on 0,4 ha, ruudukujulise põhiplaaniga. Seoses Karuse kalmistu kasutuselevõtmisega, on lõpetatud kirikuaeda matmine. Säilinud hauatähised 13. –17. sajandist, milledest 13. sajandi hauaplaadid, ratas-ja kiviristid on tunnistatud kunstimälestisteks. Kirikuaeda piirab paekiviliistakutest müüritis, milles kaks väravaava. Edelaosas asub paekivist krohvitud kabel. Kirikuaia territooriumil hulgaliselt puid (enamasti lehtpuud). Kirikuaia idaservas asuvad lagunenud, varisemisohtlikud puidust kuur ja käimla.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oletatavasti samast ajast, kui valmis esialgsel kujul Karuse kirik, 1260-ndail aastail, võeti kasutusele ka kirikuaed. Kirikuaeda piirab maakividest müür, väravakohtadega lääneküljes ja lõunas.Kirikust edelas asub 8-nurkse põhiplaaniga kabel.
(KKT, 2000)</span>


source: A
code: 4055
name: Kõmsi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0.89 ha. Pea kogu ulatuses on kalmistu ümbritsetud kivipiirdega, mis läände jääval esiküljel on teostatud müüritisena. mujal aga kuhjatisena kõrgusega kuni 0,8 m. Kalmistu kaguküljel on suletav dolomiitpostide ja puitlippvõredega värav. Vanematest hauatähistest on kalmistul II maailmasõja eelsest ajast pärinevad 86 metallhauatähist (s.h. 45 sepist), üks sepisaed, 11 kivitähist. Kalmistul asuvad puidust kuur ja kaev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kõmsi kirikust 300 m põhja suunas, seejärel minna 450 m WWN suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kõmsi kalmistu on rajatud 19. sajandi II pooles, seoses õigeusukoguduse tekkimise ning kiriku valmimisega 1889. aastal.</span>


source: A
code: 4056
name: Hanila kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 2,85 ha. Kalmistut piirab valdavalt maakivikuhjatis, mis kohati on laotud ka seguta müüritisena ning mille kõrgus on kuni 1,5 m.
Pääs kalmistu vanemale (idasuunale) jäävale osale on olnud läbi väravakabeli. Nüüd täidavad peavärava rolli lääneküljel paiknev värav (kaks massiivset paeposti 1 x 1 x 1,7 m ja ava 2,4 m). Kalmistule pääseb ka läbi lääneküljele jäetud ava ning idaküljele jäetud ava, mida sulgeb lihtne puitvärav.
Maakivist kildkrohviga väravakabeli 7 m kõrgusel kiviosal paikneb 2,5 m kõrgune puittorn. Kalmistul on kaev ning kaks tavapärase lahendusega mälestusmärki 1941.-1945. aastal hukkunud nõukogude sõjaväelastele. II maailmasõja eelsesse perioodi kuuluvatest hauatähistest ja piiretest on kalmistul 160 metallhauatähist (s.h. 63 sepist), neli sepisaeda ning 69 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub kirikust 400 m Kõmsi suunas, tee lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hanila kalmistu tekkis peale Katariina II ukaasi seoses kirikuaedadesse matmise keelustamisega.</span>


source: A
code: 4057
name: Hanila kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 228
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldpindala umbes 0.43ha. Pinnas ida suunas madalduv. Piirab valdavalt madal graniit- ja paekivikuhjatis, teeäärsel esiküljel kuni 1,5m kõrgune müür. Värav neljapostiline avadega ca 1m, 3,3m ja 1m. Säilinud väravavõrede kinnituskonksud, võred puuduvad. Hauatähiseid suhteliselt vähe (kivi- ja metallristid), mõned sepisaiad, põhja- ja lääneosas korrastatud (varingud kinni müüritud) võlvhauad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavasti kiriku rajamisest pärineb ka kirikuaed.</span>


source: A
code: 4058
name: Hanila külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Paekivist krohvitud ühekorruseline, eeskodadega esi- ja tagaküljel ning profiilplekiga kaetud viilkatusega hoone. Säilinud esialgsed aknaavad (akende seisukord halb). Välja ehitatud ja ekspositsioonisaaliks kohandatud pööningukorrus. Hoone seinal on mälestustahvel kooli rajamisaastaga, hoone ette on 1993. a. paigaldatud mälestuskivi Hanila muuseumi asutamise tähistamiseks. Muuseum avati külastajatele 1996. a.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1896. aastal. Kool tegutses hoones 1975. aastani.</span>


source: A
code: 4059
name: Kullamaa kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 239
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur, peaaegu kogu ulatuses paekivimüüritisega piiratud. Kirikuaeda ja kalmistule viivad viis väravakohta (läbikäike rohkem). Kirikaia territooriumil paikneb paekivist krohvitud ja kivikatusega kabel. Kirikaias on ratasrist aastast 1621, rohkesti  aadliperekondade hauaplatse ja -tähiseid. Kalmistul on palju sepisaedu, -riste ning malmriste, mitmeid kunstipäraseid hauamärke ja -sambaid, mis tähistavad Kullamaal tegutsenud ühiskonnategelaste matmispaiku.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaed pärineb arvatavasti kiriku valmimisajast, kalmistu aja jooksul laienenud põhja suunas.</span>


source: A
code: 4060
name: Rudolf Tobiase (1873-1918) haud
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Raudaiaga piiratud hauaplats ca 6,5 x 3 m piki teed, väravaava teepoolses küljes. Platsil on kokku seitse hauatähist, Rudolf Tobiase haud parempoolne, tähiseks ca 35cm kõrgusele soklile paigaldatud punasest graniidist vertikaalne kivi ja sellel asetsev rist. Üldkõrgus 1,9 m, risti kõrgus 90 cm, haarade laius 48,5 cm, paksus 9 cm; ülevaltpoolt aheneva kivi kõrgus 71 cm, laius ülalt 48 cm, alt 54 cm, paksus vastavalt 19,5 ja 23cm. Kivil on tekst: RUDOLF TOBIAS / TONKÜNSTLER / *17.5.1873 / +29.11.1918.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub kalmistu peaväravast lähtuva tee lääneservas mõne meetri kaugusel väravast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rudolf Tobias sündis Käinas 1873. aastal ja suri Berliinis 1918. aastal. Oma esimese muusikahariduse sai kodus oma orelivalmistajast isalt ning esimesed heliteosed on pärit ajast, kus Tobias oli 9 aastane. Peale gümnaasiumi lõppu asus Tobias õppima Peterburgi orelimängu ning kompositsiooni. Peale kooli lõppu jäi Tobias Peterburgi, kus töötas Jaani kiriku juures ning andis ka muusikatunde. Varsti peale sajandivahetust naases Tobias Tartusse, kus temast sai mitmes gümnaasiumis muusikaõpetaja ning hing Tartu muusikaelus. Tobiasel oli Tartus elades kõrghetk nii kontserttegevuses kui loomingus. Ühtlasi oli ta Noor-Eesti liige jagades rahvuslikke ideid. Kuna kodumaal pakutavad võimalused olid ebapiisavad, otsustas Tobias reisida Euroopasse, kus ta asus elama Berliini. Ta lõi Euroopa perioodil oma tähtteose Joonase lähetamine ning tegutses ajakirjaniku, organisti ja õppejõuna Berliini Kuninglikus Muusikakõrgkoolis. Rudolf Tobias suri 29. oktoobril 1918. aastal ning maeti Berliini Wilmersdorfi surnuaeda. 7. juunil 1992. aastal toodi Tobiase põrm Eestisse ning maeti ümber oma vanemate ja lähedaste hauaplatsile Kullamaa kalmistul.</span>


source: A
code: 4061
name: 1905. a. revolutsiooni terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 841
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonpiirdega haual on betoonalusel dolomiidist ristkülikukujuline mälestussammas. Sambal on sisseraiutud tekst: "1905 Priidik Saller, Ado Lepimann, Kustas Pommer, Anton Kukers, Mihkel Kont, Georg Peet, Jaan Rui, Jaan Selg, Anton Loomismann". Tähed on seest mustaks värvitud. Mälestussamba mõõtmed on: kõrgus 0,69 m, laius 1,2 m ja pikkus 1,4 m. Hauaplatsi suurus on 0,75 x 0,24 m ning see on kaetud murukamaraga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Lihula uuel kalmistul selle kaguosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1905.a. sügisel omandas talurahvaliikumine väga suure ulatuse. Talupojad keeldusid kas osaliselt või täiesti makse maksmast, nekruteid andmast, boikoteerisid valitsusametnikke. Ülestõusnud talupojad hakkasid hävitama mõisaid. Detsembris jõudsid Lihula lähikonda Tallinnast tulnud ülestõusnute salgad, nendega liitusid paljud kohalikud talupojad. Põletati maha Võhma-Vanamõisa härrastemaja ning purustati Oidermaa mõisahoone sisustus. Lihulasse mõisapõletajad ei jõudnud. Valdades hakati looma mõisnike võitlussalkade nn. „mustasaja” vastu võitlemiseks kaitseväge. Lihula meeste kogunemine „mustasajale” vastuhakuks pidi olema Kirbla mäel. Teiste hulgas olid ka Kloostrimõisa kubjas Anton Kukers ja endine mõisa toapoiss Mihkel Kont. Saanud teada, et „mustsada” on tegelikult kroonu sõjavägi, loobusid mehed vastupanekumõttest. Anton Kukers ja Mihkel Kont hukati 3. jaanuaril 1906.a. süüdistatuna sõjariistus vastuhakkamisel sõjaväele. 29. detsembril 1905.a. oli hukatud Palu metsas Priidik Saller, kes oli viibinud pühade puhul külas ja ei omanud süüd.
(allikas: mälestise pass)</span>


source: A
code: 4062
name: Lihula uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab paekivimüüritis, osaliselt kõrgem muldvall. Säilinud on mitmeid 19. sajandi metall- ja kivitähiseid ning sepistatud hauapiirdeid. Kalmistu on heas korras ja kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pärit 19. sajandist.</span>


source: A
code: 4063
name: Lihula vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud maakividest müüritisega ning sissepääsuosas asetseb tagasihoidlike kivipostide vahel sepistatud raudvärav. Kalmistul asuvad kabelihooned, säilinud on mitmeid sepisaedu, kivist ja metallist 19. sajandi hauatähiseid. Kalmistu on hooldatud.</span>


source: A
code: 4064
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 260
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud kujutab endast 14 m² suurust kividega ääristatud kõrgendikku. Betoonist kolmnurkse tipuga sammas paikneb kolmeastmelisel soklil. Mälestussambal on graniittahvel tekstiga: „Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest / 1941 – 1945". Sama tekst on vene keeles tahvlil, mis on samba tagaküljel. Ühishauda on maetud kuus inimest - vanemleitnant A. Korovkin, leitnant I. A. Seromukov, nooremseersant G. M. Boiko, reamees I. V. Groznõi, reamees J. A. Fedun, reamees Babajev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud paikneb kalmistu keskosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4065
name: Lihula kirikuaed
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaia territooriumiks võib lugeda vahetult kirikuga piirnevat ala, millel asub hauatähiseid ja mälestusmärke. Kirikuaia välispiirdeks on suhteliselt madal maakivimüüritis, lõunaküljel värav. Kirikuaias üks väike sepistatud hauaplatsi piire, kaks hauatähistena tõlgendatavat kivitähist kiriku ees (kuubikujulisel alusel koonusjas obelisk kogukõrgusega 2,5m ja üks figuursetest dolomiidisegmentidest moodustatud koonusjas tähis) ning veel mõned arvatavalt purunenud hauatähite fragmendid. Kirikuhoonest edela pool II maailmasõjas hukunute ühishaud. Kirikuaia põhjaservas risustunud varemed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Lihula linna territooriumil vahetult Tallinna maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb kiriku ehitusajast.</span>


source: A
code: 4066
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 18-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud kujutab endast tüüpilist betoonvalus teostatud kolmnurkselt aheneva ülaosaga sammast, mis on paigutatud kaheastmelisele betoonsoklile. Hauaplats on ümbritsetud madala betoonpiirdega. Tekst sambal: "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahenguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945" (sama vene keeles, teisel küljel). Teksti kohale on paigaldatud sobimatud graniittahvlid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub kirikaia kaguosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4067
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 28-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahetasandilisel betoonääristega hauaplatsil on betoonist valatud kolmnurkse ülaosaga ja soklil asetsev mälestussammas. Sambal on graniittahvlid eesti- ja venekeelse tekstiga "Igavene au kangelastele, kes on langenud lahinguis meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Risti-Virtsu maantee ja Saastnasse suunduva harutee vahelisel platsil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 hukkunud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4068
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 20-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1,9 x 2,7 m suurust hauaplatsi ümbritseb madal betoonääris. Dolomiidist mälestussambal on viisnurk sirbi ja vasaraga keskel ning eesti- ja venekeelne tekst "Igavene au kangelastele, kes langesid võitluses nõukogude kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest. 1941-1945". Sammas asetseb suhteliselt madalal betoonsoklil. Ühishauda on maetud neli tundmatut. Hauaplats ning selle lähiümbrus on hooldamata, taustaks olev piirdemüüritis võsatunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Paikneb kalmistu idaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute hauale paigutati 1951. aastal dolomiidist mälestusmärk.</span>


source: A
code: 4069
name: Kirbla kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on igast küljest piiratud madala kivikuhjatise või -müüritisega. Säilinud hauatähiseid 18. sajandist. Territooriumil asub Kirbla Nigula kirik (ehit. 1500 paiku Saare-Lääne piiskopi J. Orgase hooldusel. Esmamainimine 1531.a.), kloostrihoone (?) varemed ja puidustkuur koos käimlaga.
Kõrghaljastuses põlispuid, noori puid, põõsaid, hekitaimi. Säilinud metall-hauapiirdeid, metallhautähiseid, sh sepiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavasti kalmistuna kasutusel kiriku ehitusajast.</span>


source: A
code: 4070
name: Kirbla vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,99 ha. Kalmistu on ümbritsetud madala maakivikuhjatisega, mis tagumisel küljel ja otstes on hävinenud või risustunud. Kalmistu kirdesuunalisel esiküljel on müüritises läbikäiguks kaks ava. Idatipus on nurgakabeli jäänused, millesse on olnud sissepääs ka esiküljelt. II maailmasõja eelsest ajast pärinevaid metallhauatähiseid on 25 (s.h. sepiseid 18), kivist hauatähiseid on kuus.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kirbla külas. Poe juurest mööda Vanamõisa teed 700 m OSS suunas. Kalmistu jääb tee vahetusse lähedusse.</span>


source: A
code: 4071
name: Väike-Lähtru kooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 23-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ehitusaeg 1889.a. Maakivist kõrge eterniitkattega viilkatusega hoone, mille nurkades ning uste ja akende ääristeks hambuline paeplokkidest rustika. Põhjaküljes koda, millele hilisemalt lisatud puidust juurdeehitus. Esiküljel ukse kõrval mälestustahvel Aleksander Arderile ja tähis kooli tegevusaastatega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1889, kool tegutses kuni 1970.</span>


source: A
code: 4072
name: Martna kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed laieneb vahepiirdeta lõuna ja lääne suunas kalmistuks. Territooriumi põhjapoolne ja idakülg piiratud paekivimüüriga, muus osas madal, kohati risustunud maakivikuhjatis. Kalmistul rohkesti põlispuid. Idamüüri ääres asub kabel, kirikust põhja suunas mälestussammas Vabadussõjas langenutele.
Hulgaliselt metall- , sh sepishauatähiseid. Metallaedu 8.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavasti matmispaigana kasutusel kiriku rajamisest saati,laienenud lõuna ja lääne suunas.</span>


source: A
code: 4073
name: Rõude kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu suurus on 1,56 ha ning see on igast küljest piiratud maakivikuhjatisega kõrgusega 0,8-1,2 m. Esiküljel on piire laotud seguta müüritisena. Kalmistul on kaks väravat. Mõlema värava moodustavad puitpostid (avaga 2,0 m), mis on suletavad keevisvõredega. II maailmasõja eelsest ajast pärinevad kalmistul 150 metallhauatähist (s.h. 68 sepist), neli sepisaeda ning 17 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Rõude asula loodeserval bussipeatuse "Kabelimägi" kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rõude kalmistu on ajalooline matmispaik, kalmistult on leitud kõige vanema hauatähisena kivirist daatumine 1460. Kalmistu piire on muudetud 1950ndatel seoses teeehitusega. Kalmistu on ka kaasajal aktiivses kasutuses ning hooldatud.</span>


source: A
code: 4074
name: Noarootsi kirikuaed ja kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 247
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldpindala 1,4ha. Välispiirdeks on müüritisema laotud siduseta kivikuhjatis. Kirikuaias väärivad tähelepanu säilinud ketas- ja ratasristid ja mitmed muud algupärased hauatähised. Seal asub ka 18.s. lõpust pärinev varaklassitsistlik kabel.
 Kalmistu kesksel kohal on Vabadussõjas langenute mälestusmärk, mis on taastatud 1990. Mälestusmärk kujutab endast kunstnikul kõrgendikul paiknevat obeliski, mille põhiosa on klombitud maakividest, tippu paigaldatud malmrist. Kõrgendikule viivast neljaastmelisest trepistikust kahel pool asetsevad tahvlid langenute nimedega.
(KKT, 2002)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud arvatavalt 16.s.</span>


source: A
code: 4075
name: Noarootsi vana (Hosby) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu suurus on 0,66 ha ning see on kogu ulatuses piiratud 0,8-1,4 m kõrguse maakivikuhjatisega. Kalmistul on palju kiviriste. II maailmasõja eelsest ajast pärineb kalmistul 101 metallhauatähist (s.h. 96 sepist) ning 305 kivist hauatähist. Sepisaedu kalmistul ei ole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Noarootsi kirikust 500 m Pürksi suunas, vahetult tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, kuid vanim säilinud ümarrist on dateeringuga 1827. aastast. Kalmistu keskel asub suur kivirist, mille ühel pool on eestikeelne tsitaat Piiblist aastaarvuga 1854 ja teisel küljel rootsikeelne tsitaat. Kõige uuem raudrist on pärit aastast 1975. Kalmistul ei toimu enam matmisi alates 1976. aastast</span>


source: A
code: 4076
name: Rooslepa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Rooslepa kabeli ümber, selle suurus on 1,57 ha ning välispiirdeks on kivikuhjatis keskmise kõrgusega u 1 m. Kalmistul on kolm väravat. Peavärav paikneb kalmistu lõunaküljel. See on kolmelööviline ning suhteliselt madal. Värava moodustavad kaks paekiviposti mõõtudega 0,6 x 0,6 m ja kaks posti mõõtudega 0,7 x 0,7 m. Avad jalakäijatele on  1 m laiused ja transpordile 2,5 m laiune. Transpordiava on suletav sepisväravatega. Väravavõlvitis on pealtpoolt kaetud rõhtsa laudkatusega. Lääne- ja idavärava moodustavad paepostid 0,6 x 0,6 x 3,5 m (kaetud väikeste laudkatustega), avaga 2,2 m. Läbikäiguavad on suletavad sepisväravatega.
 Lisaks Rooslepa kabelile on kalmistul ehitistest veel Taube mälestuskabel. Kalmistu edelanurgas on Taubede perekonna hauaplats, mis on kahest küljest piiratud filigraanvalumalmist aiaga.
Kalmistul on kaev.
II maailmasõja eelsest ajast pärinevad 280 metallhauatähist (s.h. 207 sepist), üks sepisaed (filigraanvalumalmaed), 269 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Läänemaal Noarootsi vallas Rooslepa/Roslep külas paiknedes Riguldi – Spithami maantee ääres Dirhami tee lahkmel. Kalmistul asub Rooslepa kabel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rooslepa (Rotzleb) asulast  on esimesi teateid aastast 1540. Seega võib arvata, et umbes XVI sajandi keskpaigas on kasutatud kalmistut ka sealse piirkonna põhilise matmispaigana.</span>


source: A
code: 4077
name: Sutlepa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,05 ha ning see on piiratud suhteliselt madala segakividest kuhjatisega. Kalmistul on kolm väravat. Idaküljel on suurem värav avaga 2 m. Põhjaküljel on kaks jalgväravat, mõlemad avaga 1 m. Suuremale väravale ja põhjakülje ühele väravale on Ilmar Pärnapuu ladunud 2006. aastal uued väravapostid (vanad olid puidust) ning paigaldatud raudväravad. Kalmistu merepoolses (lääneosas) on endise kabeli vundament. Väljaspool kivipiiret on veel kahe paeliistakutest hoone müürijäänused. Kalmistu idaküljel on puidust infostend (Elar Piir, 2008. a.) ja kellatorn (1996. a.). Abirajatistest on Sutlepa kalmistul 6 x 4 x 4 m puidust tööriistakuur ja kaev.
II maailmasõja eelsest ajast pärinevad 210 metallhauatähist (s.h. 190 sepist), üks sepisaed ja 95 kivist hauatähist.

Kalmistul asus Sutlepa kabel, kus alustati teenistusi 1627. aastal ja mis tegutses Noarootsi abikirikuna. 1830. aastail laiendati kabelit ja selleks kasutati muuhulgas ka Rooslepa kabeli kivikirikuks ümberehitamisel järelejäänud puitosi. 1970. aastal viidi hoone rannaküla puitkabeli näidisena Eesti Vabaõhumuuseumis Rocca al Mares.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Sutlepa bussipeatusest läänes 1,9 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Sutlepa (Sutlope) asulast  on esimesi teateid aastast 1507. Seega võib arvata, et umbes XVI sajandi alguses on kasutatud ka kalmistut sealse piirkonna põhilise matmispaigana.</span>


source: A
code: 4078
name: Nõva kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldpindala on 2,03 ha. Kirikuaed ja kalmistu on piiratud paekivist müüri (läänekülg) ja maakivist kuni 1m kõrguse müüritisega, idaküljes lattaed. Laienenud lõuna poole.Sissepääsud lääneküljes - krohvitud ja lubjatud betoonpostid ning kahepoolsed sepisväravad. Põhja- ja idaküljes puitpostidega ristlattidest värav. Kirikust lõunas kabel, mille seinte äärde kogutud aluselt murdunud metallriste. Kalmistul leidub mitmeid omapärase kujuga sepisriste. Kiriku kõrval on ühismonument I maailmasõjas, Vabadussõjas ning aastatel 1941-45 ja 1941-56 hukkunud Nõva valla elanikele. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 238 metallhauatähist (s.h. 202 sepist), üks sepisaed ja 62 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Nõva kiriku ümber.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõva kirik on pärit suures osas 18. sajandist. Samal ajal on kujunenud ka ümbritsev kirikuaed.</span>


source: A
code: 4079
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 262
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Risttahuka-kujuline dolomiidist mälestussammas toetub alusele. Samba mõõtmed (k, l, p) on 90x54x20 cm. Aluse mõõtmed on 72x24x27,5 cm. Tahvli mõõtmed on 32x30x4 cm. Samba ülaosas on sisseraiutud kontuuridega viisnurga kujutis. Tähed sisseraiutud, seest mustaks värvitud. Tekst sambal: „Suures Isamaasõjas langenud 4 tundmatut nõukogude sõjaväelast". Mälestustahvlil on tekst: „Igavene au kangelastele kes langesid meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest 1941-1945. a." Hauaplatsi suurus on 3x4 m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud paikneb Räägu mõisa peahoone esises pargis hooneni kulgeva teeraja vasakus servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dolomiidist mälestussammas on püstitatud 1947. aastal. Mälestussamba jalamil olev ruudukujuline dolomiittahvel tekstiga on asetatud 1967. aastal.</span>


source: A
code: 4080
name: Vedra kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Algupäraselt on Vedra kalmistu olnud baptisti palvela kalmistu. Kalmistu on rajatud 1930. aastatel, kuid kalmistul puudub kehtiv maakasutusõigus samast ajajärgust. Vedra kalmistu maaüksus koosneb kahest lahusmaatükist (0,02 ha ja 1,12 ha) ja on 1,14 ha suurune. Algupäraselt on kalmistuna kasutuses olnud vaid 0,2 ha suurune maatükk. Kalmistu piirdeaiaga piiratud osa on 1,0 ha suurune, sealhulgas on matmiseks kasutatud 1/3 territooriumist. Kalmistu maa-ala suurenemine on tingitud lähiminevikus läbi viidud maakorraldusest, kus endisaegse kalmistu maa-alaga on liidetud omanikuta maariba üle valla maantee maaüksuse loodenurgas. Surnuaeda teenindavatest ehitistest-rajatistest-väikevormidest asuvad kalmistul tööriistade varjualune ja puurkaev. Vedra kalmistu välispiirdeks on kogu ulatuses torupostidel traatvõrkaed kõrgusega 1,5 m. Parkimisplatsi sisselõige on eraldatud 1,2 m kõrguse valgeks värvitud laudtarandiga, mille keskosas on samas lahenduses 2,5 m laiune värav. Kalmistu idaküljel on teinegi värav, metallpostidel keevisvõrega värav laiusega 1,2 m. 
(Allikas: Koppa, H. (2007). Lääne maakonna Oru valla Vedra kalmistu inventeerimise toimik)

Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul neli metallhauatähist (kõik sepised) ning 12 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vedra kalmistu asub Läänemaal Oru vallas Vedra külas, vallakeskusest Linnamäelt 2,5 km Riguldi suunas, Kündamäe bussipeatusest mööda külateed ligi 800 m paremale.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 1930. aastatel.</span>


source: A
code: 4081
name: Ridala vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ridala vana kalmistu jääb kirikuaiast läände üle Haapsalu-Laiküla maantee. Kalmistu on kiviaiaga piiratud. Piirdemüür kujutab endast kohati meetrikõrgust kuivlaotud kiviaeda. Kalmistuaia lääneküljel asub kalmistu peavärav. Sepistatud peavärav koos paekivist laotud väravapostidega on ehitatud 1932. aastal. Kalmistu kirdeosas ja lõunaosas on kiviaial veel mõned läbipääsukohad kalmistu teenindamiseks, kuid sinna väravaid rajatud ei ole. Kalmistu kujunemise ajaloost annab tunnistust kalmistu põhjaosas II kvartalis asuv kõrge paekivist ristikujuline sammas, millele on raiutud surnuaia asutamise ja laiendamise aastad. Kalmistu on suhteliselt täis maetud ning uued matmispaigad peaaegu puuduvad. Matmispaigana saab kasutada vaid juba olematuks muutunud hauakohti olemasolevate haudade vahel või vana kalmistu lääneosas, kus säilinud hauaplatse on hõredalt. Üldiselt on kalmistule iseloomulikud hauatähised vanad paekiviristid ja raudristid. Paekiviristidest on osa ristekatkised või sügavalt pinnasesse vajunud ning seetõttu loetamatud. Paljudel raudristidelpuuduvad nimeplaadid, ristid on murdunud ja kohati on säilinud vaid ristialused.
(Allikas: Koppa, H. (2005). Lääne maakonna Ridala valla Ridala vana kalmistu inventeerimise toimik)

Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 253 metallhauatähist (s.h. 206 sepist), kolm sepisaeda ja 344 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Läänemaal Ridala vallas Liivakülas Haapsalu-Laiküla mnt ja Ridala-Saanika-Taebla tee ristil, Haapsalust 9 km kaugusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asutamisajaks loetakse 1848. aastat ja seda on laiendatud mitmes järgus (aastatel 1879 ja 1896). Kalmistu kujunemise ajaloost annab tunnistust kalmistu põhjaosas II kvartalis asuv kõrge paekivist ristikujuline sammas, millele on raiutud surnuaia asutamise ja laiendamise aastad.
(Allikas: Koppa, H. (2005). Lääne maakonna Ridala valla Ridala vana kalmistu inventeerimise toimik)</span>


source: A
code: 4082
name: Ridala uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,63 ha. Kalmistu välispiirdeks on tema esiküljel (maantee ääres) põhiliselt hekk. Ligikaudu kolmandiku ulatuses on esiküljel piirdeks maakivikuhjatis kõrgusega ca 1 m. Kaguküljel ja tagaküljest on kalmistu piiratud samuti maakivikuhjatisega. Osal tagaküljest ja loodeküljel on kivipiire terves ulatuses hävinud.
Kalmistul on üks värav (esiküljel). Värava moodustavad tsementsilekrohviga kaetud paepostid ja sepisvõred. Kaguküljel on müüritises ava.
Kalmistul on paekivist krohvitud ja lubjatud kabel ning kaev.
Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 61 metallhauatähist (s.h. 59 sepist) ning kaheksa kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ridala uus kalmistu asub Läänemaal Ridala vallas Liivakülas, Haapsalu-Laiküla mnt ja Ridala-Saanika-Taebla tee ristist 0,5 km Laiküla poole ja jääb Haapsalust 9,5 km kaugusele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistuaia keskpaigas kõrgub suur paekivirist graniitkivil kirjaga “Mu Elu Kristus ise”. Suure tõenäosusega ei ole selle risti puhul tegemist kalmutähisega, vaid sümboliga, mis paigaldatud kalmistu keskpaika kalmistu rajamise aastal - 1924. Algupäraselt ja kuni 1941 aastani on Ridala uus kalmistu kuulunud Evangeelse Lutheri Kiriku kogudusele.</span>


source: A
code: 4083
name: Ridala kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 248
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldpindala umbes 0,5 ha. Hästi hooldatud paekivimüüriga piiratud põlispuudega kirikuaed, kus säilinud väärtuslikke hauatähiseid. Peale kirikuhoone muud ehitised puuduvad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kolila küla, Ridala vald</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajamise aeg arvatavasti kirikuga samaaegne.</span>


source: A
code: 4084
name: Koht, kus 18. saj. asus klaasikoda
type: ajaloomälestis
alt_id: (Harj.) 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis ei ole maapinnal täpsemalt tuvastatav. Asub edela-kirdesuunalisest teest vasakul, pisut kõrgemal võsastunud alal. Nähtavad on kaks maakividega vooderdatud süvendit, mille ümber kaevamisjälgedega ebatasane pinnas. Küngast ümbritseb madalam lage rohumaa. Üle tee kunagise talukoha jäljed (põõsastikus hoone vundament).
18. sajandi klaasi tootmise rajatiste jäänused ja muud selle tegevuse materiaalsed tunnistused sisalduvad arheoloogiliste meetoditega uuritavas kultuurkihis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis ei ole maapinnal täpsemalt tuvastatav. Asub edela-kirdesuunalisest teest vasakul, pisut kõrgemal võsastunud alal. Nähtavad on kaks maakividega vooderdatud süvendit, mille ümber kaevamisjälgedega ebatasane pinnas. Küngast ümbritseb madalam lage rohumaa. Üle tee kunagise talukoha jäljed (põõsastikus hoone vundament).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teadaolev esimene klaasikoda Eestis rajati 1628. a. Hiiumaal, Kõrgesaare mõisas. Mandri Eesti esimesed klaasikojad olid Piirsalu 1740 - 1790 (Harju maakonnas), Gorodjonka 1764 - 1771 (Narva jõe läänekaldal) ja Laashoone 1764 (Põltsamaa jõe ääres, Kolga-Jaani vallas)
Andmed Piirsalu klaasikojast pärinevad Maks Roosma uurimistulemustest.
Roosma välitööd eesmärga  uurida omaaegseid klaasitööstusi, nende rajamise kronoloogiat, sisustust, toodangut, tootmisvõimsust ja töötajate eluolu, algasid 1958 aastal. 
Piirsalu leidude seas domineerisid eripaksusega lehtklaasi killud - põhiartikliks olid aknaklaas, tõllaklaas. Rohelise värvusega klaasi kõrval ka täiesti puhas värvusetu kvaliteetsem lehtklaas. Valmistati veel laboratooriumiklaase, rohupudeleid ja purke ja kunstilise kujundusega joogiklaase. Kvaliteet kõrgetasemeline, eriti hea oli see värvustatud klaasi osas. Klaasimaterjal oli puhas ning värvigamma osas ulatuslikult varjundirikas.
Töökodade sisustuse osas sai ta kõige rohkem teavet klaasiahjude kohta. Piirsalu ahi koosnes küttekoldest ja sellel paiknevast sulatuskambrist. Mõlemad osad olid eraldatud teineteisest vahelae e pingiga, millele asetati sulatuspotid. Pingi keskel oleva ava kaudu pääses leek küttekambrist sulatuskambrisse. Nii küttekoldest kui sulatuskambrist sai leeki vajaduse korral vastavate avade kaudu suunata leegikanalisse. Arvatavasti kuulus ahju konstruktsiooni ka midagi korstna taolist. Ahi omab ilmseid sarnasusi flaami 16. s omadega. Piirsalu ja Hüti ahjude vahel oli väike erinevus – Piirsalus puudus sulatusahju kõrval jahutusahi. 
Oma kaevamistulemused kirjutas Maks Roosma kokku ülevaatlikuks teoseks, mis asub Eesti Ajaloomuuseumi arhiivis.</span>


source: A
code: 4085
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 266
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua suurus on 8,2x3,5 m. Haud on ristküliku-kujuline, vasakus servas äralõigatud nurk mõõtmetega 2,7x1,5 m. Haua betoonäärise laius on 20 cm ja kõrgus 25 cm. Haual on dolomiidist mälestussammas, millel üleval keskel viisnurga kujutis sisseraiutud kontuuridega. Mälestussammas toetub soklile. Samba ülaserv on kaarekujuline. Samba mõõtmed on (k, l, p) 67x70x14 cm ja sokli mõõtmed on 38x80,5x25 cm. Mälestussamba esiküljel on tekst: „Siin on maetud Nõukogude armee võitlejad, langenud Suures Isamaasõjas 1941.-1945. a. Rms. Kumarov A. A. Farajasuk K. E. Taljarov D. Feedik I. A. Laid A. M. Eha B. K. Rms. Eteriko P. A. Ditenko F. P. N. ltn. Koptov I. N Rms. Kodarik A. Kullamaa L. J. Tfemko G. F. Rms. Grigonoi A. V.” Tekst on sisseraiutud ning mustaks värvitud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Piirsalu lõunapoolsel (vanal) kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1947. aastal.</span>


source: A
code: 4086
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 265
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haua mõõtmed on 725x200 cm ning betoonäärise laius on 17cm. Haual paikneva mälestussamba esi- ja tagaküljele on raiutud langenute nimed. Tekst mälestussamba esiküljel: „Siin on maetud Nõukogude armee võitlejad, langenud Suures Isamaasõjas 1941.–1945. a. Rms. Rosme A. A. Nune A. A. Moisejev A. A. Ain V. M. M-õde Votina L. K. Rms. Kottav M. F. Tikk A. K. Ustampetov R. Kasomov H. M. Reink P. H. Kaljagin F. J.” Tekst mälestussamba tagaküljel: „Rms. Zitfikov G. V. Feodorovitš E. T. Markusoi F. A. Kusnetsov A. A. Komarov I. F. Kuknikov I. P. Vidjuk D. N. Kõrgesaar K. A. Vodlin V. A. Meksen A. K. Tõtsjakov N. I. Bogdmi M. S. Morjatõv S. Etjatmjuk K.". Tekst on sisseraiutud ja mustaks värvitud. Mälestussamba üleval keskel on sisseraiutud viisnurga kujutis kontuuridega. Dolomiidist risttahuka-kujuline mälestussammas toetub alusele. Samba mõõtmed on (k, l, p) 100x59x16 cm ja aluse mõõtmed 34.5x83x25 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Piirsalu põhjapoolsel (uuel) kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1950. aastal.</span>


source: A
code: 4087
name: Piirsalu vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,57 ha. Kalmistu välispiirdeks on tema esiküljel ja osaliselt ka tema põhjaküljel seguta laotud maakivimüüritis, mis kohati põhjaküljel ulatub isegi kõrguseni 1,8 m. Idaküljelt on kalmistu kogu ulatuses ja osaliselt põhjaküljelt piiratud kraaviga. Lõunaküljel tähistavad kalmistu piirjooni põhiliselt hauaplatside piirded (madal hekk jne.).
Kalmistul on paekivist, krohvitud ja osaliselt lubjatud kabel ning puitehitis.
Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 193 metallhauatähist (s.h. sepiseid 118), üheksa sepisaeda ja 73 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirsalu vana (lõunapoolne) kalmistu asub Risti Kuijõe maanteest ida pool vahetult enne kirdesse suunduvat kõrvalteed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Piirsalu vana kalmist väärikast east annavad tunnistust mitmed 19. sajandi I poolest säilinud hauatähised. Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada.</span>


source: A
code: 4088
name: Piirsalu uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,25 ha. Kalmistu välispiirdeks on esiküljel seguta laotud maakivimüüritis, mis osaliselt on dubleeritud hekiga. Teistest külgedest piirab kalmistut maakivikuhjatis kõrgusega kuni 1,2 m. Kalmistul on üks vana värav, mis asub lääneküljel (esiküljel). Värava moodustavad betoonpostid ja sepisvõred. Lõunaküljele on rajatud uus värav.
Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 125 metallhauatähist (s.h. sepiseid 105), üks sepisaed ja 55 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piirsalu uus (põhjapoolne) kalmistu asub Risti-Kuijõe maanteest idas, umbes 250 m kirikust lõunas. Kalmistu territooriumil on kabel ja II ms hukkunute ühishaud nr 4086</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on 19. sajandil rajatud kalmistuga.</span>


source: A
code: 4089
name: Ants Laikmaa kodukoht, Laipmani talu
type: ajaloomälestis
alt_id: 278
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Puidust ja savist elumajal on madal maakivist sokkel. Kaetud kõrge kelba ja rookatusega. Selle omapära rõhutavad erikujulised katusaknad. Peasissepääsu ees on terrass. Talu peahoone on kahekorruseline. Läänepoolse otsaga liitub madalam, majanduslikum hooneosa, mis on hiljem ehitatud.  A. L. kasutas peamiselt ülemisi ruume - ateljeed, tööruumi ja magamistuba. Alumisel korrusel oli tema kasutada söögituba. Köögi kõrval olevad ruumid olid majapidamise käsutuses. Maja suurim ruum – vastuvõtutuba, kus praegu asub ekspositsioon, on ehitatud muuseumi ajal. Ruumid on sisustatud originaalmööbliga. 
Osale talu maadele on A. L. ja tema õpilaste poolt kujundatud paljuliigiliste puude ja puiesteedega park ning istutatud viljapuud. Peahoone läänepoolse osa juurest algav tee hargneb kolmeks: kaks arukaskede puiesteed – viivad suvemajakese juurde, kolmas – kadakatega ääristatud – suundub otse A. Laikmaa matusepaiga juurde.(Eesti Arhitektuur ja mälestise pass)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1917.a. kevadel ostis maalikunstnik Ants Laikmaa Kadarpiku külast poole Tammiku talust ja 20-ndatel aastatel hakkas siia rajama endale kodu. Alalise rahapuuduse pärast kujunes ehitusaeg järkjärguliseks. 1923.a. ehitati  parki, saviaugu kaldale väike savimaja, nn Tusculum (arv. arh. K. Burman), et korraldada siit suure maja ehitamist. A. L ei jõudnud  maja oma eluajal täielikult  valmis ehitada, see jäi sõja ja kunstniku surma tõttu pooleli. Maja, mille kavandamisel osales samuti K. Burman ehitati lõplikult valmis 1956-60 säilinud visandite alusel restaureerimise käigus. Talus avati 1955 Ants Laikmaa majamuuseum.</span>


source: A
code: 4090
name: Ants Laikmaa (1886-1942) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 287
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monumendil bareljeef – A. Laikmaa portree profiilis; tekst; „Kunstnik Ants Laikmaa”. Skulptor J. Raudsepp. 19. novembril 1956.a. A. Laikmaa 14-ndal surma-aastapäeval püstitati. Hauatähis kujutab madalale nelinurksele alusele paigutatud loomulike murdejälgedega sambataolist graniitrahnu, mille esikülje ülaosa kaunistab A. Laikmaa profiilis portree-reljeef, mille välisserva ääristab laineline dekoratiivvööt. Portreereljeefi all kunstipärase kirjaga tekst: kunstnik ANTS LAIKMAA 5.V 1866-19.XI 1942. Hauasamba alusserval reljeefsete kontuuridega ehispärg. Hauasamba ees paikneb graniitäärisega kalmuküngas. Monumendi mõõtmed: alus: 120+53+42cm; reljeef: 50,5+64+5cm; hauasammas: 218+98+47cm; hauaplaat: 74+122+21cm; äärise laius: 10cm. Materjal: alus ja hauasammas on tume karjala graniit, hauaääris on punane graniit.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Autor: skulptor Juhan  Raudsepp õppis 1914-18 Pensa kunstikoolis. Kujuri loomingu kõrgaja eesti kunstis moodustavad 1920.-30-aastad, mil J. Raudsepp oli Eesti Kunstnikkude Rühma(moodustatud 1923.a.) aktiivsemaid tegevliikmeid. Oma varasemas loomingus viljeles skulptor valdavalt kubistlik-abstraktsionistlikku laadi, tema hilisemaid loomingulisi saavutusi iseloomustab suurem lüürilisus ja süvenenum loodustemaatika käsitlemine. J. Raudsepp on rea õnnestunud eesti kultuuritegelasi kujutavate karakterportreede, aga samuti mitmete dekoratiivskulptuuride ja hauamonumentide autoriks. Kujuri tähtsamad teosed: „Rusivana”(1927), N. Merjanski portree(1929), 1905.a. revolutsiooni ohvrite mälestussammas Tallinnas(praegu Rahumäe kalmistul, 1931), 1905.a. revolutsiooni figuraalne monument(1935, Koerus), „Kepimurdja”(1933, Haapsalus), mees-ja naisfiguur NSVL Riigipanga Tartu osakonna(1936) ja Tallinna Kunstihoone(1937) fassaadil, J. Westholmi hauasammas(Rahumäe kalmistul, 1935)jt. Kunstnik Ants Laikmaa hauamonument Taeblas.
 Hauamonument on paigutatud eesti ühe tuntuma vanema põlve progressiivse kultuuritegelase, maalikunstnik Ants Laikmaa(1866-1942) kalmule. A. Laikmaa (aastani 1935 Hans Laipmann), kes ise pärines Vigala vallast Läänemaalt, rajas pärast I Maailmasõda Taeblasse oma päriskodu. 1932.a. sulges kunstnik oma ateljeekooli Tallinnas ning  viibis seejärel põhiliselt Taeblas, kus on valminud rida Läänemaa ja saarte looduse omapära, samuti kohalikke elanikke kujutavaid kunstiteoseid. Sellisteks teosteks on: „Kroonu talu Võntkülas”(1913), „Taebla –Nõmme”(1918), „Noorik Vigalast”(1934), „Viljapõld viie tuulikuga”(1934)jpt. Kunstniku omapärases kodutalus avati 1955.a. Haapsalu Koduloomuuseumi filiaalina Ants Laikmaa Memoriaalmuuseum, Taebla-Kadarikus asuval vanameistri kalmul aga avati kujur J. Raudsepa poolt loodud suurest rändrahnust hauasammas(1956.a.).</span>


source: A
code: 4091
name: Lääne-Nigula (Koela) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,77 ha. Kalmistu välispiirdeks on valdavalt maakivikuhjatis kõrgusega keskmiselt 1-1,5 m. Kalmistu väravaks on kaks paeliistakutest posti, mille ava on suletav sepiseimitatsioonis võredega.
Vanemad kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 76 metallhauatähist ja 16 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Nigula asulas, 400 m Lääne-Nigula kirikust põhja suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, kuid kalmistu väravehitisele on märgitud aastaarv 1849.</span>


source: A
code: 4092
name: Lääne-Nigula kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 246
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaia üldpindala umbes 1,1 ha. Seda ümbritseb valdavalt maakivimüüritis. Säilinud unikaalseid hauatähiseid 13.- 14. sajandist, ratasristid 17. ja 19.sajandist. Rohkesti metallhauatähiseid sh sepisriste ja sepisaedu. Kirikuaia edelanurgas hauakambrid, kirikuaias kasvab põlispuid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Arvatavasti kasutusel matmispaigana kiriku rajamisest alates.</span>


source: A
code: 4093
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 263
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tumehallist graniidist põllukivi esikülg on tahutud. Esikülje äär on lihvitud ja poleeritud. Tähed on välja raiutud, lihvitud ja poleeritud. Tahutud osa ülaservas keskel on väljaraiutud ja lihvitud viisnurga ning kahe tammelehe kujutis. Mälestuskivi suurim kõrgus, laius ja paksus on 110x91x40 cm. Kivil on tekst: ” SUURES ISAMAASÕJAS 1941 - 1945 LANGENUD NÕUKOGUDE ARMEE VÕITLEJAD LTN STARODUBOV, ILJA IVAN´I PG. 1925 - 1944 JA 19 TUNDMATUT NEID EI UNUSTATA".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 maetud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4094
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 264
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua mõõtmed on 2,5 x 3,5 m, kogu platsi mõõtmed 6 x7 m. Platsil on betoonist valatud piirded, mille ees asetsevad T-kujuliselt kiviplaadid. Haual on tüüpiline lihtne mälestusmärk. Risttahukakujuline dolomiidist mälestussammas toetub betoonsoklile. Samba ülaosas on sisseraiutud kontuuridega viisnurga kujutis. Samba esi- ja tagaküljel on tekst - tähed sisseraiutud ning seest mustaks värvitud. Esiküljel olev tekst: "SUURES ISAMAASÕJAS LANGENUILE 1941A-1945A KPT. V.N.KISELEV RMS. A.J.IGNATJEV RMS. J.S.NOVIKOV JA 23. TUNDMATUD". Samba tagaküljel on tekst: "IGAVENE AUKANGELASTELE KES ON LANGENUD KODUMAA VABADUSE JA SÕLTUMATUSE EEST". Samba tagune ja kääpa ümbrus haljastatud dekoratiivpõõsastega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 maetud punaarmeelaste säilmed. 2008. aastal on paigaldatud koopiana valmistatud uus hauatähis.</span>


source: A
code: 4095
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 380
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>II ms hukkunute ühishaud asub Kaarma kalmistul.  Matmispaigale on paigaldatud dolomiidist mälestussammas II ms hukkunutele. Dolomiitblokid asetsevad  üksteise peal, üks teistest eespool. Selle bloki mõõtmed on 121x150x46cm. Teistest blokkidest moodustatud seina mõõtmed on 121x150x46cm. Üleval asub dolomiidist valmistatud ring (d=50cm), millesse raiutud viisnurk(d=38cm). Keskmisele tahukale on sisse raiutud tekst: ”Igavene au kangelastele/ kes on langenud lahinguis/ meie kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ вечная слава героям/ павшим в боях свободу/ и независимость нашей родины/ 1941-1945 .”</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kaarma kalmistul läänemüüri ääres, peateest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõja aegne hukkunute ühishaud. Monument on püstitatud 1949. aastal.</span>


source: A
code: 4096
name: Kaarma kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh.336, Arhe. 251-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaarma kirikuaias on kõrged põlispuud, vanad kivimüürid ning künkal asuv kirik. Selle vahetus läheduses asub üks suuremaid ja omanäolisemaid pastoraadiansambleid. Keskaegsetest hauamonumentidest pole säilinud palju (üks on torni põhjapoolse tugipiilari seina müüritud trapetsiaalne hauaplaat, teine raiddetailide varjualuse all). Trapetsiaalsed hauaplaadid ongi iseloomulikud just Saare-lääne kirikuaedadele, mis küll hiljem kasutati ära ehitusmaterjalina. 14. ja 15. sajand võis kirikuaias kohata väikeseid kiviriste. Kirikuaias olevad suured Malta ristid pärinevad hilisemast ajast - 17. sajandist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kaarma kirikuaed on keskaegset päritolu (13. sajand). Keskaegsetest trapetsikujulistest hauaplaatidest on tänaseni säilinud vaid riismed. 14.-15. sajandil kirikuaeda ilmestanud väikesed kiviristid on samuti suuresti hävinud (üks on torni läänseina müüritud Kolgata grupis). Kirikuaeda ehtinud Malta ristid pärinevad 17.s ajandist. Keskaegses kirikuaias toimus surnute matmine, aga ka protsessioonid, mitmete tähtpäevadega seotud rahvuslik-religioossed pidustused. Seal pidas kohalik aadel koosolekuid ja talurahvas turgu.</span>


source: A
code: 4097
name: Kaarma kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1820.aastal rajatud surnuaed (kirikust 1 km kaugusel). Selle rajamisega lõppes kirikuaia kasutusaeg matmispaigana. Kaarma surnuaia kirjeldustes tõstetakse esile kohalike meistrite tahutud hauamonumente 19.sajandi lõpust. Samade meistrite valmistatud on ka klassitsistlikus stiilis vaasid kirikuaia väravapostidel. 
Dolomiidist hauasammaste mitmekesisus on tähelepanuväärne. Veel paikneb kalmistul von Nolckeni hauakamber. Surnuaia keskosas, mõnekümne meetri kaugusel peaväravast, paikneb nn rituaalide plats. Tegemist on küll suhteliselt väikese maa-alaga, kus paikneb dolomiitkividest ja muruga kaetud risttahukaline ehitis - nn hauakamber ja selle eest väike astang, millel kõnepult.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kaarma kalmistu asub Kuressaarest 13 km põhja pool Kaarmas, Kuressaare-Upa-Laadjala-Pamma-Karja maantee ääres, Kaarma kirikust 1 km lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Surnuaed pärineb aastast 1820, kui lõppes matmine kirikuaeda.</span>


source: A
code: 4098
name: Kuressaare linnakalmistu (Kudjape kalmistu), hauatähiste, piirdeaedade ja haljastusega
type: Kalmistu
alt_id: Arh. 323
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kujundus on tähelepanuväärselt rikkalik. Domineerivat osa mängivad 19. sajandi eri aastakümnetel ehitatud uhked baltisakslaste perekonnakabelid. Hauamonumentide raiddekooris põimuvad klassitsistlikud elemendid kohalike arhitektuurimotiividega. Eriti tähelepanuväärsed on kohalike meistrite signeeritud ning valdavalt juugendstiilis kujundatud sepisaiad, võred ja ristid. Metallhauatähiseid on ca 450, neist sepised ca 300. Sepisaedu on ca 85. Dolomiidist, graniidist või betoonist postidel kettkomplekse on 16. Kalmistu eripäraks on suur hulk 19. sajandi esimesest poolest pärinevaid raskete kiviplaatidega kaetud krüpthaudu, mida on üle 600. Lõunapoolsesse ossa on maetud kultuuritegelased J. W. L. v. Luce, Fr. S. Stern ja J. B. Holzmayer. M. Körberi haud asub kalmistu keskosas. Kudjapele on maetud ka meditsiinidoktor akadeemik Aleksander Poldrok (1871-1944), kellel on suuri teeneid leeprahaigete ravimisel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 1770 ja 1780 aastatel, laiendatud 1868. aastal. Kalmistu vanas osas on matuseid ka 20. sajandist. Praeguseks on kalmistul kolm osa, millest kaks osa uuemad. 2009. aastal valmis detailplaneering kalmistu laiendamiseks.

Väljavõte Bruno Pao artiklist "Teine kolmandik retkel Kuivastust Sõrve sääre otsa" ajakirjas "Eesti Loodus" 2004/ 7 - http://www.loodusajakiri.ee/eesti_loodus/artikkel783_753.html :
Kudjape. Enne Kuressaare ringteed viib kitsam tee vasakule – linnakalmistule, mis kannab läheduses asunud mõisa järgi Kudjape nime. Kalmistu on vana (asutatud 1780. aastal) ja ainulaadne paljude krüpthaudade poolest. Veel sada aastat tagasi oli ligi neljandik Kuressaare (tookord Arensburg) elanikkonnast sakslased. Balti aadlikud, kaupmehed, käsitöölised, kiriku- ja kooliõpetajad ning nende eeskujul saksa keelt rääkida püüdvad kadakasaksad ning majateenijad andsid linnale ilmet ja kultuuri ning mõjutasid haudade-monumentide eripäraga ka kalmistu väljanägemist. Pealegi tegutsesid lähedal oskuslikud kiviraidurid, kes dolomiidi silmapaistvateks kunstiteosteks tahusid. 


Kudjape ja Kaarma kalmistud on kunstipärased nekropolid. Mujal on vanamoodsust tasandatud kestvama graniidiga ja püütud põlispuid langetades tuua kalmuaeda rohkem valgust. Krüpthaudade vaikus ning rahu vanade puude all loob aga erilise tunde ja meeleolu, mida mujal Eestis kogeda ei saa. Pealegi on kalmistul säilinud kuus 19. sajandil klassitsistlikus ja neogooti stiilis hauakabelit. 


Hauakeldrite ehk krüpthaudade katteplaate uudistades tekib küsimus, kas neid pole rüüstamise eesmärgil püütud paigast nihutada? Seda ohtu osati juba tol ajal arvestada: dolomiitplaat kaalub 800–1500 kg. Isegi nelja mehe jõud ei hakka peale.


Kalmistu uuemas osas on mälestusmärk küüditamise ja reisilaeva Estonia huku ohvritele. Teises maailmasõjas langenud sõduritele on vana kalmistu lääneküljel eraldi rahula: tammepuude all lebavad nii sakslaste, venelaste kui ka eestlaste luud. Sõjaväekalmistu rajamist alustati 1942. aastal; langenute ümbermatmiseks juhuslikest, eriti Sõrves leitavatest matmiskohtadest on siin veel ruumi. Eri vormi kandnud ja eri ideede nimel oma elu andnud meeste koondamine ühte hooldatud paika on Eestis ainulaadne.</span>


source: A
code: 4099
name: II maailmasõjas hukkunute kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 370
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saksa sõjaväe kalmistu osas iga sõjamehe hauda eraldi ei ole tähistatud. Puutumata jäänud Saksa sõjaväesurnuaia alale on hajutatud 120 Volli Saia kiviraietöökojas Kaarma dolomiidist valmistatud risti. Tsiviilsurnuaia laienduse alla jäänud haudades puhanud sõjameeste nimed on jäädvustatud kolmeteistkümnele dolomiitplaadile, mis on kinnitatud vennaskalmistut tsiviilsurnuaiast eraldava kivimüüri külge. Praegu teadaolevatel andmetel maeti Teise Maailmasõja aastail Kudjapele ühtekokku 674 Saksa poolel langenud sõjameest. Neist 658 nimi leidub ka hauatähistel: 505 ristidele ning 153 müürile kinnitatud tahvlitele kantuna.
Nõukogude sdõjameeste monument kujutab endast graniitalusele asetatud poolfiguuri, pea kohale tõstetud paremas käes püstol-kuulipilduja. Selle ümber sirgetes ridades mäletustahvlid langeutele.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saksa sõjaväekalmistu, kuhu on maetud ligi 700 sõjaväelast, taasavati 1996. aastal. Algatus tuli Saksa Sõjahaudade Hoolde Rahvaliidult. Kalmistu korrastamiseks korraldati 1991-1997 aastani noortelaagreid, kus töötasid koos saksa ja eesti noored. Kudjape kalmistu on ühtlasi kavandatud teiste väiksemate Saaremaal asuvate saksa sõdurite matmispaikade ja üksikhaudade ümbermatmiseks.
Suulise pärimuse järgi vahetult pärast Saaremaa taaslangemist Nõukogude okupatsiooni alla 1944. aastal tehti Saksa sõjaväekalmistu Kudjapel uute võimurite käsul maatasa. Samasse kõrvale, veidi väiksemale lääne poole jäävale alale rajati aga suuresti sakslaste planeeringut matkiv Nõukogude vennaskalmistu, mis nüüdseks juba korduvalt ümberkujundatuna püsib tänini heakorrastatuna.
Veidi üle viiendiku endise Saksa sõjaväekalmistu haudadest hävis 1970. aastatel, jäädes enamalt jaolt kõrvalasuva tsiviilsurnuaia laienduse alla. 
Nõukogude Venemaa poolel 155 sõduri ja ohvitseri matmispaik Kudjapel sai praeguse kujunduse 1986.a. Skulptor on Ants Mölder, arhitekt Ants Kõlli.</span>


source: A
code: 4100
name: Johann Wilhelm Ludwig von Luce (1750-1842) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 418
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Massiivse paekivist plaadiga krüpthaud. Selle juures hauamonument, mis on kroonitud ristiga. Monumendi jalamile toetub graniidist mäestustahvel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub Kudjape kalmistu põhja-lõuna suunalise peatee ääres, sellest lääne pool surnuaia lõunaserval kaevu vastas Fr. Sterni ja J. B. Holzmayeri haudade kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Johann Wilhelm Ludwig Luce sündis 5 septembril 1756 Saksamaal Braunschweigis väikelinna postmeistri pojana. Õppinud Göttingenis ja Helmstedtis teoloogiat, tuli ta 1781.a. Saaremaale koduõpetajaks. 1783.a. asus Luce Püha pastori kohale, ent peatselt loobus sellest ametist usuliste kahtluste tõttu. 1785.a. ostis Luce varem Bellinghauseneile kuulunud Lahetaguse mõisa, mille omanikuks oli 1832.a. 1789.a. asus ta küpse mehena Göttingenis arstiteadust õppima ning kolme aasta pärast naasis Saaremaale õpetatud arstina. Algas väga viljakas periood Luce elus. Arstina tegutsedes oli ta ühtlasi koolide inspektor, linnanõunik, literaat. Selle kõrval jõudis energiline Luce tegutseda aktiivselt rahvavalgustajana ja põllumehena, agro- ja loodusteadlasena, rahvaluulekogujana, kodu-uurija ja muusikamehena. 1793-1805.a. kuulus talle ka Pilguse mõis ning 1795.a. tõsteti arst aadliseisusesse. 
Luce hindas kõrgelt eesti keele arenemisvõimalusi, kõlalist ilu, rahva sõnaosavust ja teravmeelsust, kutsudes baltisaksa haritlasi üles eesti keelt omandama. Eesti keele paremaks tundmaõppimiseks ja arendamiseks asutas ta 1817.a. esimese eesti seltsi ("Arensburiscge Ehstnische Gesellschaft", likvideerus 1838.a.), mis oli eeskujuks Õpetatud Eesti Seltsi rajamisel 1838.aastal.
Luce on kirjutanud üle 20 mitmesuguse raamatu ja rohkesti artikleid. Tema peateoseks on "Sarema Jutto ramat" (I osa - 1807, II osa - 1812), mille kõik 43 pala on algupärased ja põhinevad autori isiklikel tähelepanekuil Lääne-Saaremaalt.  1816 kirjutas ta "Terwisse Katekismusse Ramatu", mis on rahvameditsiinist. "Wahrheit und Muthmassung" 1827 annab Luce ülevaate rahvamütoloogiast, tutvustab Suurt Tõllu, pulma-, sünni- ja matmiskombeid, rahvaastronoomiat jpm.
Von Luce suri 1842.a. ja on maetud Kudjape kalmistule.
(O. Pesti, K. Rikas "Saaremaa ajaloo- ja kultuurimälestised", 1991).</span>


source: A
code: 4101
name: Jean Baptiste Holzmayeri (1839-1890) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 419
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>J. B. Holzmayeri hauda tähistab must marmorrist valge tekstitahvliga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>J. B. Holzmayeri haud asub Fr. S. Sterni haua kõrval, samas lähedal asub veel J. W. L. von Luce haud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jean Baptiste (Johann Baptist) Holzmayer sündis 12.juunil 1839 Münchenis. Lõpetanud Giesseni ülikooli, tuli Liivimaale paremat teenistust otsima. 1864.aastal sai Holzmayerist Kuressaare progümnaasiumi (1865- gümnaasiumi) vanade keelte ja saksa kirjanduse ülemõpetaja. Aktiivse ühiskonnategelasena võttis pedagoog juhtivalt osa linnapargi rajamisest, hoiukassa loomisest, tuletõrjeühingu asutamisest. Suurimad on Holzmayeri teened muististeuurijana. Tänu tema tegevusele olid Saaremaa ja Muhu möödunud sajandi teisel poolel arheoloogiliselt üheks paremini uuritud alaks Baltimail. Holzmayeri initsiatiivil loodi 1865.a. Saaremaa Uurimise Selts (Verein zur Kunde Ösels), mille aseesimeheks ta oli paarkümmend aastat, ja pandi alus provintsiaalmuuseumi kogudele. Seltsi aktiivsed liikmed olid veel M. Körber ja Fr. S. Stern.</span>


source: A
code: 4102
name: Martin Georg Emil Körberi (1817-1893) haud
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Krüpthaud, suure dolomiidist plaadiga. Selle ees 2006.a. valminud sepirist metallist plaadiga. Paadil tekst: Martin Georg Emil Körber 27.7.1817 - 19.4.1893. Anseküla pastor, kirjamees, muusikategelane, koduloolane. Sepisristi jalamil on graniitplaat Martin Georg Emil Körberi nimega.
Martin Körberi hauale sepisristi ja plaadi paneku eestvedajaks oli Heinrich Männa. Sepisristi autor on Gunnar Vares.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>M. Körberi haud asub Kudjape kalmistu keskosas (kaevu lähedal).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Martin Georg Emil Körber sündis 19.juulil 1817 Võnnu pastori pojana. Lõpetanud tartu Ülikooli teoloogia teaduskonna tuli ta 1842.a. Kuressaare kooliõpetajaks. 1846-1875.a. töötas Anseküla pastorina, tehes ühtlasi palju kooliolude parandamiseks Sõrves. Kuulnud kirikulaulu väga halba taset, asutas ta talurahva segakoori, mis oli esimesi omataolisi Eesti alal. Vaimuliku koorilaulu kõrval arendas ka mitmehäälset ilmaliku koorilaulukultuuri. 1862.a. juulis tõi ta koorijuhitöö tulemused laiema publiku ette Kuressaare linnuses. 21.mail 1863 toimus Massi nõmmel Sõrvemaa laulupidu. Laulupidu, millest võttis osa 60 lauljat ja ca 500 kuulajat, oli üks esimesi Eestis. 
Olulised on tema trükitud eestikeelsed koorilauluvihikud, mis olid eelduseks koorilaulu levikule maarahva hulgas. Körber algatas Saaremaa vägilase Suure Tõllu muistendite kogumise, hiljem kirjutas need tuntuks Peeter Süda.
MArtin Körber suri 1893.a. ja on maetud Kudjape kalmistule. (Olavi Pesti, Külli Rikas, Saaremaa ajaloo- ja kultuurimälestised. Kaitstavad mälestised. 1991).</span>


source: A
code: 4103
name: Aleksander Paldroki (1871-1944) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 26-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haud on tähistatud lihtsa graniidist hauaplaadiga (kirj: Professor Dr. med. Aleksander Paldrok, sünni- ja surmadaatum), Plaadil on veel omakorda Paldroki pronksbareljeef. Hauaplats on ääristatud paest äärekiviga. Keskel rombikujuline paest kiviplaat, selle ümber taimestik.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub Kudjape kalmistu põhjaosas, väravast arvates teise põhja-lõuna suunalise tee ääres, sellest läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Aleksander Paldrok (1871-1944). Tartu Ülikoolis hariduse saanud arstiteadlane oli aastail 1913-1917 Tartu eraülikooli lektor, seejärel direktor, 1918.aastast Tartu ülikooli naha- ja suguhaiguste professor. A. Paldrokil olid väga suured teened leepra ravimisel, milleks ta leiutas originaalse süsihappelund ja kullapreparaate kasutava menetluse.</span>


source: A
code: 4104
name: Kaarma-Liiva kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaarma-Liiva kalmistu piire on laotud osaliselt nii klombitud paekivist kui tavalisest paekivist, seguta müüritisena, mis teebki selle omapäraseks. Kalmistul on kaks väravat ja üks Saaremaale iseloomulik “loomatõkke” tüüpi ülekäik. Peavärav on betoonpostid, mille tipus on 0,4 m läbimõõduga betoonist muna. Pinnasest kõrgendikul paikneb dolomiidist välikantsel. II ms eelseid metallist hauatähiseid on ca 10, kivist hauatähiseid samast perioodist 2.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Saia-Uduvere teelt 350 m Kaarma kooli poole ja sealt 200 m läände.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanimad säilinud hauatähised pärinevad 19. sajandist.</span>


source: A
code: 4105
name: Piila kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,88 ha. Välispiirdeks on kogu ulatuses maakivikuhjatis kõrgusega u 1,2-1,4 m. kalmistul on kaks väravat. Peaväraval on dolomiitplokkidest postid suurusega 0,8x0,8x2 m. Värava ava laius on 2 m ja see on suletav puitvõrega. Kalmistu edelaküljel on jalgvärav. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 72 metallhauatähist (sh 47 sepist), 1 sepisaed ja 36 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Piila küla paikneb Saaremaa keskmes, Kaarma kihelkonnas.Piila surnuaed asub Piila kalmeväljast 100-200 meetrit eemal lääne suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Piila õigeusukogudus tekkis 19. sajandi keskpaigas ning kirik valmis 1873. aastal. Samasse aega jääb ka Piila kalmistu rajamisaeg.</span>


source: A
code: 4106
name: Saia kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Apostelik õigeusukalmistu on ümbritsetud kuivladumüüriga. Kalmistu üldpindala on 2,64 ha. Piirdeks on põhiliselt paekivitükkidest kuhjatis kõrgusega 1-1,6 m. Idaküljel on müüritises ülekaalus maakivi. Lääneküljel ja lõunaküljel värav: dolomiitplokkidest väravapostid, kahepoolsed kaasaegsed raudväravad. Läänepoolse värava kõrval Saaremaa kalmistutele omane trepp dolomiitplokkidest. Kalmistu keskosas dolomiitdetailidest välikantsel 1930. aastatest, kaev ja puidust käimla. Kalmistul leidub hulganiselt kiviriste, dolomiidist hauasambaid, mõned krüpthauad. Tähistest hakkas silma üks huvitav dolomiidist hauasammas, üks betoonist Kristuse kuju. Metalltähiseid ei olnud. Korras ja hooldatud kalmistu. Ehitistest on kalmistul tööriistakuur, Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 66 metallhauatähist (sh 42 sepist) ja 151 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kuressaare poolt Võhmasse suundudes tuleb 1 km enne Saia teeristi liikuda 550 m põhja suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Saia kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, tõenäoliselt on kalmistu pärit 19. sajandi teisest poolest.</span>


source: A
code: 4107
name: Kihelkonna kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub aleviku serval endisest Rootsiküla mõisast Kuressaarde viiva tee ääres. Kalmistu hõlmab ligikaudu 2,2 hektari suuruse ebakorrapärase kujuga maatüki, mida piirab tüüpiline Saaremaa kiviaed kolme väravaga: kirde-, ida- ja lõunavärav.
Kalmistul on mitmeid erinevaid hauatüüpe: kiviristidega ja raudristidega hauaplatsid, kamber- ja kääbashauad, suured maasolevad hauaplaadid. Kõige levinud hauakivide materjal on dolomiit. Mõningaid hauaplatse ümbritseb sepisaed, mõningaid kivi või kettpiire. (Ringkäik kihelkonna kalmistul, Kalju Eerik, Oma Saar 2008).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud tõenäoliselt 1780ndatel aastatel, mil anti välja ukaas kirikuaeda matmise keeluga. vanim hauatähis, mis tänaseni säilinud on aastast 1851 (Kihelkonna rotmeister Toomas Triipanti haud). 1920.a. püstitati kalmistule Eesti Vabadussõjas langenute mälestusmärk (1994 taastati). 1950ndatel aastatel püstitati kalmistule mälestusmärk II MS hukkunutele. 
Enamik kalmistule maetuid on talupojad, aga ka meremehed, teiste haudade hulgast tõusevad esile kohalike mõisnike kamberhauad, mis asuvad lähestikku ja on kaetud massiivsete kiviplaatidega. Kokku on kalmistul ca 6000 hauda ja maetud ca 40 000 inimest.</span>


source: A
code: 4108
name: Kihelkonna kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 339, Arhe. 290-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda ümbritseva paekivimüüri ääres kasvavad üksikud puud. Kirikuaeda jääb päikesekell.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaed on kujunenud koos kirikuga, tõenäoliselt 19. sajandil ümbritsetud paekivist piirdeaiaga. Kirikuaeda matmine lõpetati 18. sajandil, mil anti välja Katariina II poolt vastavasisuline ukaas.</span>


source: A
code: 4109
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 382
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashauda ehib punasest graniidist ning pronksist valmistatud mälestussammas. Graniidist postamendi kõrguseks, pikkuseks, laiuseks on 1.70x0.70x0.60. Postamendi peal asub pronksplekist alusel pronksvalust leek. Aluse suurim kõrgus 76cm, väikseim kõrgus 24cm, pikkus 89cm, laius 68cm. Leegi(kõrgus, laius)70x35cm. Postamendi jalamil asub punasest poleeritud graniidist tahvel(laius, pikkus)70x170cm, suurim kõrgus 25cm, väikseim kõrgus 10cm. Tahvlile on sisse raiutud tekst:” 1941-1945/ Jamešev, K./ Jõe, U. O./ Kuldberg, A. D./ Oimer, M. I./ Saarep, R. A./ Sarantsin, M. I./ Sergejev, V. A./ Tundmatu sõdur.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Kihelkonna kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1950.a. püstitati kohalike meistrite poolt vennashauale monument, mis rekonstrueeriti 1982.a. (skulptor A. Kuulbusch).</span>


source: A
code: 4110
name: Kuressaare linnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 30-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne kivist kelpkatusega krohvitud hoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ehitati 18. sajandil. Aastatel 1805-1914 asus hoones poeglaste elementaarkool. 19. sajandi viimasel veerandil oli kooli juhatajaks Johannes Reutz. "Reutzi koolis" on peale J. Aaviku õppinud ka Oskar Kallis. 20. sajandi esimesel aastakümnel oli kooli juhatajaks tuntud muusikategelane Karl Linnamägi.</span>


source: A
code: 4111
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 376
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Terrorismiohvrite ühishaud monumendiga asub Kuressaare kindluse edelaraveliinil. Siia on paljudest vennashaudadest maetud ümber 215 Saksa okupatsiooni ajal mõrvatut. Dolomiidist hauamonument avati 1965. aastal. See oli noorte skulptorite M. Variku ja R. Kulla ning arhitekt A. Murdmaa esimene ühine teos. Massiivse lõhestatud plokkseina keskelt kasvab välja skulpturaalne inimpea tõstetud rusikas käega. Seina kivine raskus rõhub, lämmatab, pigistab haardesse selle vastu tõusva alistumatu inimese. Ühtlasi on seinapind hiiglaslikuks mälestustahvliks, kust loeme hukkunute nimesid. Monumendi jalamil on reljeefne tekst: "Elavad, pidage meeles." Vanad pargipuud ja kiviplaatidest lai tee moodustavad kunstiteosega orgaanilise terviku.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuressaare kindluse edelaraveliinil.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument rajati 1965. a. (skulptorid M. Varik ja R. Kuld, arhitekt A. Murdmaa).</span>


source: A
code: 4112
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 375
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oletatavalt on ühishauda maetud II maailmasõja Tehumardi lahingus langenute põrmud. Matused asuvad 19. sajandi lõpuni sellel kohal asunud rootsiaegse kasarmu keldris. Haud on pealt kaetud betooniga. Varasem dolomiidist tähis (skulptor L. Palm, 1976) likvideeriti linnavalitsuse poolt 1990. aastal. Haua koht oli ääristatud munakivisillutisega, mille keskele oli rajatud lillepeenar. Hiljem peenar likvideeriti.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuressaare lossi hoovis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Enamus Kuressaare lossihoovi maetud meestest on Tehumardil või Sõrve lahingutes hukkunud ohvitserid. Pärast sõda tähistati koht punaseks värvitud püramiidiga, mis tipnes viisnurgaga. 1976. aastal paigaldati kalmule skulptor Lembit Palmi loodud dolomiidist monument. Madalale nelinurksele püramiidile kanti 13 langenu nimed ja selle keskel asus koht igavese tule jaoks, mis küll kunagi ei süttinud. 1990. aastal viidi monument ära. Kudjape sõjaväekalmistule paigaldati graniitplaat hukkunute nimedega. Monumendi kohale rajati lillepeenar, mis likvideeriti umbes 2014. aastal.</span>


source: A
code: 4113
name: Kuressaare linnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 14-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline viilkatusega krohvitud kivihoone, katusekatteks plekk. Aknaraamid ja uksed on uuemad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoones asus aastatel 1886-1890 Kuressaare Eesti Selts, 1890-1915 Kuressaare linnakool ja 1919-1945 merekool. Selles majas on õppinud helilooja Peeter Süda, kirjanikud August Mälk, Karl Kider ja Heino Anto, õigusteadlane Timotheus Grünthal, filmioperaator Konstantin Märska, Vilsandi looduskaitseala rajaja Artur Toom ja paljud teised.</span>


source: A
code: 4114
name: Maja, kus elas Johannes Aavik
type: ajaloomälestis
alt_id: 29-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne puidust laudisega vooderdatud seinte ja plekist viilkatusega väike elumaja. Kuueruudulised aknad ja uksed on uuendatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>AAVIKUTE MAJAMUUSEUM (Vallimaa tn 7) 19. sajandi lõpul kuulus Kuressaares Sepa tänav 9 (hilisem Vallimaa 7) asuv majavaldus koos krundiga aednik Johann Brennerile (1834 – 92). Omaniku surma järel ostis selle Kuressaare kaupmees Jakob Aavik (Joosep Aaviku isa) oma vennale Mihkel Aavikule (Johannes Aaviku isa). Johannes Aavik elas oma vanematekodus kooliõpilasena aastail 1898 – 1902 ja hiljem, 1919 – 26 Saaremaa Ühisgümnaasiumis eesti keele õpetajana töötades. 1961. aastast kuni surmani 1989 oli maja Joosep Aaviku kodu. 19. juunil 1992 avati siin Saaremaa Muuseumi filiaalina Johannes ja Joosep Aaviku Majamuuseum.</span>


source: A
code: 4115
name: Kärla kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhe. 291-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kärla luterlikku Maarja Magdaleena kiriku ümber olev kirikuaed. Aed on lõunaküljel ümbritsetud kuivladumüüriga, mujalt võrkaiaga. Kirikuaia kagunurgas paiknes kunagi eraldi asetsev kellatorn (lammutatud 1980. aastate alguses).
Kirikuaias on mõni suurem puu, põlispuid pole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kirikuaed paikneb Kärla alevikus, Kärla-Aste ja Kärla-Karujärve teede ristmiku lähedal. Kirikuaiast lõunasse jääb jõeorg, itta kolhoosiaegne töökodade kompleks, põhja suunas, üle tee, uus pastoraadihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kärla kirikuaed pärineb tõenäoliselt vanema, 13.-14. sajandist pärit, kiriku ajast. Vana kirik hävinud, selle kohale ehitatud 19. sajandil uus klassitsistlik kirikuhoone. Kirikuaia kagunurgas paiknes eraldi asetsev kellatorn (sarnaselt Kihelkonnaga), mis 1980. aastatel lammutati. Kirikuaia lõunaküljel on säilinud ajalooline kuivladumüür.</span>


source: A
code: 4116
name: Kärla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Kärla alevikus. Mõõdus  120 x 200 m. Luteriusu kalmistu. Piiratud kuivladumüüriga. Männimetsaalune kalmistu. Leidub vanu puuriste, kiviriste, mõned sepis- ja valuristid, kalmistu lääneosas II maailmasõjas hukkunute mälestusmärk, peaväravate vastas vana kabel (1850). 
Kalmistu loodenurgas matuseid pole.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Kärla sissesõidutee ääres, Kärla pargi vastas (üle tee).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi keskpaiku Kärla (Kergel) luterliku kogudusele rajatud kalmistu. Kalmistul on säilinud vana kabelihoone (1850).

Muinsuskaitseameti registri põhjal on Kärla kalmistu 19. sajandi keskpaiku Kärla (Kergel) luterliku kogudusele
 rajatud kalmistu, mille puhul on tegemist luteri usu kirikule kuulunud piirkonnale iseloomuliku kalmistu näitega,
 kus on säilinud ajaloolised matused, ajaloolised hauatähised- ja hauapiirdeid, ajaloolised haljastuselemendid.
 Kalmistul on säilinud vana kabelihoone (1850).
 Kalmistul paikneb peavärava läheduses Buxhoevdenite kabel, mis rajati kabeli esifassadil asuva vapi põhjal
 1851. aastal.
 Peale II maailmasõda rajati kalmistu läänepoolseimasse ossa II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Aastal 1949
 paigaldati hauale monument. Ühishaua rajamisega saavutas kalmistu vana osa oma tänased piirid.
 Saaremaa Muuseumi fotokogust pärinevatel fotodel 1990. aastatest on näha kalmistu uues osas läbi viidavad
 raietööd. Kalmistu uut osa ümbritsev piirdemüür on juba rajatud. (smf_3777_241 ja smf_3777_242)
 Kärla kalmistule on maetud Saaremaa Muuseumi teadusdirektori Olavi Pesti andmetel järgmised tuntud isikud:
 kultuuritegelane Peeter Südda (1830-1893)
 mõisavalitseja Otto Meri (1864-1942) - oluline kui president Lennart Meri vanaisa
 kohalik kultuuritegelane, rahvaluulekoguja, literaat (ajalehtede kirjasaatja) Karl Loiken (Kaarel Loiksalu;
 1868-1951)
Kärla kalmistule on maetud Saaremaa Muuseumi teadusdirektori Olavi Pesti andmetel järgmised tuntud isikud:
 kultuuritegelane Peeter Südda (1830-1893)
 mõisavalitseja Otto Meri (1864-1942) - oluline kui president Lennart Meri vanaisa
 kohalik kultuuritegelane, rahvaluulekoguja, literaat (ajalehtede kirjasaatja) Karl Loiken (Kaarel Loiksalu;
 1868-1951)
 võimalik, et sinna on maetud ka oluline pastor Carl Christian Seeland (1740-1794) ning kultuuritegelased
 Toomas Sõm(m)er (1859-1931) ja Kirill Umal (1879-1960).

 Allikas: Koppel Koppel Arhitektid OÜ. Kärla kalmistu ja Buxhoevdenite kabeli Muinsuskaitse eritingimused.</span>


source: A
code: 4117
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 389
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haual dolomiitsammas. Ülaosa süvend, kus väljaraiutud viisnurga kujutis. Samba esiküljel väljaraiutud tekst:” Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945. „ Samba tagaküljel vene keelne väljaraiutud tekst. Samba mõõtmed: kõrgus 140x87x48cm. Hauaplatsi ümbritsevad 10 hauasammast(60x40x8cm) Hauaplats:10x12m. Monument valminud 1949.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kärla kalmistul edelapoolse müüri ääres, peateest põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aasta oktoobris lahingutes hukkunud nõukogude sõdurid. Monument valmis 1949. aastal. 1984. aastal püstitati ühishauale mälestustahvel lenduritele, kes hukkusid 1941. aasta septembris.</span>


source: A
code: 4118
name: Mõnnuste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kihelkonna mnt ääres Kärla teeristi vastas metsa all. Mõõdus 150 x 50 m. Ap. õigeusu kalmistu. Ümbritsetud põhja- ja idaküljelt kuivladumüüriga, lõunaküljel dolomiitkividest müür, kaetud pealt  dolomiitplaatidega, lääneküljel uuem ala, ümbritsetud traatvõrkaiaga, kuhu maetakse hooldekodu surnuid. Kalmistu põhjaserval samuti hooldekodu matused. Männimetsaalune kalmistu. Leidub vanu puuriste, kiviriste, mõned sepis- ja valuristid, neli grüpthauda. Tähiste poolest vaene kalmistu. Jutluse kohta tähistab puust ap.o/ u rist ja puust lauake. Idapoolses osas uuemad matused.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Kuressaare-Kihelkonna maanteelt Mätasselja külla suunduva pinnasekattega tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajatud 1851. aastal Kihelkonna õigeusu kogudusest eraldatud Mõnnuste (Kärla) Jumalailmumise koguduse matmispaigaks. Kirik ise asub Kärla vallas Mõnnuste külas (varemetes).</span>


source: A
code: 4119
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 390
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Samba materjal dolomiit. Sammas koosneb kolmest ülestikku asetatud dolomiitplokist. Samba üldkõrgus 2.95m, paksus 1m, eest laius 1.36m, sisselõike kõrgus 1.66m, laius 1.25m. Sammas asetseb alusel mõõduga 2.75x1.80x0.22m. Alus dolomiitplokkidest. Samba alusel on vasakul dolomiitplokk 0.90x.0.60x0.40(kõrgus)m. Sellel sisseraiutud tekst:! AU LANGENUILE/ 1941-1945/ ВЕЧНАЯ СЛАВА/ ПАВШИМ .” Sammas asetseb alusel taga paremal. Samba allosa süvendis kõrgreljeefne leinava naise kujutis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kahtla kalmistu lääneosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vennashauas peaks olema 23 võitleja põrmud.1974.a. avati vennashaual uus monument. Autor skulptor A. Jürjo.</span>


source: A
code: 4120
name: Kahtla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 2,45 ha. Välispiirdeks on kogu ulatuses maakivikuhjatis. Kalmistul on kolm väravat - peavärav ning kirdes ja edelas paiknevad väravad. Peavärava postid on dolomiitplokkidest (1,2x1,2x2,7 m). Kaguküljel on müüritises läbikäik. Kalmistul asub puitkabel. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 227 metallhauatähist (sh 202 sepist), 11 sepisaeda ja 553 kivist hauatähist. Ehitistest on kalmistul tööriistakuur, kaev ja käimla.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kahtla kalmistu asub Orissaarest 20 km lõunas Kahtlas, Orissaare-Kuressaare maanteest 0,5 km idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kahtla õigeusukogudus on tekkinud 19. sajandi I poolel ning Kahtla õigeusukirik valmis 1873. aastal. Kalmistu rajamisaeg jääb 19. sajandisse.</span>


source: A
code: 4121
name: Metsküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Õigeusukalmistu üldpindala on 0,58 ha. Välispiirdeks on valdavalt maakivikuhjatis kõrgusega kuni 1,6 m. Lääneküljel on hävinud piire osaliselt asendatud lippaiaga, idaküljest on kalmistu kogu ulatuses piiratud lippaiaga. Kalmistu värav on lõunaküljel ja avaneb otse maanteele. Ehitistest on kalmistul puidust tööriistakuur ja kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 83 metallhauatähist (sh 79 sepist) ja 9 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub üks kilomeeter Metskülast Mustjala suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, ilmselt 19. sajandi lõpp - 20. sajandi algus. Metsküla Issanda Templisseviimise kirik on rajatud 1914. aastal.</span>


source: A
code: 4122
name: Karja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Leisi mnt ääres. Kalmistu idaosas on vanemad, läänesosas uuemad matused. Kalmistu vanem (ida-, osaliselt põhja- ja lõunakülg) osa ümbritsetud kuivladumüüriga, peasissepääsu juures dolomiitkividest väravapostid ja sepisväravad. Kalmistu uuem osa (läänekülg) ümbritsetud võrkaiaga.
Kalmistul on mitmeid erinevaid hauatüüpe: kiviristidega ja raudristidega hauaplatsid, suured maasolevad hauaplaadid. Kalmistul väiksem puidust poolpüstlaudisseinte ja kelpkatusega  kantsel.
Kalmistul nii leht- kui okaspuud, ilupõõsad (sirel, ebajasmiin).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu paikneb Leisi mnt ääres, Angla tuulikumäe läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandil.</span>


source: A
code: 4123
name: Leisi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tüüpiline 19. saj apostliku õigeusu kalmistu. Kalmistul on mitmeid erinevaid hauatüüpe: kiviristidega ja raudristidega hauaplatsid, suured maasolevad hauaplaadid. Peasissepääs läänes, dolomiitkividest väravapostid, kahepoolsed sepisväravad. Kalmistu ümbritsetud kuivladumüüriga. Kalmistul nii leht- kui okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Leisi alevikus kirikust 200 m põhja suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Leisi kalmistu rajamisaeg jääb 19. sajandisse.</span>


source: A
code: 4124
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 392
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kohalike meistrite poolt dolomiidist valmistatud monument avati 1949.a. Monumendi alus raudkividest, hauaplatsi suurus 15x20m, monumendil tekst:” Igavene au kangelastele, kes on langenud lahingus meie/ kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest. „ /1941-1945, sama vene keeles.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Leisi asula põhjaserval, Leisi-Mustjala maanteest 30 m kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohaliku sõjakomissariaadi andmeil on Leisi vennashauda maetud 3 võitlejat, kes langesid 1944.a. 6. oktoobril Leisi lahingutes.</span>


source: A
code: 4125
name: Karja vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Karja kirikust u 0,5 km lääne pool looduslikul seljandikul. Kalmistu on piiratud paekivist kuivladu müüriga. Kalmistu keskel domineerivad kolme kabeli varemed. 
Kalmistul säilinud vähesel määral hauatähiseid: dolomiidist hauaplaate, riste, ka üksikuid metallriste.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu asutatud 1770.tel aastatel. 1903.a. asutas kogudus Karja külla uue kalmistu ja vana kalmistu jäeti maha. Viimane matmine toimus kalmistule 1950ndatel.
Kalmistu väravad on valmistatud Gustav Ränga auks (valmisid ajaks, mil Ränk Rootsist Eestit külastama tuli). Kalmistule on maetud G. Ränga vanemad.</span>


source: A
code: 4126
name: Karja kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 344, Arhe. 294-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Karja kirikuaed on ümbritsetud maakivist aiaga. Kõrval on pastoraadikompleks. Karja kirikuaias on kaks kaitsealust hauaplaati. Reljeefse malta ristiga trapetsikujuline plaat pärineb arvatavasti 14. sajandist, kolme süvistatud kreeka ristiga osaliselt säilinud plaat 15. sajandist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 13.-14. saj.</span>


source: A
code: 4127
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 393
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>graniidist hauamonument. Püstitatud 1981. Autorid: A. Kuulbusch ja A. Mölder.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Pärsama kalmistul väravast u 20 m kaugusel peatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud Karja ja Angla ümbruses peetud lahingutes langenud 921. laskurpolgu sõdurid. Esimene monument püstitati 1948. aastal. Uus monument, mille autorid on  A. Kuulbusch ja A. Mölder, püstitati 1981. aastal.</span>


source: A
code: 4128
name: Pärsama kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,2 ha. Välispiirdeks on kogu ulatuses maakivikuhjatis. Kalmistu väraval on dolomiitplokkidest postid suurusega 0,8x0,8x1,2 m. Postidevaheline ava on 3 m ja see on suletav metallvõrega. Kalmistul on tööriistakuur ja kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 109 metallhauatähist (sh 92 sepist) ja 18 kivist hauatähist. Kalmistul on ühishaud monumendiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Pärsama kalmistu asub Leisist 9 km kagus, Angla-Koikla maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Karja kihelkonna õigeusukogudus loodi 19. sajandi keskpaigas, Pärsama kogudus eraldus Leisi õigeusukogudusest 20. sajandi alguses, Pärsama õigeusukirik valmis 1908. aastaks. Samasse ajaperioodi jääb ka kalmistu rajamine.</span>


source: A
code: 4129
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 394
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaual dolomiitsammas. Ülaosas süvend, kus väljaraiutud viisnurga kujutis. Samba esiküljel väljaraiutud tekst:” Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945 .” Samba tagaküljel:” Вечная слава героям/ павшим в боях за свободу/ и независимость нашей родины. „ Sammas asub kaheastmelisel alusel. Samba kõrgus 1.40m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Lümanda kalmistu idaservas peatee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vennashaud on püstitatud 1950.a.</span>


source: A
code: 4130
name: Lümanda kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0, 14 ha. Välispiirdeks on kogu kalmistu ulatuses u 1,4 m kõrgune maakivimüüritis. Kalmistul on kaks väravat. Mõlemad on metallpostidel kõrgusega 1,4 ja 1,6 m. Väravate avad on vastavalt 1 ja 2,5 m. Kalmistul on tööriistakuur ning kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 38 metallhauatähist (sh 32 sepist) ja 4 kivist hauatähist. Kalmistul on ka II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Kihelkonnast 10 km lõunas, Lümanda-Viidu-Kuressaare maanteest 0,5 km põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu avati 1858. aastal ja kuulub Lümanda Issanda Muutmise Apostliku Õigeusu kiriku juurde.</span>


source: A
code: 4131
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 395
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal: dolomiit. Monument kujutab endast langetatud päi istuvat naist. Kuju kõrgus
90cm, aluse mõõtmed 83x52x30cm. Alusel tekst, täheread väljaraiutud, neist omakorda tähed väljaraiutud 1941-1944. Hauaplatsi suurus 4.5x4.5m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Hellamaa kalmistul lõunapoolsete väravate juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1974.a. püstitati vennashauale monument, autorid Aime ja Ants Mölder.</span>


source: A
code: 4132
name: Hellamaa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 3,53 ha. Kalmistu välispiirdeks on peaaegu kogu ulatuses Saaremaa jaoks suhteliselt madal kivikuhjatis kõrgusega 0,4-1,4 m. kalmistul on kolm väravat ja üks läbikäik müüritises. Peavärav on neljapostiline, kolmekäiguline ja kolmetipuline kaetud värvaehitis kogukõrgusega 4,5 m. Äärmised postid on mõõtudega 1x1x3,5 m ja keskmised 1x1x3 m. Üks läbikäikudest on hiljem kinni laotud ja kasutada on kujad laiusega 1 ja 2 m. Mõlemad väravaavad on sepisvõredega suletavad. Kalmistu lõunaküljel on kaks kahepostilist väravat. Väravapostid on dolomiidist ja 2 m laiune ava on sepisvõredega suletav. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 434 metallhauatähist (sh 401 sepist), 4 sepisaeda ja 51 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Hellamaa kalmistu asub Kuivastust 8 km loodes Muhu-Liiva-Hellamaa-Vahtraste maanteest ja selle tee ääres asuvast Hellamaa õigeusu kirikust 0,3 km põhja pool metsas.</span>


source: A
code: 4133
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 396
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>II maailamsõjas hukkunute ühishauda tähistab obelisk, millele on kirjutatud eestikeelne tekst "Suures isamaasõjas langenud Nõukogude Armee võitlejatele". Sama tekst on vene keeles. Obeliski samal küljel on sirbi ja vasaraga viisnurk, mille all on aastad 1941 - 1945. Obelisk on valmistatud dolomiidist, see on nelinurkse plaaniga, ülespoole koonduva vormiga. Obeliski põhikehandi all on kolm laiemat alusplaati, peal üks kitsam plaat. Obeliski varem ümbritsenud dolomiitpostide ja horisontaalsete lattidega piire on lammutatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestussammas paikneb Kuivastu sadamahoonest 300 m põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitatud 1948.a.</span>


source: A
code: 4134
name: Muhu kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 347, Arhe. 298-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kiviaiaga piiratud kirikuaias paiknevad vanad hauatähised (kiviristid ja hauaplaadid), kiviaia ääres kasvad põlistammed ja kirikuaia maantee äärses osas asub II ms hukkunute mälestussammas.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Muhu kirik ja seda ümbritsev kirikuaed asub Kuivastust 11 km Kuressaare suunas Liival.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaed on kujunenud koos kirikuga. Kirikuaeda matmine lõpetati 18. sajandil, mil anti Katariina poolt välja vastavasisuline ukaas.</span>


source: A
code: 4135
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 398
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual avati 1972. a Kalju Reiteli loodud suursugune graniidist monument "Leinav ema", mis on mõjuv oma lihtsuses. Graniitskulptuur on paigutatud punakale lihvitud graniittahukale. Hauaplatsi ümbritseb madal dolomiitpiire.
Materjal on punane graniit, kuju tahutud, postament poleeritud. Monument kujutab endast käed ristimisi seisvat leinavat naist. Kuju kõrgus 2.5m, aluse mõõdud 1.60x0.78x0.75. Alusel sisseraiutud aastaarvud:1941/ 1944. Numbri kõrgus 18cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestusmärk paikneb Väikese väina Muhu poolse otsa lähedal, vana maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene monument püstitati vennashauale 1974.a. Skulptor K. Reitel.</span>


source: A
code: 4136
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 397
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauale on püstitatud dolomiidist mälestussammas. Obelisk postamendil. Esiküljel: ülaosa sisseraiutud süvend, milles väljaraiutud viisnurga kujutis. Allosas sisseraiutud tekst:” IGAVENE AU/ KANGELASTELE/ KES ON/ LANGENUD7 LAHINGUIS MEIE/ KODUMAA/ VABADUSE JA/ SÕLTUMATUSE/ EEST. „ Postamendil sisseraiutud aastaarvud: 1941-1945. Samba kõrgus 2m, postamendi kõrgus 57cm asub kaheastmelisel alusel. Tähe kõrgus 4cm, numbri kõrgus 8cm. Tagaküljel dolomiittahvel 58x72cm, millel kahes reas sisseraiutud 44 võitleja nimed. Tähe kõrgus 2cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Muhu kirikuaias, kirikust põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1949.a.</span>


source: A
code: 4137
name: Sepamäe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,68 ha. Kalmistu välispiirdeks on kõrge kiviaed (kuivladu) ja ainuke värav asub lääneküljel. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 348 metallhauatähist (sh 336 sepist), 4 sepisaeda ja 4 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Paenase teeristilt 800 m Nõmme poole ja sealt 1,1 km ida suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu pärineb 19. sajandi II poolest.</span>


source: A
code: 4138
name: Muhu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 2,33 ha. Kalmistu välispiirdeks on kõrge kuivlaos kiviaed, mis eraldab ka hilisemat apostliku õigeusu kalmistu osa vanemast protestantlikust osast. Peaväravaks on tahutud maakivist kaetud väravaehitis. Väravaava on suletav sepisvõrega. Kalmistul asub kivist sammasportaaliga kabel. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 434 metallhauatähist (sh 401 sepist), 4 sepisaeda ja 51 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Viiralt Nõmmkülla viiva tee ääres, 1,1 km kaugusel Viirast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu pärineb 18. sajandi lõpust.</span>


source: A
code: 4139
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 399
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mustjala ühishauda tähistab loodusliku graniitrahnu ühele küljele raiutud leinava noormehe reljeefse poolfiguuriga monument. Monumendi kohal reljeefne tahutud kiiver. Monumendi alus 57x27x70cm. Graniitsammas 66x80(27)x200cm. Graniittahukast ulatub välja nelinurkne lihvitud kivi(56x45x55). Sinna sisse raiutud 1944 ja teisele küljele 1941 Numbri kõrgus 22cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Silla (Mustjala) kalmistul teepoolses servas värava lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1949.a. püstitati vennashauale  meistrite poolt valmistatud dolomiidist mälestussammas. 1979.a. haud rekonstrueeriti Arno ja Evi Niinevälja poolt.</span>


source: A
code: 4140
name: Silla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>2,8 ha suurune surnuaed on ümbritsetud raudkividest kiviaiaga, mida iseloomustab lisaks kõrgele ca 1,6m kõrgusele aiale veel aia otsa lisatud ~80cm kõrgused jämedad tammepostid, kuhu on varem kinnitunud okastraat. Kiviaeda on läänepoolses lõigus 80m ulatuses võsast puhastatud ja kiviaed uuesti üles lapitud. Tammepostide ja okastraadiga piirdeaaia lahendus on haruldane ja säilinud vaid väga vähestel kalmistutel.  

Õigeusu ja Lutheri matmisosa eraldab veel madal kiviaed, mille aia piiril asub kabel. Kabel on lubjatud paekiviseintega. Kuna tööriistad paiknevad hetkel lageda taeva all, on võimalik kabeli läänepoolse seina vastu ehitada kergkonstruktsioonis varjualune. 

Õigeusu jutluspaviljoni asub kalmistu põhjapoolses osas. Paviljon on säilinud algsena, vahetatud on vaid tammepuust piirdekartsaseid. 

Surnuaed on üldiselt heakorrastatud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Mustjala alevikust 1,5 km kaugusel Silla külas, Mustjala-Kihelkonna maantee vanast teelookest 200 m idas, Ohtjale suunduva tee ääres.</span>


source: A
code: 4141
name: Jaani kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on mõõtudega 40x80 m, suuresti ristkülikukujuline (väike sopistus idanurgas). Kalmistu on piiratud 1,2-1,5 m paksuse kuivladumüüriga, seest 0,5-1 m kõrgune. Kalmistu põhja- ja lõunaküljel asuvad väravad: jämedad puupostid, kahepoolsed lippväravad. Kirdenurgas ühepoolne lippvärav ilma postideta. Idapoolne kalmistuserv u 10-15 ulatuses matusteta. Kalmistul leidub vanu puuriste, kiviriste, rida 19.saj algusest pärinevaid kiviriste, mõned sepisristid, 5 hauakrüpti. Kalmistul kaks hauarajatist-hauakambrit: esikülg laotud dolomiitplokkidest, hauakambri lagi võlvitud (tüvikoonus), hauakamber pealt kaetud kõrge kuhjatisega. Ühel sissepääs loodes, teisel kirdes. Matused rüüstatud, lõunapoolses hauakambris skeletihunnik, kuus kolpa ava juures. Idapoolne hauakamber oli seest tühi.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Randküla-Jaani tee lähedal, teest paremal pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu hauarajatised:
Kabel - 1834.a.
Luukoda - 1839.a.
2010.a. toimusid 19.sajandi I poolest pärineva kabeli ja luukoja restaureerimistööd. Töid teostas Ores Ehitus OÜ. Dolomiidist astmifrontoonid olid mõlemal objektil avariilises seisukorras - mört oli suures osas kivide vahelt välja uhtunud, kivid olid varisemisohtlikud. Kabeli avatäited olid kinnimüüritud silikaattellistega. Luudekoja muldkehand oli võsaga kaetud.
Restaureeriti kabeli ja luukoja frontoonid ning siseruumid. Muldkehandite alla paigaldati hüdroisolatsioon.</span>


source: A
code: 4142
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 379
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Pronksivalu, kujutab leinavat naist, pea toetumas paremale käele. Kuju kõrgus 1.55m. Alus graniidist, tahutud. Samba aluse esiosa pind pealt poleeritud. Tekstialune osa sisseraiutud, millest tekst väljaraiutud. Aluse mõõdud 3.10x0.90x0.60cm. Sammast ümbritsevad elupuud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Orissaares Võidu ja Laulu tänava ristumiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene monument püstitati 1948.a. 1979.a. avati ühishaual skulptor E. Viiese loodud monument.</span>


source: A
code: 4143
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 402
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Saikla – Nõmme vennashauda tähistab dolomiidist mälestussammas. I alus(tsemendist) 1.80x1.80x15. II alus (dolomiit) 1.10x1.10x0.47, vaheaste 1.05x1.05x0.05. Obelisk(s. laius, v. laus, paksus, kõrgus):0.80x0.67x0.80x0.80m.Ülal aastang 0.56x0.56x0.11m. Obeliskile sisse raiutud: 1941-1945 ning tekst:” Nõukogude Suures Isamaasõjas/ langenud Nõukogude armee/ võitlejatele. Tähtede kõrgus 4cm. Ülal välja raiutud viisnurk diameetriga 34cm. Platsi suurus 15x6m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Saikla-Nõmme kalmistu loodenurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1949.a.</span>


source: A
code: 4144
name: Saikla-Nõmme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,68 ha. Pea-aegu kogu ulatuses on kalmistu piiratud kuni 1 m kõrguse kivikuhjatisega (segamini paas ja maakivi). Kalmistu lõunaküljel on kivipiire u 2/3 ulatuses hävinud. Kalmistu ainuke värav on betoonpostidest, mille vahel on puitlippvõre. Müüritises on kaks ava - üks paikneb lõunaküljel ja teine kalmistu lõunatipus. Kalmistul on tööriistakuur, puidust käimla ning kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 57 metallhauatähist (sh 30 sepist) ja 12 kivist hauatähist. Kalmistul on II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Saikla-Nõmme kalmistu asub Orissaarest 4 km edelas Saiklas, Orissaare-Valjala teest 0,3 km lõuna poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu kõrval asub Levala õigeusukabel, mis on ehitatud 1927. aastal. Tõenäoliselt on ka kalmistu pärit 20. sajandi algusest.</span>


source: A
code: 4145
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 403
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tagavere vennashauda tähistab dolomiidist väljaraiutud kahe sõduri kuju. Välja on raiutud võitlejate parem õlg ja pool pead. Kuju kõrgus on 2.60m.  Vasakule kuju taha on raiutud 11 langenu nimed(tähtede kõrgus 5cm), paremal on aastaarvud 1941-1945 (numbrite kõrgus 15cm). Hauaplatsi suurus 10x10m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Orissaarest 14 km edelas Tagaveres, Orissaare-Valjala maantee ääres, teest idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1949.a. paigaldati vennashauale kohalike poolt valmistatud dolomiidist mälestussammas.  1978.a. paigaldati selle asemele kalmistule Märt Mõttuse poolt valmistatud monument.</span>


source: A
code: 4146
name: Tumala mõisa kalmistu kabeli varemetega
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on hilisklassitsistlik kivihoone, mis on varemetes. Oma portikuse, mida kujundasid 4 stiilset dolomiitplokkidest tahutud ümarsammast ning kolmnurkviilu väljaarendatud klassitsistliku frontooniga ja friisiga. Viiluvälja kaunistas raidkiviplaat vapiga ja dateeringuga 18/O.St/46. Vapiplaadi töötlus vastandina arhitektuursetele raiddtetailidele oli mõneti abitu. Kabelit piirab tamme ja pärnsalu ning temani suundub lühike puiestee. /allikas: ENSV mõisate esialgne ülevaade, Kingissepa rajoon, II köide, 1977).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Von Stackelbergide matusekabel asub mõisasüdamest ca pool kilomeetrit põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tumala mõis kujunes Liivaimaa ordu poolt 1495.aastal Schumannide antud läänimaa keskusena. Alates 1671.aastast oli mõis von Stackelbergide käes, nende omandusse jäi see kuni 1919.a. riigistamiseni. Kabelisse on maetud von Stackelbergid.</span>


source: A
code: 4147
name: Ööriku kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,94 ha. Välispiirdeks on kogu kalmistu ulatuses peamiselt paeliistakutest seguta laotud 1,4-2,0 m kõrge müüritis. Piirde laius on kuni 1,4 m. Kalmistu ainuke värav paikneb lääneküljel. Selle postid on dolomiitplokkidest (1x1x2,7 m). 2 m laiune ava on suletav puitvõredega. Kalmistul on kivikabel, puidust tööriistakuur ja kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 129 metallhauatähist (sh 107 sepist) ja 22 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub kiriku juurest 500 m Tagavere suunas ja sealt 200 m itta.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Apostlik-õigeusukalmistu. Mõõdud 80 x 100 m. Ümbritsetud kuivladumüüriga kõrgusega 1-1,5 m. Lääneküljel kahepoolsed lippväravad dolomiitplokkidest postidega. Keset kalmistut kabel. Kabelist läänepoole jääv osa mahajäetud, hauakünkad muru all, osa tähiseid alles. Kabelist idapoole jääv osa kasutusel. Kogudus moodustatud 1865.a., kirik valminud 1873.a, tõenäoliselt samast ajast ka kalmistu. Kalmistul asub ka 19. sajandi lõpu kabelihoone ühes kahe preestri hauaga. Leidub sepis-ja valuriste, kiviriste, puuriste, osad neist katki-puudub ristipuu. Värava lähedal väga uhke valurist: ingli, pealuu ja ristatud kontide kujutisega meremees Väin Jüri haual. Korras ja hooldatud kalmistu.</span>


source: A
code: 4148
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 401
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaual dolomiidist mälestussammas kaheastmelisel alusel. Samba ülaosas süvend, selles reljeefne viisnurga kujutis. Samba keskosas esiküljel väljaraiutud tekst:” IGAVENE AU/ KANGELASTELE/ KES ON LANGENUD/ LAHINGUIS MEIE/ KODUMAA VABADUSE/ JA SÕLTUMATUSE EEST/ 1941-1945 .” Tagaküljel väljaraiutud tekst:” Вечная слава/ герочм павшим в/ боях за свободу/ и независимость/ нашей родипы/ 1941-1945 .”</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuressaarest 20 km kaugusel, Kuressaare-Leisi maanteest 0,5 km ida ja Kaalist 2 km põhja pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1948.a.</span>


source: A
code: 4149
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 400
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suurel rändrahnul väljaraiutud leinava mehe poolfiguur(bareljeef). All vasakul väljaraiutud aastaarvud 1941/ 1945. Mõõdud: kivi kõrgus 2, figuuri kõrgus 1.60, laius 0.90, numbri kõrgus 20cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Püha kalmistu väravate ees.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1974.a. avati ühishaual monument (esimene püstitati 1948.a.) autor skulptor M. Mikoff.</span>


source: A
code: 4150
name: Püha kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu välispiirideks on kiviaiad, mis kalmistu keskosas ja läänepoolses otsas on oluliselt varisenud. Kalmistu idapoolses otsas on kiviaed kõrgem, ca 1.4 m.
Kalmistul on kaks väravat. Läänevärav on tehtud topeltpuitpostidest, mis on eraldi müüritisega seotud (h 1,6; ava 2,2). Väravaava on suletav puitvõredega. Idapoolses otsas on jalgvärav, puitpostidel, puitvõrega suletav.
Kohalike mõisnike kivimüüritisega piiratud hauaplatsi kõrval on lihtne puidust pult-välikantsel. Kalmistu idapoolses otsas on kunagise kivist väravakabeli vundamendi jäänused. Kalmistul on II ms eelseid metallhauatähiseid ja kivist hauatähiseid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Püha kalmistu asub Kuressaarest 16 km kaugusel Pihtlas, Püha kirikust 1,5 km kirdes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Oletatavasti on kogu Püha uus kalmistu rajatud kohalike mõisnike matmispaigaga seotud piirkonda. Rajatud tõenäoliselt 18.saj. lõpul - 19.saj. algul.</span>


source: A
code: 4151
name: Püha vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on kivikabeli varemed. Kabel on olnud lihtne paekivist krohvitud roogkatusega hoone. Selle kõrval asub kirikuõpetaja matmispaik, mis on kivipiirdega ümbritsetud ja kus kasvavad 4 kuuske. Kalmistul on veel kiviriste, metallhautähiseid, hauaplaate.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud tõenäoliselt 18.sajandi lõpul - 19.sajandi algul.</span>


source: A
code: 4152
name: Püha kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 354, Arhe. 343-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda piirab kuivlaona ehitatud kiviaed, kirikuaias kasvavad üksikud puud ning põõsad (peamiselt sirelid).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kirikuaeda on tõenäoliselt kasutatud matmispaigana kiriku ehitamise ajast. 
Püha Kirikuaeda on maetud Peter Heinrich von Frey (1757-1833), esimese eestikeelse aritmeetikaõpiku "Arropiddamise ehk Arwamisse-Kunst" (Tartu, 1806) autor. Ligi pool sjandit Püha pastorina töötades võttis Frey aktiivselt osa Kuressaare Eesti Seltsi tööst, olles selle teadusliku ühingu kauaaegne sekretär. Ta tegi rohkesti kaastööd Rosenplänteri ajakirjale "Beiträge...", olulisemad olid kirjutised eesti luule tulevikust ning poeetikast ja stilistikast. Olavi Pesti, Külli Rikas. Kingissepa rajooni ajaloo- ja kultuurimälestised. Tln, 1983.</span>


source: A
code: 4153
name: Reomäe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Üldpindala 1,9 ha. Kalmistu välispiirdeks on kogu tema ulatuses seguta laotud peakiviaed, kõrgusega 1,5 - 1,7 m. Reoküla kalmistu ainuke värav paikneb idaküljel. Lihtne metallvärav. Kalmistul on II ms eelseid metallhauatähiseid (ca 62) ja kivist hauatähiseid (ca 28).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajatud 19.saj., samaaegselt õigeusu kirikuga.</span>


source: A
code: 4154
name: Levala kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 373, 13-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on säilinud mõned üksikud hauatähised, nende hulgas üks õigeusu rist. Kalmistu on piiratud traataiaga ning rohtu kasvanud. Kalmistu ei ole kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Levala kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, kuid arvatavasti jääb 19. sajandisse.</span>


source: A
code: 4155
name: Pöide kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,35 ha. Välispiirdeks on u 1,4 m kõrgune kuhjatis maakivi- ja paekivi segust. Piirde laius kõigub meetrist kuni pooleteise meetrini. Kirdeosas on kalmistul üks kahepostiline puitvõrega suletav värav. Lõunaküljel pääseb kalmistule üle nn loomatõkke. Lääneküljel on piirdes 1,6 m laiune läbikäiguava. Ehitistest on Pöide kalmistul (Aderkasi) Buhrmeisteri kabel ja poolmaa-alune hauakamber. Piirdest väljaspool on kaev ja puidust kuur. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 188 metallhauatähist (sh 159 sepist), 6 sepisaeda ja 40 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Orissaare-Laimjala maantee lähedal, Tornimäele viivast teeristist 700 m Orissaare suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pöide kalmistu koosseisus on silmapaistev klassitsistlik Aderkasi kabel, mis kannab aastaarvu 1791. Ülejäänud kalmistuosa täpne rajamisaeg pole teada, kuid suure tõenäosusega jääb 18. sajandisse.</span>


source: A
code: 4156
name: Pöide kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 359, Arhe. 344-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Osaliselt kiviaiaga piiratud kirikuaed.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kujunenud koos kirikuga.</span>


source: A
code: 4157
name: Tornimäe vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,93 ha. Kalmistu välispiirdeks on kogu tema ulatuses maa- ja paekivikuhjatis kõrgusega 0,4-0,6 m. Kalmistu ainukese värava moodustavad kaks dolomiitplokkidest posti suurusega 0,6x0,6x1,8 m. Väravaava laius on 2 m ning see on suletav kahepoolse puitvõrega. Ühe posti ja müüritise vahel on jalgvärav puitvõrega. Kalmistul on kaev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Tornimäe külas õigeusu kirikust 350 m põhja suunas.</span>


source: A
code: 4158
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 404
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ula – Talila vennashaual on dolomiitsammas. Samba esiküljel on süvend, mille ülaosas väljaraiutud viisnurk. Selle sees on sirbi ja vasara kujutis. Viisnurgast vasakul om aastaarv 1941 ja paremal 1945. Viisnurga all on tekst:” Suures / Isamaasõjas / langenud / Nõukogu armee / võitlejatele / бойцам / советской армии / павшим в великой / отечественной / войне”. Samba kõrgus on 1.78 m ja laius 1.05 m. Mälestussamba külgedele ning taha on raiutud hukkunute nimed. Ühishaud on ümbritsetud madala lippaiaga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Talila külast Kanisaare poole mineva tee ristilt ca 300 meetrit kagus, põllu veerel olevas metsatukas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on püstitatud 1950. aastal.</span>


source: A
code: 4159
name: Tornimäe uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 1,38 ha. Kalmistu välispiirdeks on tema idaküljel madal maakivikuhjatis, mida vajadusel on dubleeritud betoonpostidel lattaiaga. Lõunast piirab kalmistut kivikuhjatis kõrgusega u 1 m. Lääne- ja põhjaküljel on osaliselt säilinud kivipiiret samuti täiendatud betoonpostidel lattaiaga. Kalmistul on üks värav kirdetipus. Värava moodustavad betoonpostid 0,6x0,6x2 m, avadega 1 ja 2,2 m, mis on sepisvõredega suletavad. Kalmistul on mälestusmärk II maailmasõjas hukkunutele - pronksist elusuuruses naisekuju betoonpostidest karkassil. Kalmistul on puidust tööriistakuur, puidust WC ja kaev. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 25 metallhauatähist (sh 18 sepist) ja 6 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Tornimäe asula idaserval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pärit suures osas 20. sajandist ning on kasutusel ka kaasajal.</span>


source: A
code: 4160
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 416
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaual dolomiidist mälestussammas. Ülaosas süvendis väljaraiutud viisnurk. Samba esiküljel väljaraiutud eestikeelne tekst:” Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945. „ Samba tagaküljel väljaraiutud venekeelne tekst:” вечная слава/ героям павшим в/ боях за свободу/ и независимость/ нашей родины/ 1941-1945 .” Samba kõrgus 1.40m, asub kaheastmelisel alusel, see omakorda kunstlikul künkal. Hauaplats 14x6m. Vennashaud tähistatud 1949.a.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Anseküla kalmistu kagunurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1941. ja 1944. aastal lahingutes hukkunud nõukogude sõdurid. Mälestussammas püstitati 1949. aastal.</span>


source: A
code: 4161
name: Anseküla kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhe. 347-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda on ümbritsenud kiviaed. Sellest on järel jäänused, mida on võimalik välja puhastada. Säilinud on ka üks kirikuaia väravapostidest. Originaalsed vanad hauatähised maapinnal puuduvad. Kirikuaias on säilinud 1944. aastal põlenud kiriku vundament. Kirikutorni kohale on ehitatud majakas. Vahetult kirikuaseme kõrvale on paigaldatud mälestuskivi pastor Martin Emil Georg Körberile.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Anseküla kirikuaed asub Kuressaare-Sääre maanteest (nr 77) vahetult ida pool, ümbritsedes Anseküla tuletorni.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Anseküla kirik ehitati 1864. aastal tõenäoliselt keskaegse kiriku alusmüüridele. Kirikuaia ajalugu ulatub arvatavasti keskaega.</span>


source: A
code: 4162
name: Anseküla kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 2,73 ha. Kalmistu välispiirdeks on kogu ulatuses kivimüüritis-kuhjatis kõrgusega 1,0-1,5 m. Kalmistul on kolm väravat lääne suunda jääval esiküljel, kaks väravat kaguküljel ja jalgvärav lõunaservas. Kaks väravat esiküljel on kolmepostilised avadega 2,2 ja 1 m. Postid on dolomiidist, lubjatud. Keskmisel esikülje väraval on avad suletavad sepisvõrega. Teisel analoogsel väraval on puitvõred. Kolmas esikülje värav on kahepostiline (betoonist) ja ava ees on puitvõred. Kaguküljel on metallpostidel madalad keevisvõred. Lõunaküljel olev jalgvärav on 1,2 m laiune ava müüritises, mille ees on keevisvõre. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 142 metallhauatähist (sh 125 sepist), 5 sepisaeda ja 141 kivist hauatähist. Kalmistu lõunapoolses nurgas on tööriistakuur ja selle ees kaev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Anseküla kalmistu asub Sõrve poolsaarel Imaral, Kuressaarest 25 km kaugusel, Kuressaare-Sääre maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ansekülas asus oma algkehandilt 14. sajandist pärit kirik, mis hävitati II maailmasõjas. Kalmistu täpne rajamisaeg pole teada, küll aga on säilinud kalmistul mitmeid 19. sajandi hauatähiseid.</span>


source: A
code: 4163
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 415
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaual dolomiidist mälestussammas. Samba ülaosas süvend, suur väljaraiutud viisnurga kujutis. Samba esiküljel väljaraiutud eestikeelne tekst:” Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945 .” Samba tagaküljel venekeelne tekst(väljaraiutud): „Вечная слава/ герочм, павшим в/ боях за свободу/ и независимость/ нашей родины/ 1941-1945 .” Samba kõrgus 1.40m, asub kaheastmelisel alusel, see omakorda kunstlikul künkal. Hauaplats ümbritsetud lattaiaga – 14x14m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Sõrve poolsaarel Ansekülas, Kuressaarest 27 km kaugusel, Anseküla tuletornist 0,8 km lõuna pool, Kuressaare-Sääre maanteest ida pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1941. ja 1944. aastal lahingutes hukkunud nõukogude sõdurid. Monument on püstitatud 1949. aastal.</span>


source: A
code: 4164
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 411
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Teises maailmasõjas hukkunute ühishaual on dolomiidist mälestussammas. Samba ülaosas on süvend, milles paikneb eenduv viisnurga kujutis. Samba esiküljel on tekst: ”Igavene au / kangelastele, / kes on langenud / lahingus meie / kodumaa vabaduse / ja sõltumatuse eest / 1941-1945”. Samba tagaküljel on sama vene keeles: „Вечная слава / героям павшим в / боях за свободу / и независимость / нашей родины / 1941-1945”.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Sõrve poolsaarel Imaras, Kuressaarest 25 km kaugusel. Kuressaare-Sääre maantee ääres, teest idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistule on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 hukkunute säilmed.</span>


source: A
code: 4165
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 385
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual on dolomiitsammas. Selle ülaosas olevas süvendis on väljaraiutud viisnurga kujutis. Samba esiküljel on väljaraiutud tekst: "IGAVENE AU / KANGELASTELE, / KES ON LANGENUD / LAHINGUIS MEIE / KODUMAA VABADUSE / JA SÕLTUMATUSE EEST / 1941-1945". Samba tagaküljel on sama tekst vene keeles. Sammas asetseb kaheastmelisel alusel. Hauaplatsil on veel 15 dolomiidist mälestusmärki. Neil on sisseraiutud tekst (nimed).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Massinõmme kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aastal Tehumardi lahingus ja Salme-Suurna joonel hukkunud nõukogude sõdurid. Samuti on siia maetud Ungru-Pagila liinil peetud lahinguis hukkunud sõdurid. Monument püstitati 1949. aastal.</span>


source: A
code: 4166
name: Vananõmme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,2 (0,13) ha. Kalmistu on igast küljest (va lõuna poole jääv esikülg) ümbritsetud 1,4 m kõrguse maakivimüüritisega. Esiküljel on 1 m kõrguste dolomiitpostide vahele paigaldatud puittarandpiire, milles on 2 m laiuse avaga puitvärav. Vananõmme kalmistu on eelkõige hukkunud sõdurite ühiskalmistu. Nende mälestuseks on püstitatud ka mälestusmärk.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vananõmme kalmistu asub Tehumardilt 7 km ja Türimetsast 2 km Lümanda pool, Türimetsa-Koimla vana ja uue maantee ühinemiskoha lähedal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vananõmme kalmistu olevat enne II maailmasõda olnud õigeusu kalmistu. Käesoleval ajal on seal peamiselt sõjas langenute hauad. Sinna on maetud II maailmasõjas, 1944. aastal langenud punaarmee sõdurite säilmed. Mitmed ümbermatmised on toimunud ka käesoleval ajal.</span>


source: A
code: 4167
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 867
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tehumardi vennaskalmistul asuvad 90 betoonist alusel dolomiidist valmistatud rombikujulist plaati, millel on välja taotud langenute nimed (tähe kõrgus 7cm) ning sisseraiutud viisnurk. Dolomiidist plaadi mõõtmed 72,5x72,5 cm. Aluse mõõtmed: kõrgus 12/42/77 cm, laius 65 cm, paksus 72,5 cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Kuressaarest 18 km kaugusel Kuressaare-Sääre maantee ääres Lümanda teelahkmel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument on rajatud 1966. aastal. Monumendi autorid on skulptorid R. Kuld ja M. Varik ning arhitekt A. Murdmaa.</span>


source: A
code: 4168
name: Massinõmme kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,71 ha. Kalmistu on igast küljest ümbritsetud madala (0,3-0,5 m) maakivikuhjatisega. kalmistul on kaks analoogset väravat (põhja- ja lõunaküljel). Värava moodustavad paepostid (1x1x1,4 m) avadega 1 ja 2,5 m, mis on suletavad puitlippvõredega. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 25 metallhauatähist (sh 18 sepist) ja 6 kivist hauatähist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Massinõmme kalmistu asub Tehumardilt 2,5 km lõuna pool, Kuressaare-Sääre maanteest 0,4 km kaugusel läänes.</span>


source: A
code: 4169
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 386
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument koosneb postamendil asuvast mälestustahvlist ja langenud võitlejatele püstitatud regulaarselt paigaldatud hauaplaatidest, mis moodustavad koos kalmistu piirdemüüri ja teedestruktuuriga arhitektuurse tervikkompositsiooni. Dolomiidist monumendil on tekst: "Suures isamaasõjas langenud Nõukogude armee võitlejaile."1941-1945</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Vananõmme kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aastal Salme-Suurna joonel ja ka Ungru-Pagila kaitseliinil peetud lahingus hukkunud nõukogude sõdurid. 1983. aasta sügisel ühishaud rekonstrueeriti.</span>


source: A
code: 4170
name: Torgu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu üldpindala on 0,56 ha. Kalmistu on ida poolt piiratud madala (kõrgus u 0,4 m) maakivikuhjatisega. Teistel piiretel on puitlippaed. Kalmistul on kaks väravat - põhja- ja lõunaküljel. Põhjaküljel on puitpostidel puitlippvõred ja lõunaküljel metallpostidel ühe poolega puitlippvõre. Vanemaid kui II maailmasõja lõpp on kalmistul 74 metallhauatähist (sh 57 sepist), 2 sepisaeda ja 31 kivist hauatähist. Hoonetest on kalmistul tööriistakuur ning olemas on ka kaev.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Torgu kalmistu asub Sõrve poolsaarel, Iidest 0,8 km läänes, Iide-Jämaja maanteest 0,2 km lõunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Torgu õigeusukogudus rajati 19. sajandi keskpaigas, 1873. aastal valmis Torgu kirik. Ka kalmistu tekkimisaeg jääb tõenäoliselt samasse aega.</span>


source: A
code: 4171
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 413
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vennashaud on tähistatud dolomiidist monumendiga. Monument koosneb kolmel alusel seisvast postamendist. I alus 1.85x1.45x0.55m. II alus 1.50x1.10x0.22m. III alus suurim pikkus 1.06m, väikseim pikkus 0.95m, suurim laius 0.66m, väikseim laius 0.56m, kõrgus 0.15m. Postament 0.87x0.48x1.40m. Üleval sisseraiutud süvend(d=19cm), mille sees reljeefne dolomiidist viisnurk. Postamendil väljaraiutud reljeefne tekst:” Au langenud kangelastele/ вечная слава павшим героям/ 1941-1945 .” Tähe kõrgus 4cm. Vennashaua mõõtmed 12x15m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Sõrve poolsaarel Vana-Torgus, Jämaja-Iide maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1950.a. püstitati kohalike  poolt hauale monument. Langenute nimed mälestusmärgi tagapinnal.</span>


source: A
code: 4172
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 883
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Punasest graniidist monument. Kaheastmelisel alusel postament, millel asetseb obelisk. Postament ja obelisk lihvitud ja poleeritud. Obeliski kohal pronksviisnurk läbimõõduga 16cm. Obeliski kõrgus 1.17m. Esikülje laius ülal 0.35, all 0.47, külgmiste tahkude laius ülal 0.12, all 0.21m. Postamendi kõrgus 0.57m. Esikülje laius 0.54m, külgede laius 0.28. Obeliskil madalreljeefne tekst:” ВЕЧНАЯ ПАМЯТЬ/ ГЕРОЯМ МОРЯКАМ/ ТОРПЕДНЫХ КАТЕРОВ/ ПОГИБШИМ В БОЯХ/ С НЕМЕЦКИМИ/ ЗАХВАТЧИКИМИЗ/ за свободу и независимость/ нашей родины .” Obeliski allosas pronksbareljeef, mis kujutab torpeedokaatrit lainete vahel. Bareljeefi mõõdud 0.42x0.28. Postamendil madalreljeefne tekst:”ЛЕИТЕНАНТ/ старшина 2 статьи/ БРОНШПИЦ/ ЯШИН/ главный старшина/ матрос/ КАРЕЛЬСКИИ/ ДЕМИДОВ/ старшина I статьи/ КЛЮКИН .” 
Alusel sisseraiutud aastaarv 1948.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Sõrve poolsaarel Iides vallamaja õuel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1948.a. püstitati hauale monument. 1965.a. maeti langenud võitlejate põrmud ümber Torgu end. Vallamaja ette.</span>


source: A
code: 4173
name: Jämaja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu esikülge ja S-poolset otsa piirab ebaõühtlase kõrgusega kiviaed, merepoolset külge ja N-poolset osa metallpostidel traatvõrkaed. Kalmistul on neli väravat - paepostidel avaga 2,4 m suletava puitvõrega ja kolmmetallpostidel keevisväravat.
Kalmistul on hauakabel, kaks kaevu. Kalmistul asuvad kaks mälestusmärki erinevatel aegadel hukkunud laevameeskondadele (keevisrist, h=4,5 m, betoonist ja maakividest koonusel laatsaretlaeva "Moero" meeskonnale ja 6 m kõrgune keevisrist kettkompleksiga piiratud alal, veel kohalike meistrite poolt valmistatud tagasihoidlik mälestuskivi II maailmasõjas hukkunutele.
Kalmistul on hulgaliselt metahaualtähiseid, neist ligi 200 sepist. Sepisaedu on 11.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Jämaja kirikust 500 m lääne suunas, mere ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb tõenäoliselt 18.sajandi lõpust.</span>


source: A
code: 4174
name: Jämaja kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhe. 348-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikut ümbritseb maakivist aed, väravapostid on paekivist, väravad metallist.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jämaja kirik koos kirikuaiaga asub Jämaja külas, Jämaja surnuaeda viiva tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jämaja kirik on ehitatud 1864. aastal keskaegse kivikiriku varemetele. Kirikuaia ajalugu ulatub arvatavasti keskaega.</span>


source: A
code: 4175
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 409
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lõopõllu vennashauda tähistab võidupärga pea kohal hoidev naisfiguur, mille suurim kõrgus on 2.05m ja suurim laius on 0.75m. Naisfiguur toetub kolmest osast koosnevale alusele. I alus 34x35x50cm. II alus 63x20x65cm. III alus 34x23x50cm. Keskmisele, väljaulatuvale alusele on sisseraiutud 1941-1944, numbrite kõrgus 11cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Sõrve poolsaarel, Jämajalt 8 km kirde pool Lõopõllul, Jämaja-Lümanda ja Lõopõllu-Vintri maanteede ristumiskohast 20 m loode (Lümanda) suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1949. a. paigaldati kalmistule kohalike meistrite poolt valmistatud dolomiidist monument. 1974. a. ühishaud rekonstrueeriti skulptor E. Viiese projekti alusel.</span>


source: A
code: 4176
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 406
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on tähistatud kahe murtud graniitplokiga, mille külge on tsemendiga kinnitatud väiksemaid graniitplokke. Vasakpoolse ploki kõrgus on 2,15 m, parempoolse ploki kõrgus on 3 m. Kadakate ja kiviaiaga piiratud platsi üldsuuruseks on 12x15 m. Monumendi jalamil on tekst: "1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Torgu kalmistu kirdenurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1949. a. püstitati Torgu kalmistule kohalike valmistatud mälestussammas, mis asendati 1978. a. skulptor Erika Haggi valmistatud monumendiga.</span>


source: A
code: 4177
name: Pahna külakooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Külakooli hoone paikneb kooli talu krundil, mille juurde kuuluvad veel kaks puidust abihoonet. Hoonetekompleks asub Kaljuküla külat läbiva tee ääres, olles esimene hoone külas. Külatänava poolses küljes piirab krunti maakiviaed. Algses mahus säilinud ühekordne külakooli ümarpalkhoone on traditsioonilise kõrge poolkelpkatusega, mis on momendil kaetud eterniidiga (varem oli hooonel roogkatus). Fassaadidel on säilinud originaalseid kuue-ruudulisi aknaid (otstes ja taga) ning algne ukseava külatee poolsel küljel. Peafassaadil on aknaavad suuremaks ehitatud ja paigaldatud uus uks. Säilinud on koolimaja algne plaanilahendus: keset hoonet asub mantelkorsten, ühel pool seda kooli õpperuum ja abiruum ning teisel pool kaks eluruumi; mantelkorstena ees on tuulekoda ja taga abiruum, mantelkorstnasse on ehitatud uus korstanajalg. Hoones on säilinud palju originaalset siseviimistlust: algsed laiast lauast põrandad, laelaudis eluruumides, tahveluksed, mõned sulused, klassiruumis lubjatud palksein ja vana ahi, eluruumides krohvitud sein.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pahna külakool on asutatud 1877. a. Tegutses koolina veel Eesti ajal.
Koolitalu anti külakooli õpetajatele kasutada, et nad saaksid talu pidades oma peret üleval pidada.</span>


source: A
code: 4178
name: Valjala kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arh. 360, Arhe. 358-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valjala kirikuaias paikneval kalmistul viis arheoloogilisi kaevamisi läbi 1974.-1975. aastal J. Selirand. Kiriku müüride äärest leiti kolm vanemat matust: mees, maetud koos mõõgaga, mille tupest olid järel pronksnaastud, ja kaks naist koos mitmesuguste pronksehetega. Kalmistule on maetud ka hilisematel sajanditel. Kalmistule matmine lõpetati tõenäoliselt 1782. aastal. 
[Kingissepa rajooni ajaloo- ja kultuurimälestised; O. Pesti, K. Rikas, Tallinn 1983, lk 29]
Kirikuaias asub Vabadussõja mälestussammas. Kirikuaed on piiratud kiviaiaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Valjala kirikut ümbritsev kirikuaias paiknev maa-alune kalmistu pärineb hiljemalt 12. sajandist. Kalmistu asub kõrgendikul, kuhu 13. sajandi alguses ehitati Valjala kirik. Kirikust varasem kalmistu avastati 1971. aastal. Kiriku vahetus ümbruses on rohkesti haudu hilisemast keskajast. 
[Arheoloogia Eestimaa teedel; V. Lõugas, J. Selirand; Tallinn 1988, lk 208]</span>


source: A
code: 4179
name: Valjala kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on ca 2,5 ha suur, ümbritsetud kogu perimeetri ulatuses kiviaiaga, mille kõrgus on kohati 1,5 m. Tõenäoliselt kujunenud mitmete maatükkide liitumise tulemusena, mistõttu üpriski ebahariliku kujuga. Sepistatud värav asub lääneküljel. Kalmistul asub peakivist, krohvitud kabel ja kaev. Samuti on kalmistul II maailmasõjas hukkunute ühishaud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Valjala vallas, Valjala kiriku juurest Kallemäe-Sakla suunas 600m ja seejärel 600m NO suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on aktiivsesse kasutusse tulnud 19.sajandil.</span>


source: A
code: 4180
name: Valjala vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu maa-alale on 1950ndatel aastatel välja ehitatud Valjala kooli staadion. Kalmistu piire on vaevu aimatav looduses. Staadioni ehitamise ja pärastise hooldamise käigus on suurem osa kalmistule iseloomulik hävinud. Säilinud on veel mõned hauaplaatide tükid, üks suhteliselt tervena, näha on ka kahe hauakambri paljastunud maa-aluseid detaile (mõisnike krüpthauad). Aimatavad on kivist sakraalehitise (kabeli) rususid. kõige silmapaistvamad kalmud on perekond Schmidti perekonnakalm koos mälestusmärgiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Valjala aleviku piiri tähistava märgi juures, Kallemäe-Sakla tee äärest 100 m kuagusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pärineb tõenäoliselt 18.sajandist, mil oli välja antud Katariina II käsk ((1773.a.) kirikusse ja kirikuaedadesse matmise keeluga. kalmistu asub 400 m kaugusel kirikust. Sinna maeti kuni 1839.aastani, kui rajati Valjala uus kalmistu, mis asus Katariina II käsul 1 versta kaugusel kirikuaiast. 
1947.a. lõhkusid punaaktivistid kalmistu hauatähised kui Nõukogude võimule vaenulikud sümbolid. Hiljem rajati siia palliväljakud.</span>


source: A
code: 4181
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 417
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist alusele toetuv mälestussammas. Aluse mõõtmed 113x9x40cm. Samba mõõtmed: suurim laius 80cm, väikseim laius 27cm, paksus 20cm, kõrgus 133cm. Samba ülemisse ossa keskele on väljaraiutud viisnurk(d= 25cm). Sammas on üle värvitud valge õlivärviga. Sambal on sisse raiutud, seest värvitud tekst: "Au ja kuulsus / Suures Isamaasõjas / langenuile / 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Valjala kalmistu kagunurgas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitatud 1948.a.</span>


source: A
code: 4182
name: Vana-Lõve ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>20. sajandi alguses spetsiaalselt koolimajaks ehitatud ühekorruseline puidust hoone. Pärast kooli sulgemist kasutatud ka velskripunktina.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vana-Lõve koolimaja on ehitatud 1912. aastal</span>


source: A
code: 4183
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 460
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev pronksskulptuur kujutab ühel põlvel põlvitavat, mõõka kätel hoidvat ja pea langetanud meest. Skulptuur on paigutatud hallile, lihvitud ja poleeritud graniittahukale. Skulptuuri ees on hallist graniidist mälestuskivi, millel reljeefraidkirjas langenute nimed. Skulptuuri kõrgus on 163 cm, aluse mõõtmed on: pikkus 150 cm; laius 78 cm; kõrgus 60 cm. Mälestuskivi mõõdud on: laius 81 cm; paksus 79 cm; kõrgus 60 cm. Mälestuskivil on kolmele küljele raiutud langenute nimed: vasakul 17 nime, keskel 20 ja paremal küljel 18 nime. Kivi peal, keskosas on sisseraiutud osa, milles on reljeefraidkirjas poleeritud numbrid: 1941 ja 1945.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Ahja alevikus, Ahja mõisapargi servas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1978. aastal rajatud II maailmasõjas hukkunute ühishauda maeti ümber 55 sõdurit, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel. Kõikide langenute nimed on jäädvustatud. Samal aastal avati ühishaual ka monument "Põlvitav mees", mille autoriks on K. Reitel.</span>


source: A
code: 4184
name: Johann Philipp von Rothi (1754-1818) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 13-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mustast marmorist monument. Perekonna matusepaik on piiiratud  massiivse raudketiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>13./25.06.1818 suri Kanepis 63 aasta vanusena praost Johann Philipp von Roth, Kanepi kirikuõpetaja 38 aastat, teenekas haridustegelane, esimese eestikeelse nädalalaehe väljaandja (1806), Kanepi poiste- (1804) ja tütarlaste kihelkonnakooli (1811) asutaja, 17 võru-tartumurdelise kihelkonna praost ja vaimne juht, eesti keele arendaja, teenekas tegelane Kanepi kihelkonna ja eesti kultuuriloos. Kõik tema matustel peetud viis kõnet olid eestikeelsed.</span>


source: A
code: 4185
name: Kanepi-Mäe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on hooldatud ning seal paikneb mitmete tuntub kultuuritegelaste viimased puhkepaigad. Kalmistul asub ka kabel (6 x 8 m põhiplaaniga), millel on maakivist seinad, avad ilmestatud tellisäärisega. Kabelil on eterniit-kattega poolkelpkatus. Kalmistul on mitmeid tähelepanuväärseid metallist ja kivist hauamonumente.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu tekkis tõenäoliselt 18. sajandi lõpus, kalmistut laiendati 1820. aastal.</span>


source: A
code: 4186
name: Kanepi-Ala kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu asub Kanepi põhjaserval, oli endine Ritsiku küla. Kabel(kirjeldus Jatsal). Kalmistul on viilkatusega ja maakividest vundamendiga puidust kellatorn kellatorn (põhiplaaniga 3 x 3 m) ning kabelihoone. Kabel on maakividest viilkatusega hoone, mille avad on raamitud punaste tellistega. Kabelil on eterniit-kattega viilkatus. Kalmistu sissekäiku ääristavad silikaattellistest postid ning kalmistut piirab osaliselt maakividest madal müür. Kalmistu on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pühitsetud 1847. aastal.</span>


source: A
code: 4187
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 463
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua tagakülje paremas servas paikneb valatud alusel seisev punakast graniidist risttahukas, mille esikülje allservas süvendis on kujutatud langenud sõdurit. Ühishaua vasakus servas asub valatud alusel teine punakast graniidist risttahukas, mille esiküljel on reljeefraidkirjas langenute nimed, vasakul küljel aga tekst: "Pidage meeles! Aastad möödugu; ajastu möödugu - pidage meeles neid, kes tagasi enam ei pöördu. Pidage meeles!".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Põlva maakonnas, Kanepi alevikus, Kanepi kiriku lähedal Kirikupargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 164 langenut, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlva maakonnas. 17. augustil 1984. aastal avati ühishaual monument, mille autoriteks on skulptor J. Paberit ja arhitekt G. Valdre.</span>


source: A
code: 4188
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 456
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda on maetud Vabadussõjas hukkunud punaarmeelased. Hauatähiseks on maakivi, millel on plaat tekstiga "Varbuse VENNASKALM - 1919. a. kodusõja ohvrid".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub maantee paremal poolel kui tulla Võru-Varbuse poolt. Mälestuskivi asub 11 m tee servast.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaud on rajatud 1919. aastal.</span>


source: A
code: 4189
name: Karaski külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 11-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on kompaktse põhiplaaniga puithoonega, mille seinapinnad on krohvitud. Hoonel on eterniit-kattega poolkelpkatus. Hoonel on kaasaegsed avatäited.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ajalooallikate andmeil hakati Karaskil kooliharidust andma 1767.aastal. Vana - Karaski koolimaja asus Ihamaru külas. Selles majas õpetati lapsi 1930.aastani, mil valmis uus koolimaja endise Karaski karjamõisa maadele. 1944.aastani töötas Karaski kool 6-klassilisena. 1945.aastal muudeti kool 7-klassiliseks ja 1962.aastal 8-klassiliseks. Kooliharidust anti Karaskis 1.septembrini 1989.a.
(Krootuse kooli kodulehekülg)</span>


source: A
code: 4190
name: Karilatsi külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 454
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Karilatsi külakooli hoone on poolkelpkatusega puitehitis. Koolimaja esi- ja tagafassaadi välisuste ees asetsevad puitpostidele toetuvad varikatused. Laia laudvoodriga hoone asetseb lubimördil laotud maakivist vundamendil.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Karilatsi külakooli hoone asub Karilatsi külas, Vooreküla-Puskaru tee ääres ning kuulub Põlva Talurahvamuuseumi hoonete ansamblisse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Karilatsi kool asuti 1801. aastal. Karilatsi külakooli maja ehitati 1889. aastal vana kooli maa peale. 1926. aastal teostatud kapitaalremondi käigus kohandati hoone kuueklassilise kooli tarbeks. Kool likvideeriti 1970. aastate alguses ning seejärel võeti hoonetekompleks kasutusele muuseumina, mis tegutseb tänaseni. Karilatsi endisesse koolikompleksi kuuluvad veel laut (ehitati 1884. a), kahe ruumiga ait (1897. a), saun (1899. a) ja rehi (1901. a, pole säilinud).</span>


source: A
code: 4191
name: Krootuse külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 473
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa ühekorruselise palkhoonega. Hoone on madalal maakivivundamendil ning kaetud horisontaalse laudisega. Kõrge kelpkatus on kaetud laastukattega, hoone on kompaktse põhiplaaniga, esifassaadil on eenduv sissepääsuosa. Säilinud on algsed lihtsad kuuese ja üheksase raamjaotusega aknad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Krootuse kooli eelkäijas Karaski koolis hakati kooliharidust andma 1767. aastal, mis seisnes lugema õpetamises ja kirjutamise algete omandamises. Vana- Karaski koolimaja, milles anti haridust 1930. aastani, asus Ihamaru külas. 1929. aastal alustati uue koolimaja ehitust endise Karaski karjamõisa maale Põlva–Kanepi tee äärde. Kool avati 4. oktoobril 1931. a. 6-klassilise algkoolina töötas Karaskis kool aastani 1944. 1945. aastal muudeti kool seitsmeklassiliseks, 1962. aastal 8-klassiliseks ja 1988. aasta kevadel 9-klassiliseks. 
1. septembril 1989. aastal kolis koolipere Karaskist uude koolimajja Krootuses ning sellest ajast lakkas olemast Karaski kool, asendudes Krootuse põhikooliga. 
(http://www.riigiteataja.ee/ert/act.jsp?id=162072)</span>


source: A
code: 4192
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 465
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev monument kujutab graniidist alusplaadil seisvat, pea langetanud, parema käe rinnale tõstnud naise kuju. Kuju on punasest graniidist kõrgusega 220 cm. Aluse laius on esiküljelt 167 cm, küljelt 125 cm. Graniitalusel on reljeefraidkirjas poleeritud eesti ja venekeelne tekst "Au kangelastele" ning 10 langenu nimed venekeelses kirjas. Monumendi kõrval maapinnal paikneb graniidist mälestuskivi, millel venekeelses kirjas langenute nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Tilsi külas, Tilsi mõisa pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 26 langenut, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlva lähedal. Esialgse, betoonist valatud mälestussamba asemele paigutati ühishauale 1980. aastal skulptor Endel Taniloo loodud kuju "Leinav ema".</span>


source: A
code: 4193
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 38-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on lihtsa vormiga, külgedelt horisontaalse ja esiosast vertikaalse laudisega kaetud hoone. Kabelil on laastukatus ning selle esiküljel asub varjualune. Kabel on tõstetud maapinnast kõrgemale ning toetub maakividele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis paikneb Võrumaal, Laossina külas, Laossina kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsässona tõenäoline ehitusaeg on 1865. aasta. Hiljem, 20. sajandil ümber ehitatud. Viimane välisvoodri vahetus toimus 2004-2005. aastatel.</span>


source: A
code: 4194
name: Laossina kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laossina kalmistu on osaliselt piiratud maakividest müüritisega, osaliselt 2014. aastal rajatud puidust lippaiaga, millel savitellistest väravapostide vahel puidust väravad. Kalmistu lõunaserval asub puidust kabel ehk tsässon ning matmisalal kasvab mitmeid lehtpuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võrumaal, Laossina külas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid sellest on andmeid juba 15. sajandist. Kunagine külakalmistu on säilinud tänaseni ja on kasutuses ning hooldatud.</span>


source: A
code: 4195
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 36-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga lihtsa puidust kabeliga, millel on laastukattega viilkatus. hoone on kaetud lihtsa kitsa horisontaalse laudisega. Tsässon on pühitsetud Nahtsile (Anastassia Vanemale), kelle püha (Nahtsipäev) tähistatakse siin 11. novembril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 29. oktoobril).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsässon asub kunagisel Suure-Rõsna külakalmistul ning selle ümbruses on keskaegse asula kultuurkiht. Hoone on tõenäoliselt ehitatud 18-19. sajandil. Kabelit on 20. sajandil mitmel korral ümber ehitatud. Algselt on hoone olnud välisvoodrita palkhoone, tõenäoliselt on pandud 1920-30ndatel aastatel lai voodrilaud, mis nõukogude perioodil on vahetatud kitsama vastu. Vahetatud on ka eeskoja piirdelaudis, suurendatud sissepääsu ukseauku.</span>


source: A
code: 4196
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 37-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on lihtsa vormiga palkhoone, mis kaetud horisontaalse laudisega. Kabeli esiküljel on balustraadiga piiratud varjualune, mille kohal kelpkatus. Kabel on tõstetud maapinnast kõrgemale ning toetub maakividel. Katusekattena on kasutatud laastu.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võrumaal, Võõpsu külas, Tartu-Värska maantee ääres, teest mõnikümmend meetrit kirde suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tsässon on tõenäoliselt valminud 1710. aasta paiku. Kabeli kõrval on vana kalmistu, kuhu matmine lõpetati 19. sajandil. Kabel restaureeriti 2010. aastatel.</span>


source: A
code: 4197
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 457
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishauda tähistab mälestusmärk, mis koosneb kahest massiivsest poleeritud graniitplokist ja neile toetuvast pronksist skulptuurist - põlvedele laskunud leinav ema hoiab kätel langenud poega. Veidi eemal seisab väiksem graniitplokk, millel on aastaarvud 1941+1945 ning ühishauda maetute nimed.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Võru tänava pargis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on valminud 1976. aastal.</span>


source: A
code: 4198
name: Johannes Käisi (1885-1950) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 2-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauasammas valmistatud mustast graniidist. Sambal J. Käisi bareljeef surma ja sünni daatumiga (26.12.1885-29.06.1950). Samba alumises otsas pühendus “KASVATAJA KÕRGEIM TASU ON TEMA PÜÜETE TEOSTUS KASVANDIKKUDE VASTUVÕTLIKUS JA TÄNULIKUS HINGES”. Arvatatav autor J.Raudsepp?</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Johannes Käisi haud asub surnuaia põhjaosas umbes 50 meetrit kalmistu kabelist ida poole.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Johannes Käis  oli Eesti 1920.-1930. aastate silmapaistvam pedagoog, siinse kooliuuendusliku pedagoogilise mõtte arendaja, kooliuuendusliikumise tegelik juht ning võitleja demokraatliku koolikorralduse eest.
Rajas Eesti loodusõpetuse metoodika ja koolifenoloogia, propageeris kooliaedade kujundamist ning looduskaitset. Käis oli viljakas publitsist, kirjutas hariduspoliitilisi ja metoodikaartikleid, taotles ühtluskooli demokraatlikku korraldust.</span>


source: A
code: 4199
name: Jaan Vahtra (1882-1947) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 477
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist  hauasammas on kujundatud R. Sepa kavandi järgi. Kivi ülaosas risti kujutis olnud, keskosas tekst VAHTRA/ JAAN / IRENE. Kivi alaosas paleti kujutis. Tähed ja palett väljaraiutud ja poleeritud. Kivi keskosa tahutud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Jaan Vahtra haud asub surnuaia lõunaserval, väravast arvates 4 kvadraadis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Jaan Vahtra (23. mai 1882  Kaaru – 27. jaanuar 1947) oli eesti maalikunstnik, raamatugraafik, kirjanik, õpetaja, ajakirjanik ja pedagoog. Jaan Vahtra oli üks eesti modernistlikest kunstnikest (kubism, konstruktivism). Tema kunstipärand on mitmekülgne.</span>


source: A
code: 4200
name: Gustav Adolf Oldekopi (1755-1838) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 478
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Haual asetseb vaskplaadiga kivirist. Vaskplaadil tekst: Põlva Kirikuõpetaja / Gustav Adolph / Oldekop / Esimene Eesti  ajakirjanik / 21. nov. 1755  26. apr. 1838 / “Aga õigete juur ei kõigu” /  Õpet. S. 12, 3</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Gustav Adolph Oldekopi haud asub surnuaia põhjaosas kabeli vastas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Gustav Adolph Oldekop (2. detsember 1755, Haapsalu - 8. mai 1838, Tartu) oli eesti luuletaja ja ajakirjanik. Õppis Halle ülikoolis ja 1781 - 1820 oli Põlva pastor.
(allikas: EEVA http://www.utlib.ee/ekollekt/eeva/index.php?do=autor_ylevaade&lang=4&aid=58)</span>


source: A
code: 4201
name: Põlva kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul mitmeid tähelepanuväärseid hauamonumente, kabel, munakivisillutisega tee. Kalmistu on piiratud suures osas maakividest madala aiaga, sissepääs kalmistule on avatud mitmest küljest, peavärav on kujundatud historitsistlikus võtmes. plekk-kattega peavärav on laotud punastest tellistest ja seda ilmestavad krohvitud pinnad, värava ülaosas asub kolm ehistorni. Sissepääsuks on sepistatud metallvärav. Põlva kalmistul puhkavad paljud kultuuritegelased: pastor, murdeluuletaja, ajakirjanik ja lehetoimetaja G. A. Oldekop; pastor, koolikirjanik ja õpikute väljaandja J. G. Scwartz; köster, kauaaegne koolmeister ja koorijuht O. G. Matthisson; kooliuuendaja Johannes Käis; kirjanik ja kunstnik Jaan Vahtra; sõjaajaloolane, Vabadusristi kavaler, kolonelleitnant Oskar Kurvits ja paljud teised</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisaeg on 1773. aasta, kalmistu peavärav, mis valmis 1907. (1904) aastal. Kalmistu on käesoleval ajal hooldatud ja on kasutuses. 

.</span>


source: A
code: 4202
name: Kähri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu sissepääsu markeerib maakividest ja punasest tellisest kombineeritud väravaehitis ühes metallväravatega. Kalmistul on säilinud mitmeid metall- ja kiviriste ning sepistatud hauapiirdeid. Kalmistu on hooldatud ja kasutusel.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub kirikust 200 m kaugusel Puskaru poole, 500 m maanteest itta. Esiküljel on mullavall 0,3 m kõrgusel maapinnast ja kraav läbimõõduga 0,3 m.</span>


source: A
code: 4203
name: Rosma külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 22-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega ümarpalkhoone. Kaetud laastkatendiga poolkelpkatusega, milles vintskapaknad. Esifassaadi keskel sissepääsu ees kinniehitatud veranda. Aknad 4-ruudulise jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Koolimaja valmis 1872. aastal.  Siin elas Rosma koolmeister Peeter Käis oma kuueliikmelise perega. Selles majas sündis ja alustas kooliteed ka perepoeg Johannes Käis.
1990 aastast tegutseb siin l vaba waldorfkool - Johannese Kool Rosmal.</span>


source: A
code: 4204
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 459
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaua tähiseks on kolmeastmelisel alusel, kõrgel postamendil seisev, punasest graniidist obelisk. Obeliski mõõdud on: kõrgus 200 cm; laius 58 cm; paksus 35,5 cm. Postamendi mõõdud on: kõrgus 78 cm; laius 73 cm; paksus 44 cm. Postamendi esiküljel on süvaraidkirjas eesti ja vene keeles tekst: "Igavene au kangelastele, kes on langenud meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest Suures Isamaasõjas 1941-1945". Postamendi tagaküljel on sisse raiutud 73. langenu nimed ja kahe aktivisti nimed. Ühishaud on kaetud betoonplaatidega ja ümbritsetud elupuuhekiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Räpina linnas, paisjärve kaldal, mitte kaugel Räpina kirikust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõjas hukkunud, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlvamaal. Endise ENSV Sõjakomissariaadi andmetel maeti ühishauda 200 langenut, kuid jäädvustatud on 73 nime. Mälestussammas ühishaual avati 1959. aastal, nimede tahvel 1977. aastal.</span>


source: A
code: 4207
name: Jaamaküla (Köstrimäe) kalmistu
type: Kalmistu
alt_id: 5-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on säilinud üksikud metallist ristid kivialustel ning sepistatud hauapiire. Kalmistu on halvas seisukorras ning käesoleval ajal ei ole enam matmispaigana kasutusel. Kalmistule on maetud ka Räpina mõisnik Lövenwolde.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pühitsetud 1822. aastal, käesoleval ajal kalmistule matmisi ei toimu.</span>


source: A
code: 4206
name: Ristipalo kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu sissepääsuks on väravaehitis, ümbritsevat piiret ei ole, kalmistut piirab vaid pinnasvall. Säilinud on hulgaliselt metallvaluriste. Kalmistul on säilinud ka kaks välikantslit, Vabadussõja aegsete kuuliaukudega hauamonumente ja hulgaliselt metallvaluriste. Kalmistu on hooldatud ja kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on avatud 1848.a. 1921.a. pühitseti juurdelõige.</span>


source: A
code: 4205
name: Munakivitee
type: ajaloomälestis
alt_id: 43-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Säilinud munakivitee pikkus on 170 meetrit, laius kõige laiemas kohas 5,2 meetrit. Jõe pool muutub tee kitsamaks (umbes 4,3-4,5 meetrit), samuti kitseneb munakivitee Räpina maatee poolne osa. Mõlemas otsas on tee sillutis muutunud hõredamaks ning on kruusa ja liiva alt vaevalt märgatav. Keskmises, laiemas osas on munakivitee küllaltki hästi säilinud, tee servad on vajunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlvamaal, Võõpsu alevikus, kulgedes mööda Sadama tänavat kuni jõeni.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Munakivisillutisega kaeti Võõpsu alevi peatänav (Sadama tänav) 1924. aastal. 1927. aastal jätkati kiviteed ilmselt Räpina maantee suunas (sillutati Räpina-Võõpsu maantee 51-52 kilomeeter). Munakivitee ehitamiseks sõlmiti 1927. aastal leping meister August Räbovoitraga, maanteele munakivide vedamisel töötas ligi sada inimest. 1930. aastal võeti 377 m Räpina-Võõpsu munakiviteed (algas Räpina hobusepostijaamast ning lõppes Võõpsu alevis, kogupikkus 5,73 km) ning 163 m Võõpsu sadama teed Teedeministeeriumi poolt arvele. Võõpsust Petseri suunas kulges 1930. aasta andmetel kruusatee. Aja jooksul säilinud munakivitee tunnistati kultuurimälestiseks 1997. aastal.</span>


source: A
code: 4208
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 462
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev mälestussammas on kahest kivist koosnev, soome mustast graniidist valmistatud monument. Kivide mõõtmed on 1,20 x 0.80 m. Tekst on graveeritud süvendtähtedega poleeritud pinnale. Poleeritud pinna ja töödeldud pinna vahel on sikk-sakk joon, mis kujutab EKG paberkandjal olevaid südamevõnkeid. Kivide küljed ja tagapool on murtud. Ühele kivile on süvendis graveeritud 1941-1945. Teisele kivile on süvendis graveeritud eesti ja vene keeles tekst: "Teises maailmasõjas langenud Nõukogude armee sõduritele".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Maaritsa külas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud langenud sõdurid, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlvamaal. 1968. aastal püstitati ühishauale mälestussammas. Tegemist oli dolomiidist alusplaadil sesivate risttahukatega, millele oli paigutatud valgest marmorist mälestustahvel süvaraidkirjas mustaks värvitud tekstiga: "Igavene au kangelastele, kes langesid võitluses Eesti NSV vabaduse ja sõltumatuse eest Suures Isamaasõjas 1941-1945". 2000. aastate alguses asendati esialgne mälestussammas uue monumendiga "Murtud eluteed", mille autoriteks on Valev Elerand ja Enn Niittee.</span>


source: A
code: 4209
name: Maaritsa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu sissepääsuosa markeerib endise väravaehitise vare, säilinud on maakividest ja punasest tellisest väravapostid, ala ümbritsev piirdeaed puudub. Säilinud on mitmeid väärtuslikke hauatähiseid, nii metallriste kui kivist hauatähiseid, ka sepistatud hauapiirdeid. Kalmistu on kasutuses.</span>


source: A
code: 4210
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 467
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev kivist mälestussamaas asetseb betoonist valatud astmelisel alusel. Sambal on eesti ja vene keeles tekst "Suures Isamaasõjas langenud Nõukogude armee võitlejaile" ning allosas aastaarvud 1941-1945.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Saverna külas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>II maailmasõjas hukkunute ühishauda on maetud 26 langenut, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlvamaal.</span>


source: A
code: 4211
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 468
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev mälestussammas koosneb kahest punakast graniidist väljaraiutud poolikust, ovaalsest, kõrvutiasetsevast plokist. Vasakpoolsel ovaalil on reljeefraidkirjas langenute nimed, parempoolsel ovaalil on väikest last süleshoidva, leinava naise kujutis. Plokkide kõrgus on 270 cm. Parempoolsel plokil on sisseraiutud süvend kõrgusega 220 cm. Betoonaluse pikkus on 110 cm ja laius 160 cm. Vasakpoolse ploki ees on punakast graniidist tahukas mõõtudega 80 x 63 x 28 cm. Tahuka peal on reljeefkirjas eesti ja vene keeles tekst "Igavene au kangelastele". Mälestise juurde viiv tee on kaetud betoonplaatidega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Vastse-Kuustse alevikus, kohaliku põhikooli juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 115 langenut, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Põlvamaal. Ühishauda maeti ka 10. juunil 1948. aastal langenud Kõlleste valla partorg Nikolai Lumi abikaasa ja tütrega. 1975. aastal püstitati ühishauale monument, mille autoriks on E. Taniloo.</span>


source: A
code: 4212
name: Leevi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul ei ole piiret ega väravat ning säilinud on vähesel määral metallriste. Rohkem on kalmistul kivist hauatähiseid. Kalmistu on pindalaga 1,76 ha, hooldatud ning kasutuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Timo-Leevi ja Räpina-Võru teeristist u 350 m Võru poole.</span>


source: A
code: 4213
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 41-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on lihtsa puidust nelinurkse põhiplaaniga palkehitisega. Hoonel on eterniitkattega viiklatuse, välisseinu katab horisontaalne puitlaudis. Hoone otsaseinas asub tahveluks, mille. on kaks puidust risti kujutist ning ukse kohal asetseb sissekäiguikoon, millel on kujutatud Kristust. Tsässonal ei ole aknaid ning hoones asub kaks ruumi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Dendrokronoloogiliste uuringute tulemuste põhjal jääb tsässona arvatav ehitusaeg 1711. aastasse. Matsuri (Säpinä) tsässon on pühendatud Anastasiale (seto k Nahtsi), kes on kirikutraditsioonis märter. Setud räägivad temast kui naiste kaitsjast ja tervisepühakust.</span>


source: A
code: 4214
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 40-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kabel on väike viilkatusega üheruumiline rõhtpalkehitis. Välisseinad on kaetud voodrialudadega, katus eterniitkattega. Ukse ees asetseb lahtine laudpõrandaga varjualune, kaguküljel väike kaheruuduline aken.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võrumaal, Podmotsa külas külakalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Puust hoone on ehitatud 1893. aastal külakogukonna palvemajaks. Tsässonid olid traditsiooniliselt pühendatud õigeusu pühakutele või kirikupühadele ning seal peeti tunnipalvusi. Podmotsa kabelit nimetati Suvistepühi tsässoniks. Välisvoodri sai kabel 1932. aastal ning aegade jooksul on hoonet korduvalt remonditud.</span>


source: A
code: 4215
name: Podmetsa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Podmetsa kalmistu on ümbritsetud traataiaga ning kalmistule pääseb läbi metallväravate. Kalmistu paikneb üsna väikesel maa-alal põllu servas. Kalmistul asuvad väärtuslikud liivakiviristid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Podmetsa kalmistu asub Podmetsa puust kabeli vahetus läheduses, sellest läänes.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on kujunenud püha salu kohale, Podmetsa tsässona kõrvale. Eelmine tsässona on ehitatud 1760ndatel. Praegune, mis asub endise hoone kohal, on ehitatud 1893. aastal. Vanimad kiviristid kalmistust pärinevad 16. sajandisse, mis annab tunnistust kalmistu pikale ajaloole.</span>


source: A
code: 4216
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 42-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tsässon on pühitsetud Ristija Johannesele, kelle püha tähistatakse siin 7. juulil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 24. juunil). Tegemist on lihtsa puidust kabelihoonega, millel on eterniit-kattega viilkatus. Tsässon on kaetud puitlaudisega ning dekoreeritud mitmete õigeusu risti kujutistega. Praegu puudub hoonel eeskoda kuid ajaloolistel piltidel on nähtav avatud puidust eeskoda. Hoone sissepääsuga otsaseinast vasakul on ava seinalaudises, kuhu saab annetusi lisada. Hoone siseseinas asub kast annetuste jaoks. Otsaseinas asub mõlemal pool ust väike ruudukujuline aken ning ümaraken ukse kohal, milles asub sissekäiguikoon.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kohaliku pärimuse järgi on tsässon on ehitatud 1758. aastal, suuremad ümberehitused toimusid 1988. aastal.</span>


source: A
code: 4217
name: Puust kabel (tsasson)
type: ajaloomälestis
alt_id: 39-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tsässon on puidust pisike eterniitkattega viilkatusega hoone, mis on kaetud horisontaalse laudise ning osaliselt vineeriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Väike-Rõsna tsässoni täpne ehitusaeg on teadmata, kuid usutavasti jäääb see 18-19. sajandisse, kui tekkis kabeli ümber asuv kalmistu. 1990ndate aastate alguses läbis kabelihoone põhjaliku uuenduskuuri, mil ehitati lahtine eeskoda, pikendati eesmise otsaseina katust, vahetati põrandalauad ja uks.</span>


source: A
code: 4218
name: Terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 902
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on tähistatud graniitkiviga, mille esiküljele on kinnitatud kunstmarmorist mälestustahvel mõõtudes 70 x 89 cm. Tahvlil on tekst "Igavene au neile, kes andsid oma elu nõukogude võimu eest" ja hukatute nimed. Mälestuskivi vastasküljel paikneb kunstmarmorist plaat, millele on sisse raiutud tekst "Kedagi pole unustatud, midagi ei unustata. Siia on maetud Värska luidetel 1941. a. fašistide poolt metsikult mõrvatud nõukogude inimesed".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võru maakonnas, Värska keskuses, valllavalitsuse hoone ees haljasalal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on ümber maetud II maailmasõja käigus, Värska piirkonnas hukatud isikud. Ühishaud rajati Värska keskusesse ning sellele paigutati mälestuskivi. 2017. aastal tegi Värska vallavalitsus Kaitseministeeriumile ettepaneku ühishauda maetud hukatute säilmete ümbermatmiseks ning mälestuskivi ümberpaigutamiseks Värska kalmistule.</span>


source: A
code: 4219
name: Anne Vabarna (1877-1964) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 903
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Graniidist mälestusmärgi skulptor on Elmar Rebane.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Setu lauluema Anne Vabarna oli tuntud kui sõnaosav laulik, keda meeleldi kutsuti pulmadesse laulikuks. Silmapaistva lauliku avastajaks sai soome folklorist Armas Otto Väisänen 1923. aastal. Tema poolt  kogutud värsse kogunes tervelt 8500, muu hulgas ka setu esimene (pulma)eepos, 5580-värsiline “Suurõq sajaq”. “Seto lugõmiku” II osas ja ajakirjanduses avaldatud artiklitega tegi A. O. Väisänen Anne Vabarna nime tuntuks kogu Eestis.
1927.a on ta sõnastanud setude eepose „Peko” Tekst on talletatud 388 leheküljelisse kaustikusse laustekstina (värsivahesid eristamata). 
Pärast II Maailmasõda jätkasid Anne Vabarna laulu- ja juturepertuaari talletamist kutselised folkloristid ning üliõpilased. Aastatel 1948-1949 saadi TA KKI ekspeditsioonilt Setumaale Anne Vabarnalt kirja u. 110 rahvalaulu. Kirjandusmuuseumi rahvaluule osakonna ja Eesti Raadio ühiskäigul Setumaale 1959.a. laulis ja jutustas Anne Vabarna magnetofonilindile 62 pala.</span>


source: A
code: 4220
name: Värska kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Värska vana kalmistu asub praeguse kirikuhoonest veidi eemal, sinna on maetud Värska koguduse esimesed preestrid, neist kuulsaim on Anikita Jakovlev, endine luterlane, kes teenis kogudust 1774-1805. Tema sulest pärineb ka vanim teadaolev eestikeelne pihtimiskord (1776) ja mõned Piibli ja kiriku liturgilised tekstid. Sellel kalmistul on omapäraste sisseraiutud ristidega kivid 15-16 sajandist, mida peale Setomaa mujalt Eestist ei teata. Endise puukiriku asukoht on kalmistul tähistatud. Kalmistu on ääristatud maakivimüüriga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Värska õigeusu kogudus tekkis 1759. aastal, mil ehitati puust kirikuhoone, olleks üks vanimaid õigeusu maakogudusi. 1907. aastal valmistati uus kivist kirik lammutatud puukiriku kõrvale. Kalmistule on maetud alates koguduse tekkimise algusajast, kalmistu uude ossa on maetud alates 20. sajandi algusest. Uus kalmistu on läbi ajaloo pidevalt laienenud.</span>


source: A
code: 4221
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 469
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühisahaua tähis on tsemendist valatud alusel paiknev obelisk. Aluse mõõtmed on: kõrgus 90 cm, laius 105 cm; paksus 50 cm. Obeliski mõõtmed on: kõrgus 80 cm; laius 49/25 cm, paksus 20/11 cm. Alusele on kinnitatud kunstmarmorist plaat süvaraidkirjas tekstiga: "Igavene au 1944. a. langenud nõukogude partisanidele" ja viis nime.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Võru maakonnas, Värska kalmistul, õigeusu kiriku ees oleval alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 49 langenut, kes võitlesid 1940. aastatel Nõukogude armee poolel Värska ümbruses. 1959. aastal püstitati ühishauale mälestussammas.</span>


source: A
code: 4222
name: Alatskivi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistule on maetud mitmed tuntud kultuuriinimesed . Juhan Liivi kalmu tähistab luuletaja reljeefportreega kõrge obelisk (V. Mellik, 1924). Kujur V. Mellik on loonud ka kalmistu värava juures seisva Vabadussõja mälestusmärgi (1928; taastatud 1991, E. Taniloo). Laksi Tõnise hauasamba autoriks oli Kristjan Raud (1908). Hauasamba reljeef kujutab aheldatud käsi, sümboliseerides talurahva endisaegset õigusetust. Alatskivi kalmistule on maetud ka luuletaja ja koolijuht Karl Krimm, koolmeister Juhan Põder, Alatskivi pillikooride asutaja Elias Liiv, kunstnik Arnold Simson.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Alatskivi kalmistu on tõenäoliselt pärit 19. sajandi I poolest.</span>


source: A
code: 4223
name: Alatskivi kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Alatskivi kirikuaed paikneb võrreldes ümbritseva maastikuga kõrgendikul ning seda ei ümbritse piirdeaed. Kirikuaias leidub kõrghaljastust ning säilinud on kaks kiviristi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Alatskivi kirik on antud kohas eksisteerinud juba 17. sajandi I poolest, kirikuaias on säilinud ka kivirist, mida saab dateerida 17. sajandi lõppu.</span>


source: A
code: 4224
name: Juhan Liivi (1864-1913) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 603
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Juhan Liivi kalmu tähistab luuletaja reljeefportreega kõrge obelisk.
Imposantne,  ligemale neli meetrit kõrge ja tonn raske metallist obelisk.  Skulptor Voldemar Mellik tegi Nikolai Triigi pildi järgi obeliski ühele külje bareljeefi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Obelisk püstitati 1924, autoriks skulptor Voldemar Mellik (1887-1949).

Juhan Liiv (Johannes Liiv) (30. aprill 1864 Alatskivi – 1. detsember 1913 Kavastu-Koosa) oli eesti luuletaja ja proosakirjanik.
Kirjanduslikku tegevust alustas ta 1880. aastatel järelromantilises laadis keskpäraste värssidega. Seevastu 1890. aastate algupoolel kirjutatud ühiskonnakriitiliselt realistlik lühiproosa kogus "Kümme lugu" (1893) pälvib tähelepanu rahvapärase huumori, külamiljöö hea tundmise ja isikupäraste inimtüüpidega. Pikem jutustus "Vari" (1894), mis toetub koduümbruse ja isikliku eluloo motiividele, annab avara läbilõike maaelust, vaestekülast sirgunud andeka nooruki Villu traagilise saatuse läbi. Analoogset problemaatikat käsitlevad ka jutustused "Käkimäe kägu" (1893) ja "Nõia tütar" (1895). Kirjanduslikuks suurkujuks tõusis Liiv siiski luuletajana. Tema hilisemale luulele on iseloomulik erakordne tundeintensiivsus ja kujundiline mõjukus, mis on kantud isiklikust traagikast ja siseelamisvõimest kodumaa loodusesse ja saatusesse. Liivi looming tõi pöörde järelromantilisse kirjandusse, avades loominguliselt uued võimalused. Liivi ainukese eluajal ilmunud värsikogu "Luuletused" (1909) avaldas "Noor-Eesti". </span>


source: A
code: 4225
name: Laksi Tõnise (1808-1861) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 604
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Maakivist väljaraiutud hauasammas reljeefiga, mis kujutab aheldatud käsi, mis sümboliseerivad talurahva endisaegset õigusetust. Reljeefil osutavad sõrmed maa poole - oli ju Laksi Tõnise soov saada "hingemaad".</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hauasamba laskis püstitada Tõnise poeg isa 100. sünniaastapäevaks 1908. aastal. Samba autoriks on Kristjan Raud (1865-1943).</span>


source: A
code: 4226
name: Naelavere külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 71-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekorruseline madalal maakivivundamendil poolkelpkatusega puumaja. Vooderdatud ilusa laia laudisega. Esifassaadis 2 ust, mille kohal varikatused. Aknad on 6-ruudulised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1805. aastal alustas tegevust Naelavere külakool. Seal  õppisid nii Jakob kui ka Juhan Liiv. Naelavere koolis on haridust saanud ka helilooja Eduard Tubin. 
1920. aastaks ühendati kõik ümbruskonna külakoolid Alatskivi 6-klassiliseks Kõrgemaks Algkooliks.</span>


source: A
code: 4227
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 566
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Valatud äärega 10,6x3,6m suurusel hauaplatsil punasest graniidist mälestussammas. Samba aluseks on tahutud graniitplokk (kõrgus, laius, paksus): 30x130x68cm. Samba jalam on valmistatud samuti tahutud graniidist: kõrgus – 20cm; laius alt – 91cm; ülalt – 70cm; paksus alt – 43cm; ülalt – 35cm. Sammas on poleeritud esiküljega. Mälestussamba esikülje ülaosas on sisseraiutud kontuuridega viisnurga kujutis (läbimõõt 25cm), mille keskel sirbi ja vasara kujutised. Viisnurga all eesti- ja venekeelne tekst sisseraiutud tähtedega: „Suures/ Isamaasõjas/ langenud/ Nõukogude armee/ võitlejaile .” „Бойцам/ Советской армии/ павшим в Великой/ отечественной/ войне/ 1941-1945 .”</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on  püstitatud 1958. aastal.</span>


source: A
code: 4228
name: Nina kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud maakivimüüriga. Sissepääs on kujundatud tellistest kaarväravana.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Nina külas, Peipsi järve kaldal, Nina kiriku vahetuse läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nina kalmistu rajati Nina Apostliku Õigeusu, Pokrovski kiriku juurde 1824. aastal. Kalmistul paikneb 1958. aastal rajatud II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on kultuurimälestis.</span>


source: A
code: 4229
name: Nina kirikuaed, 19. saj.
type: ehitismälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nina kirikuaed on maakividest ning seda ilmestab monumentaalne telliskividest kaarvärav.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Nina külas, ümbritsedes Nina õigeusu kirikut.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nina õigeusu klassitsistlik kirikuhoone ehitati aastatel 1824-1828. 1897. aastal ehitati kiriku ümber uus kaarväravaga aed.</span>


source: A
code: 4230
name: Nina kirikukooli hoone
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Keskmise suurusega krohvitud maakivihoone, mida katab kõrge kelpkatus. Aknad kuueruudulise jaotusega. Sissepääsu ees väike puidust eeskoda.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 1847.</span>


source: A
code: 4231
name: Oja talu, kus elasid Juhan ja Jakob Liiv
type: ajaloomälestis
alt_id: 585
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestis on laastukatusega, palkidest talumaja, mis seisab maakividest vundamendil. Hoone on ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kõrge viilkatusega. Talu seinale on kinnitatud mälestustahvel tekstiga: "Siia Oja renditallu asus Liivide pere elama 1866. aastal. Isa Benjamin 1826-1897. Ema Marianna 1826-1902. Joosep 1852-1915. Kaarel 1854-1883. Elias 1857-1892. Jakob 1859-1938. Juhan 1864-1913".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartumaal, Rupsi külas, Aovere-Kallaste-Omedu tee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Harva on talupere üks põlvkond andnud eesti kultuuriloole nii palju kui vennad Liivid. Vendadest vanim, Joosep, päris talu, mille majandamine võimaldas noorematel vendadel saada kooliharidust. Elias Liiv oli Alatskivi pillikooride ja laulukoori looja. Vennad Jakob ja Juhan Liiv on eesti rahvale enim tuntud. Jakob Liivi parimad loomeaastad möödusid Virumaal - Avispeal ja Väike-Maarjas. Jakob Liiv oli ka Rakvere linnapea ja teatrihoone ehitamise organiseerija. Pere noorim poeg, Juhan Liiv (1864-1913), oli luuletaja ja proosakirjanik. Benjamin Liiv asus perega Oja raharenditallu elama 1866. aastal. 1962. aastal avas Kirjandusmuuseum Oja talu nurgatoas, kus viimati elas Juhan Liiv, Juhan ja Jakob Liivi elust ja loomingust memoriaalnäituse ja majaseinale kinnitati mälestustahvel. E. Uibu, Alatskivi kodu-uurija, koostas bukleti "Juhan Liivi memoriaaltuba". 1988. aastal otsustas Eesti Põllumajandusmuuseumi volinike üldkoosolek avada filiaal Liivide kodukohas Oja talus. Alates 1992. aastast on muuseum iseseisev kultuuri- ja teadusasutus ametliku nimetusega "Liivi muuseum".</span>


source: A
code: 4232
name: Johannes Silveti (1895-1979) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 57-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Johannes Silveti haua tähis on graniidist tahukas, mille esikülje vasakul ülemises nurgas asub sammastega hoone kujutis. Hauatähisele on sisse raiutud J. Silveti nimi ja tema sünni- ning surmadaatumid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub kalmistu lääneservast arvates kolmanda pikiraja ääres, surnuaia kabelipoolses otsas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Johannes Silvet (1895-1980) oli nimekas keeleteadlane ja tõlkija. Hariduse omandas Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Õpetajate Instituudis ja Tartu Ülikoolis. Õpetas pikemat aega inglise keelt. 1940. aastal tuli ta ülikooli õppejõuks, aastail 1945-1950 oli TRÜ inglise keele kateedri juhataja, hiljem jätkas tööd dotsendina. On osalenud Võõrsõnade leksikoni (1961), Eesti-Inglise (1939) ja  Inglise-Eesti (1965) sõnaraamatute koostamisel.</span>


source: A
code: 4233
name: Vabadussõjas ja II maailmasõjas hukkunute ning terroriohvrite matmispaik
type: ajaloomälestis
alt_id: 564
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Monument koosneb betoonist alusplokist( 205x410cm), millel paikneb graniidist mälestussammas mõõtmetega 240x10x80cm. Samba esiküljel on tahutud reljeef sõdurite kujutusega, tagaküljel tekst ning langenute nimed. Samba otstahkudel on välja tahutud aastaarvud 1919, 1941 – 44 (numbri kõrgus 50cm). Tekst: „ Au ja kuulsus töörahva vabaduse eest langenud võitlejaile/ честь и слава борцам павшим за свободу трудового народа.” Samba ees asub betoonist lillekast pikkusega 24m.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Matmispaik asub Elvas Tartu maantee ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elva matmispaik tähistati 1945.-46.a. Ümbermatmised on toimunud veel 1950. ning 1970.a. Langenuid on siia toodud Tamsalt, Etsestelt, Karijärvelt, Lestalt, Uutalt, Peedult, Kongutast.</span>


source: A
code: 4234
name: Elva Metsakalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1920-1930. aastatel rajatud, regulaarse teedevõrgustiku ja suurte, piiratud hauaplatsidega kalmistuosa on omaaegne tüüpiline metsakalmistu näide. Arhitekuurselt ilmekaks täienduseks on sealses kalmistuosas H. Soansi poolt projekteeritud väravaehitis. Kalmistu vanemas osas paiknevad kirjanik Jaan Kärneri, näitleja Leopold Hanseni, minister ja riigikontrolör Karl Soonpää, kunstnik Eduard Kutsari, keeleteadlane Johannes Silveti ja teiste ühiskonna- ja kultuuritegelaste matmispaigad. 
Uus osa, kus hauaplatsid ja kunstilisest heal tasemel hauatähised on paigutatud maastikku sulanduavalt peegeldab 1960. aastatel maatikuarhitektuuris tooni andnud vabaplaneeringu ilminguid. Ühtlasi on kalmistu uuem osa heaks näiteks moodsa maastikuarhitektuurilise vormikeele kastutamisest nõukogude Eestis. Kalmistu uuema osa aktsendiks on keskkonda sobivate arhitektuuridetailidega punastest tellistest, lameda katusega kableihoone. Kalmistu uues osas paiknevad kirjandusteadlane Daniel Palgi, ilmatark Vadim Želnini ja teiste Elva ühiskondlikus- ja kultuurielus oluliste isikute matmispaigad.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Elva kalmistu rajati 1924. aastal. Uue osa on kujundanud 1960. aastatel maastikuarhitekt Nora Tammoja.</span>


source: A
code: 4235
name: Taari talu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on pisikese matmispaigaga, mis on ümbritsetud metallist piirdeaiaga ning seal on säilinud 2 metallristi ning kolmanda risti alus. Kalmistu on tugevalt rohtunud ning käesoleval ajal ei ole enam kasutuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Taari talu kalmistu asub Joosepi talu maadel, jäädes hoonestusest kirdesse, metsatuka sisse.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Talu juurde kuulunud matmispaik on pärit arvatavasti 19. sajandist</span>


source: A
code: 4236
name: Mälestuskivi Rootsi kroonprintsi poolt istutatud tamme tähistamiseks
type: ajaloomälestis
alt_id: 77-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestuskivi on ebakorrapärase kujuga, poleeritud esipinnaga. Kivil on kirje "Rootsi Kroonprints GUSTAV ADOLF istutas selle tamme 1. juulil 1932. Kivi asetaja Jüri Ottas"</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rootsi kroonprints Gustav Adolf külastas 1932. aastal Eestit Tartu Ülikooli 300 aastapäeva puhul. Muuhulgas külastas kroonprints ka Tartumaad ning istutas istutas külastusel Ignase külla tamme. Tamm istutati Eesti Vabariigi Riigikogu liikme Jüri Ottase tallu. Samal aastal paigutas Jüri Ottas ka vastava mälestuskivi.</span>


source: A
code: 4237
name: Kallaste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu vanem osa paikneb ristkülikukujulisel alal ja on piiratud maakividest piirdemüüriga. Kalmistu peasissepääs asub kalmistu läänemüüris. Seal paikneb punastest tellistest ja maakivist kolmeosaline väravaehitis, mida kaunistavad seinast eenduvad liseenid. Ümarkaarsed, punastest tellistest kvaaderdustega väravaavad on suletavad metallväravatega. Väravaavade kohal paiknevad kolmnurkviilud ja riste kandvad tornikesed. Müüriga piiratud alast lõunasse jääb kalmistu uuem osa. Mõlemale kalmistuosale on iseloomulikud metallist hauapiirded ja vene ristid. Monumentaalseid hauatähiseid on vähe.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Kallaste linnas, Peipsi järve kaldapealsel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu puhul on tegemist vanausuliste matmispaigaga. Surnuaial on selgelt eristatav vanem osa, mis on tõenäoliselt rajatud 18. sajandil. Kalmistu uuemas osas on maetud peamiselt 21. sajandil.</span>


source: A
code: 4238
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 565
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ebakorrapäraste mõõtmetega hauaplats(10.85x18.80,14.60x15.00m) on piiratud valatud randiga. Hauaplatsil asub poleeritud punasest graniidist mälestussammas. Samba esiküljel ülal on sisseraiutud viisnurga kujutis. Esiküljel keskel sisseraiutud tähtedega venekeelne tekst: „вечная слава/ героям павшим в/ боях за свободу/ и независимость/ нашей родины/ 1941-1945 .” Samba tagaküljel sisseraiutud tähtedega eestikeelne tekst: „ Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945 .” Mälestussamba mõõtmed: alus: laius – 150cm, külje laius – 103cm. Sammas: kõrgus – 142cm, laius alt – 87cm, laius ülalt – 78cm, külje paksus – 47cm.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõjas aastatel 1941-45 hukkunute säilmed.</span>


source: A
code: 4239
name: Kambja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kambja kalmistu paikneb Kambjas Köstrimägede loodepoolsel nõlval, tõusva reljeefiga maastikul, mistõttu tasast maapinda leidub kalmistul vähe. Taolisest maastiku eripärast on tingitud haudade paiknemine astmeliselt. Kalmistu välispiirded on laotud maakividest. Kalmistu paiknemise tõttu järsul ja hästi liigendatud mäenõlval on välispiire väga erineva kõrgusega ulatudes 0,4 m kuni 2,2 meetrini. Müüritise paksus on keskmiselt 0,6 m. Ehitistest on Kambja kalmistul peaväravaga kokkuehitatud neogooti stiilis kabel. Peaväravast ida pool, kalmistu territooriumil paiknevad veel kaks kabelit. Põhjaküljel asuv  kivist , valgeks krohvitud värav koosneb sõiduväravast ja kahest jalgväravast. Lisaks on kalmistul veel kaks väiksemat väravakohta. Kalmistul on säilinud rohkesti metallist ja kivist hauatähiseid ning piirdeid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kambja surnuaed õnnistati 1773. aastal.  Hiljem on surnuaeda korduvalt laiendatud. Siin puhkavad politsei- ja riigiametnik, hilisema eksiilvalitsuse riigisekretär Arved Ruusa (1900 - 1992), rahvusliku liikumise demokraatliku suuna juhte Mart Mitt (1833-1912) ning asuvad köster Kondi ja Albert Ütsi kalmud. Osaliselt on säilinud Põhjasõja aegne Rootsi väejuhataja hauamonument, kuhu ta olevat maetud koos oma hobusega. Kalmistult on leitud ka eelkirstlik matus, mistõttu ei saa välistada, et tegu on muinaskalmistuga, kuhu hiljem uus kalmistu peale rajati.</span>


source: A
code: 4240
name: Kambja kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhe. 95-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaed ümbritseb Kambja kirikut ja kalmistut. Kirikuaia piirdemüür on laotud maakividest ja katustatud ning selle väravad on sepistatud ja väravapostid tellistest. Kirikuaias kasvab hulgaliselt puid, teiste hulgas Rootsi kroonprintsi poolt 1934. aastal istutatud tamm. Tamm on tähistatud mälestuskiviga. Kirikuaeda on paigutatud 1987. aastal Bent Gottfried Forseliuse, Ignatsi Jaagu, Andreas Verginiuse ja Albrecht Sutori mälestuskivid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartumaal, Kambja alevikus, Kambja järve ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kambja kirikuaias paiknev kirik pärineb 15. sajandist, tõenäoliselt rajati siis ka kirikut ümbritsev matmisala ja piirdemüür väravatega. Kiriku on aegade jooksul mitmel korral maha põlenud ja jälle üles ehitatud. Ulatuslikult kannatas kirik II maailmasõjas ning taastati 1980.-1990. aastatel. 2008. aastal taastati kirikuaia piirdemüür ja väravad.</span>


source: A
code: 4241
name: Mart Miti (1833-1912) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 34-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Looduslikust kivist alusele kinnitatud raudrist. Krunt on ümbritsetud metallist piirdega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Haud asub  kabelitest põhja pool. (läheduses)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mart Mitt (1833–1912) oli eesti koolmeister ja  rahvusliku liikumise demokraatliku suuna üks juhte. Ta oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi asutajaid, Eesti Kirjameeste Seltsi liige ning osales Eesti Aleksandrikooli liikumises. Samuti oli ta mitmete rahvuslike väljaannete, ( näiteks "Sakala") kaastööline.</span>


source: A
code: 4242
name: Kodijärve mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on võsastunud ning säilinud on fragmente hauatähistest ja nende alustest.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu rajamisaeg jääb 19. sajandi keskpaika, kui mõisa omandasid von Ackermannid. Kalmistu oli kasutuses ka II maailmasõjas, kui sinna maeti hukkunud punaarmee sõdureid.</span>


source: A
code: 4243
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 567
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Postamendil seisev risttahuka kujuline betoonist mälestussammas. Mõõtmed: Sokkel(laius, paksus, kõrgus): 150x110x17cm. Mälestussammas: laius – 82cm, paksus – 57cm, s. kõrgus 140cm, v. kõrgus 121cm. Ülaosas ringis kullatud viisnurk. Mälestussambal tekst: „ Igavene au/ kangelastele/  kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941-1945 .” Samba kõrval 4 tahvlit langenute nimedega. Mõõtmed(kõrgus, laius, paksus):70x99x14cm. 
Varem on ala ümbritsenud silikaattellistest postidega puidust lippidega piire, praegu on see ühtlaselt niidetud ala keskse mälestussamba ja selleni viiva teega, mille ääres paiknevad nimedega tahvlid (1 tahvel paikneb otse samba ees).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaua ala paikneb Suure-Kambja mõisa vahetus läheduses lääne suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Teises Maailmasõjas Kambja ümbruses langenute (peamiselt 116. laskurkorpusest)ühishauale on paigaldatud 1948.a. betoonvalus teostatud mälestussammas, 5 plaati langenute nimedega on paigaldatud 1972.a.
Tartu rajooni sõjakomissariaadi andmetel on ühishauda maetud 209 langenut.</span>


source: A
code: 4244
name: Vana-Kuuste mõisahoone, kus aastail 1834-1839 asus Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituut
type: ajaloomälestis
alt_id: 598
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Varaklassitsistlik,  kahekorruseline krohvitud kivihoone. Kaetud lameda kelpkatusega. Omab räästa ja  vahekarniisi, mis ümbritseb kogu hoonet. Hoone fassaadi tiibadel eenduvad külgrisaliidid, mida kroonivad  kolmnurkfrontoonid. Hoone tagakülg rikkalikuma liigendusega, keskosas atika.  Hoone nurgad on kujundatud  kitsaste, seinast kergelt eendatud nurgaliseenidega, mille pind vahekarniisini  rusteeritud. Fassaadi  keskel rusteeritud pinna laiuselt ühekordne palkonilaadne eend.  Palkoni ees lai terrass, kust laskub kogu terrassi laiuselt trepp. Sellele väga terviklikule klassitsistlikus stiilis ehitusele on hiljem  liidetud puidust palkon, mille lamedat, ühepoolse kaldega katusealust arhitraavi kannavad kuus puidust dokaana sammast.  
(V. Ranniku, 1978)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1521. aastal esimest korda mainitud Vana-Kuuste mõis (saksa k. Alt-Kusthof) kuulus tollal Zoegedele. Mõis on aegade jooksul olnud erinevate omanike valduses. 
Kahekorruseline varaklassitsistlik mõisa peahoone on ehitatud arvatavasti 18. sajandi lõpul. 
1799. aastal sai omanikuks Reinhold von Liphart, kes 1834. aastal rentis mõisa 12 aastaks Tartu Ülikoolile, kes rajas sinna Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi.  See instituut rajati Tartu Ülikooli põllumajanduseriala üliõpilaste ettevalmistamiseks ning praktikabaasiks professor Johann Friedrich Leberecht Schmaltzi (1781-1847) algatusel. Eeskujulikus katsemajandis, kus kasutati toonast parimat tehnikat ja teadmisi (Sakk, 2002). 1839. aastal ostis mõisa A. von Sievers, kes nimetatud lepingu ülikooliga lõpetas. 1930. aastatel asus hoones taas Tartu Ülikooli katsemajand. Praegu tegutseb härrstemajas põhikool ning raamatukogu.</span>


source: A
code: 4245
name: Vabadussõja Reola lahingu mälestussammas
type: Mälestussammas
alt_id: 109-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas on lihtsa kujundusega ning graniidist, sellel asub kiri "Kodanik! Siin, Reola väljadel murdsime vaenlase ülivõimu 16.–17. jaan 1919."</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Reola lahing toimus 1919. aastal ning seda loetakse üheks murdepunktiks Eesti Vabadussõjas. Lahingu käigus lõid Eesti väed punaarmee võitlejad Tartu vallutamisel tagasi. 1931. aastal otsustati toimunud lahingu mälestuseks rajada monument Tartu-Petseri raudtee äärde. Mälestussamba kavandi koostas kapten Aleksander Sobolev, kivitöö tegi Tartu kiviraidur Johannes Kärner. Mälestussammas avati 1932. aastal. 1940. aastal peideti kohalike elanike poolt mälestussammas metsa ning ülejäänud osa lõhuti punavägede poolt. Mälestussammas taastati 1988. aastal.</span>


source: A
code: 4246
name: Laeva kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Laeva kalmistul puudub kalmistut ümbritsev piire ning väravaehitis. Ala piirab kõrghaljastus. Kalmistul asub punastest tellistest laotud lihtne viilkatusega kabelihoone, mille katusel asub väike kellatorn. Kalmistu on hooldatud ja kasutuses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Laeva kalmistu kuulus ajalooliselt Kursi Püha Väike-Maarja kiriku juurde. Kursi kalmistu rajamisaeg jääb 18. sajandi lõppu. Laeva kalmistu on pärit tõenäoliselt 19. sajandist. Kalmistu kabel valmis 1989. aastal.</span>


source: A
code: 4247
name: Lohkva kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud kõrge krohvitud tellistest müüriga, mis on liigendatud katustatud postidega. Müüripinnal on kasutatud Taaveti tähe sümbolit. Sissepääsuks on sepisväravad ja taaskord Taaveti tähe sümboliga krohvitud väravehitis. Kalmistul on mitmeid väärtusline hauatähiseid ning mitmel juhul on hauaplats piiratud betoonääristusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 1935. aastal ja on kasutuses ka kaasajal.</span>


source: A
code: 4248
name: Meerapalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab raudbetoonpostidest ning profileeritud puitlippidest kombineeritud aed. Sissepääsuosa markeerivad massiivsed betoonpostid ning puidust väravad. Kalmistul leidub rida väärtuslikke hauatähiseid, nii metallriste kui kivist hauatähiseid, samuti puidust välikantsel. Kalmistu on hooldatud ning kasutusel.</span>


source: A
code: 4249
name: Pedaspää kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Oma 500 ruutmeetriga on tegemist ühe väikseima luterikalmistuga Eestis. Kalmistu on piiratud puitlippidest aiaga ning värav on kujundatud kahe betoonposti ning metallväravaga. Kalmistul leidub erineva kujundusega hauatähiseid ning puidust kantsel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Pedaspää küla on esmakordselt mainitud 16. sajandi lõpul, 1970ndatel liideti küla Meerapaluga. Kalmistu täpne kujunemisaeg on teadmata.</span>


source: A
code: 4250
name: Mehikoorma kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut piirab osaliselt lippaed ning osaliselt maakividest laotud müüritis. Sissepääsusid tähistavad silikaattellistest või punastest tellistest laotud väravapostid. Kalmistul leidub rida väärtuslikke puit- ja metallriste, kivist hauatähiseid ning kaks avatud vabaõhukantslit. Kalmistu koosseisu kuuluvad Vabadussõjas hukkunute ühishaud ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud. Kalmistu on hooldatud ja kasutuses.</span>


source: A
code: 4252
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 570
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaud on piiratud elupuuhekiga. Hauatähis on punasest graniidist obelisk, mis asetseb kõrgel postamendil. Obelisk on esiküljelt poleeritud ning selle ülemises osas on sisseraiutud kontuuriga viisnurk. Postamendi mõõtmed on: kõrgus 80 cm; laius 70 cm; külje laius 42 cm. Postamendi poleeritud esiküljel paikneb sisseraiutud tähtedega eesti ja vene keeles tekst "Igavene au kangelastele, kes on langenud meie kodumaa vabaduse ja sõltumatuse eest Suures Isamaasõjas 1941-1945".</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Põlva maakonnas, Mehikoorma kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 176 Nõukogude armee poolel võidelnut, kes langesid 1944. aastal toimunud dessantoperatsioonide käigus Mehikoormas ja selle ümbruses.</span>


source: A
code: 4253
name: Mäksa mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>19. sajandi teisel poolel rajatud Mäksa, Poka ja Kastre mõisnike von Essenite perekonnakalmistu. Kes perekonna liikmetest on kalmistule maetud vajab täpsustamist kuid tõenäoliselt puhkab siin mõisavalduse esimene omanik Otto von Essen, kabeli krüptis on säilnud veel ühe naissoost perekonnaliikme (Helene von Essen?) hauaplaat.
Kalmistule viib mõisakeskusest, sepikoja juurest itta suunduv pärna-vahtraallee, millelt ca 200 m järel jalgtee pöörab paremale. Kalmistul on neogooti kabel, selle ees ruudukujuline maakivimüüriga piiratud väljak, millel kahel pool teed ilmselt paiknesid hauaplatsid. Hauatähistest on säilinud üksnes fragmente.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud 19. sajandi II poolel. Mõisakalmistu kabelit on kasutatud nõukogude perioodil nii elamu kui laona.</span>


source: A
code: 4254
name: Nõo kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Nõo alevikust kirde pool. Kalmistu välispiire kujutab endast kuni 0,6 m kõrgust ja kohati kuni 0,7 m paksust maakividest laotud müüri. Kalmistu vanim osa paikneb kagu osas Luke mõisnike von Löwenwolde-Knorringu  perekonna hauaplatsi ümber, uuem, korrapärase teedevõrguga liigendatud osa asub põhja ja loodeosas. Sinna jäävad ka endise kalmistuvahi maja vundamendi jäänused. Väravaehitis on rajatud arvatavasti 1920. aastate keskel, kuna värava metallosadelt on leitud daatum 1925. Kalmistul on säilinud rohkesti metallist ja kivist hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõo kalmistu rajajateks on Löwenwolde suguvõsa. Kalmistu ajalugu küündib 18. sajandisse, mille lõpul maeti kalmistule Luke mõisnik Carl Magnus von Löwenwolde (1728-1799), kelle hauatähis Nõo kalmistul on üks vanimaid (http://www.kalmistud.ee/est/Noo-kalmistu-ajalugu). Nõo kalmistul puhkab 1884-1923 Nõo kirikus pastoriks olnud tuntud kultuuriloolane ja luuletaja Martin Lipp  (1854-1923) , kes on laulu „Eesti lipp“ sõnade autoriks;</span>


source: A
code: 4255
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 572
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühihaua pisut kõrgem ala on ümbritsetud hekiga. 1954.a püstitatud dolomiidist mälestussammas ja 1970.a. paigaldatud 4 tehismarmorist tahvlit langenute nimedega on 1980-ndate lõpus asendatud 6 hallikast looduskivist kahe grupina paigutatud püstkülikuga, millel on langenute nimed.
Ühishauda on maetud 66 langenut.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ala asub Nõo alevikus pargi põhja-loode osas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussamba püstitatmise aeg on 1954.a. 1970.a. on paigaldatud 4 tehismarmorist tahvlit langenute nimedega.</span>


source: A
code: 4256
name: Nõo kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arhe. 106-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Nõo kiriku aed on Eesti kirikutele tüüpiliselt nelinurkse põhiplaaniga. Aed on ümbritsetud piirdemüüriga ning piki müüri on istutatud üherealised puuderead perimetraalselt aiaga. Kirkuaia piirdemüür, mis ümbritseb kirikut, on maa- ja telliskividest ning ühe sissepääsuavaga. Väravaehitis on tellistest ning plekk-katuse ja raudväravatega. Kirikuaias asuv kodakirik on krohvitud, kolme lööviga ja kolmetraveeline.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mäestis asub Tartumaal, Nõo alevikus.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõo kirkuaias paiknev kirik on üks Lõuna-Eesti varasemaid kirikuhooneid, mis pärineb 13. sajandist. Nõo kirik on rajatud varasema asulakeskme ning ilmselt ka kalmistu alale. Esimesi visuaalseid märke kirikust leiab Liivimaa kubermangu joonestuskoja fondist Tartumaa teede kaardi näol aastast 1695. 1893. aastast pärinevale Uue-Nõo mõisa plaanile on märgitud ka kirkiuaed ja lähedalasuv kõrtsihoone.</span>


source: A
code: 4257
name: Nõo kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 38-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise hoone lihtsa kolmeruudulise klaasijaotusega akendega sümmeetrilised fassaadid on olnud kaetud laia horisontaalse voodrilauaga, ent hiljem krohvitud. Algne on ainult peahoone. Peasissepääsu esine sammastik on kaetud valtsplekiga. Kunagi on olnud seal rõdu, millele vihjab teisel korrusel asuv rõduuks. Hoone taga hilisemad juurdeehitused. Hoonel on kõrge viilkatus, millel säilinud üks, arvatavasti algne punasest tellisest ja kaks hilisemat silikaadist korstent.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehitatud 1883. aastal.
1883-1900 elas ja töötas hoones helilooja Aleksander Läte (1860-1948).
Koolihoone on põhjalikult ümber ehitatud 1960. aastail.</span>


source: A
code: 4258
name: Vabadussõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 563
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kodusõjas langenud hiina rahvusest punakaartlaste vennashauda tähistab mälestustahvel. Mõõtmed(laius, kõrgus, paksus):61x68x7.5cm. Tahvlil tekst: „ 19(üleval16 ja all 1)19/ Igavene kuulsus vapratele hiina/ punaarmeelastele, kes langesid/ võitluses nõukogude võimu eest/  Вечная слава отважным/ китаским красноармейцам/ павшим в борьбе за советскую власть .”</span>


source: A
code: 4259
name: Nõo (EAÕ) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on ajaloolise matmispaigaga, mida kaasajal ei kasutata. Säilinud on vaid üksikud hauamonumendid ning kalmistu on hooldamata.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Nõu õigeusu kogudus on tekkinud 19. sajandi keskpaigas, tõenäoliselt on samast ajast pärit ka kalmistu.</span>


source: A
code: 4260
name: Kasepää kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on vanausuliste kogukonnale tüüpilise kalmistuga ühes hauatähiste, piirete ja planeeringuga. Kalmistut piirab punastest tellistest postide ja lippaiast kombineeritud piire ning sissepääsuosa ilmestab punastest tellistest ja maakivist ehitatud väravaehitis. Väravaehitist ilmestab ümarkaarne sillus koos ristiga ning sepistatud väravad. Kalmistu on hooldatud ning kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Vanausulised on Kasepääle jõudnud 16. sajandil ja sellega saab seostada ka kalmistu teket.</span>


source: A
code: 4261
name: Kolkja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistul on vanausuliste kalmistule tüüpiline miljöö, mida loovad hauatähised, piirded ja kalmistu planeering. Kalmistut piirab maakividest müüritis ning sissepääsuosas on punastest tellistest historitsistlik väravaehitis. Väravaehitist ehivad viis torni ühes sepistatud tipuristidega ning sepistatud väravad. Kalmistu on hooldatud ja kasutusel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kolkja küla on esmamainitud 16. sajandi lõpus, kui Eesti aladele tekkisid vanausuliste kogukonnad, sellega saab seostada ka kalmistu rajamisaega.</span>


source: A
code: 4262
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 573
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kaheastmelisel alusel roosast graniidist teravatipuline sammas, esikülg poleeritud, teised küljed tahutud. Samba mõõtmed(kõrgus, laius): 154x76.5cm. Mälestussamba esiküljel ülal viisnurga kujutis sirbi ja vasaraga(sisseraiutud). Samba keskel eesti- ja venekeelne tekst sisseraiutud tähtedega: „Suures/ Isamaasõjas/ langenud/ Nõukogude armee/ võitlejaile/ бойцам/ советской армии/ павшим в великой/ отечественной/ войне/ 1941-1945 .”
Mälestussamba jalamile toetub mustast graniidist tahvel 34 langenud võitleja nimega(tähed väljaraiutud, poleeritud). Tahvli mõõtmed(laius, kõrgus, paksus): 80x118.5x18cm. </span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Monument püstitati 1952.a.</span>


source: A
code: 4263
name: Varnja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on Pepsiääre tüüpiline kalmistu. Kalmistul asub mitmeid väärtuslikke hauamonumente ning seda ümbritseb punastest tellistest piire ja väravaehitis. Värav on laotud punastest tellistest ja koosneb neljast postist ja neid ühendavatest kaarsillustest. Kaarsillused on kaetud plekk-kattega. Kalmistu on heas seisukorras.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varnja küla on asustatud 18. sajandil, kalmistu täpne rajamisaeg pole teada. Küll on aga teada, et kalmistu väravad on ehitatud 1913. aastal. 2015. aastal restaureeriti kalmistu piirded ja värav.</span>


source: A
code: 4264
name: Varnja vanausuliste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on väga lihtsa ja väikese matmispaigaga, mis pole enam aktiivses kasutuses. Matmispaik asub palvemaja vahetus läheduses ning seal on säilinud mitmeid vanausuliste hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varnja külas asuva endise puidust palvela asemele ehitasid kohalikud talupojad uue kivist palvela 1903. aastal. Palvela kõrval asub kalmistu on tõenäoliselt kasutusel juba 18-19. sajandist. Varnja küla asustati 18. sajandil.</span>


source: A
code: 4265
name: Kavilda kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Puhja alevikust ida pool. Kalmistu välispiirdeks  on maapinnast  kuni 0,3 m kõrgune ja  kuni 0,8 m paksune maakividest laotud müür. Väravaehitiseks on kaks tellistest laotud ja algselt krohvitud posti, millede vahel on paiknenud sepisvärav. Kalmistu keskosas paikneb väike puidust kabelihoone.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kavilda kogudus alustas tegutsemist 1846. a. Arvatavasti on Kavilda õigeusu kalmistu rajatud umbes samal ajal või veidi hiljem, kui 1873. aastal valmis Kavilda õigeusu kirik.</span>


source: A
code: 4266
name: Puhja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Puhja alevikust lõuna pool. Kalmistu välispiire kujutab endast kuni 0,6 m kõrgust ja kohati kuni 0,7 m paksust maakividest, oma aluses lubimördile laotud müüri. Kalmistul on kolm väravat, neist kaks paiknevad loodeküljel ja üks edelaküljel. Loodekülje edelapoolsem värav on koosnenud sõiduväravast ja kahest jalgväravast. Praeguseks on neist säilinud vaid kolm silikaattellistest, krohvitud posti. Loodekülje teine värav ei paikne algsel asukohal, see on sinna toodud ilmselt kalmistu kaguküljelt. Sepistatud värava koonusjad, maakivist tahutud väravapostid paiknevad graniitsoklil. Poste kroonivad metallristid. Kalmistu edelavärav ja väravapostid on sarnased eelpoolkirjeldatud väravaga. Kalmistu peaväravast idas paikneb tellistest laotud ja krohvitud kabelihoone ning kirde pool ajaloomälestis reg nr 4269,  II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Puhja alevikust lõuna pool, Puhja-Elva maanteelt edelasse keeravat teed pidi ligikaudu 800 m kagu pool.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on arvatavasti rajatud 1840.aastatel.</span>


source: A
code: 4267
name: Puhja vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on lääne, põhja ja ida suunas piiratud maakividest kuhjatisega, millele käesoleval ajal on ümbritsevatelt põldudelt peale lükatud mulda ja kive. Kiviaial kasvab võsa ja väiksemaid puid, mis markeerivad maastikus kalmistu välispiirid. Kalmistu maa-alal on künklik ja põhjaosas võsastunud.  Kalmistul asub üks hauakivi, millel on kirjad ja daatum 1795-1830.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Puhja- Elva maanteed pidi liikudes ligikaudu 600 m Puhja asulast väljas, maanteest põhjapool jääval alal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu erandlik näide, kus on säilinud ajaloolised matused, ajalooline piire ja üks hauatähis.</span>


source: A
code: 4268
name: Puhja kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arhe. 108-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on tüüpilise madalhaljastusega kaetud kirikuaiaga. Kirikuaias asub ka neli 18. sajandi graniitristi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseimad laibamatustega maahauad Eestis pärinevad noorema kiviaja algusest, ka varasel metalliajal on valdav osa kogukonna surnutest asetatud maa-alustesse haudadesse (sh põletatult). Rauaaja alguses sai valdavaks kivikalmetesse matmine, maahaudadesse matmise komme taastus alles viikingiajal, mil see traditsioon on jälgitav peamiselt Ida-Eestis, hilisrauaajal aga kõikjal üle Eesti. Üldjuhul ei ole maahaudkalmed tänasel maastikul nähtavad, kuna neil puuduvad maapealsed konstruktsioonid ja hauatähised. Külakalmistud, mida hakati rajama juba 11. sajandil ning kuhu matmine kestis üldjuhul kuni 18. sajandini, paiknevad sageli ümbritsevast maastikust kõrgematel küngastel (ja seda eelkõige Lõuna-Eestis).</span>


source: A
code: 4269
name: II maailmasõjas hukkunute ja terroriohvrite ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 575
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>9.5x29m suurune hauaplats ümbritsetud raudtorudest ja silikaat-tellispostidest aiaga. Värvavast vasakule jäävad hauakääpad, paremale aga mälestussammas. Graniidist alusele(kõrgus 50cm, laius 1.98m, külje paksus 34cm) toetub 3 graniitplokki. Keskmine plokk teistest kõrgem, kumera ülaosaga, roosast graniidist, esikülg poleeritud, teised küljed tahutud. Esiküljel ülal välja raiutud ja poleeritud viisnurk läbimõõduga 52cm, millest allapoole jääb poleeritud osa väljaraiutud tekstiga:” 1941-1945/ Igavene au kangelastele/ kes on langenud meie/ kodumaa vabaduse/ ja iseseisvuse eest/ Stalin .” Ploki mõõtmed(kõrgus, laius, paksus): 127x54x19cm. Keskmise ploki tagaküljel väljaraiutud viisnurk, mille sisse on raiutud irbi ja vasara kujutis. Mälestussamba keskosast vasakule ja paremale jäävad poleeritud esikülgedega mustast graniidist tahukad, kummalgi neist on esiküljele sisseraiutud 15 võitleja nimed. Külgmiste plokkide mõõtmed(kõrgus, laius, külje paksus): 100x54x9cm. Parempoolse ploki tagaküljel poleeritud riba, millesse sisseraiutud tekst: Skulptorist T. Songisepp Puhja.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishaua monument on pühendatud II maailmasõjas aasatel 1941-45 hukkunutele.</span>


source: A
code: 4270
name: Rannu kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arhe. 109-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaeda ümbritseb maakividest aed ning tellistest väravaehitis. Kirikuaed on hooldatud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannu kirik on ehitatud 15. sajandi I poolel, samast ajast on pärit ka ümbritsev kirikuaed.</span>


source: A
code: 4271
name: Rannu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rannu kalmistu paikneb Sangla-Rõngu maantee ääres. Kalmistu välispiire kujutab endast kuni 1,5 m paksust maakividest kuhjatist, mille kõrgus varieerib 0,6 m kuni 1,8 m. Lääneküljel asuv õigeusu kalmistu laiendus on olnud piiratud taraga, millest käesolevaks on säilinud betoonpostid. Kalmistu kivist väravehitis koosneb kahest jalgväravast ja peasissekäigust. Väravaehitis on värvitud valgeks, dekoorielementidena on kasutatud mõlemal pool peasissekäiku musti sakmeid. Värava ülaosas on must ristikujutis ja tekst PUHKA RAHUS. Kalmistu tagaküljel paiknev värav koosneb lihtsatest neljakandilistest betoonpostidest, mille tipus on ristid ja metallväravatest. Lisaks on kalmistul veel viis abiväravat. Kalmistul paikneb maakividest laotud kabelihoone. Kabelihoone nurgakvaadrid ja viilud on laotud punastest tellistest. Kabeli torn on puidust.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rannu surnuaed on rajatud 18. sajandi lõpus. Aastal 1773 keelas Katariina II matmise kirikutesse ja surnuaedadesse nende ümber. Kahe aastaga rajati uus kiviaiaga ümbritsetud surnuaed Vallapalu külla. 1880. aastatel ehitati surnuaiale väike maakividest kabel. Kabeli kell õnnistati 1938. a. Rannu kalmistu algsed, puidust väravad asendati 1933.a raudväravatega, mis on valmistatud kunstnik Eduard Ahase projekti järgi. Apostliku-õigeusku siirdunutele rajati 1850. aastail oma surnuaed tollasest luteri surnuaiast lääne poole. Õigeusukalmistu on olnud piiratud aiaga. Mõisaomanike Gavelite kiviaiaga eraldatud matusepaik paikneb surnuaia loodeosas. 1931.a avati surnuaias mälestussammas Vabadussõjas hukkunud Rannu meestele. Sammas lõhuti oletatavasti 1949. a mais. 1976. a lasi Võrtsjärve kolhoosi esimees Kalev Raave püstitada Vabadussõja mälestusmärgi asukohta Ole Ehelaiu skulptuuri „Rannu Ema“ (graniit, 1972).  (M. Mäemets. Ümber Võrtsjärve, Tartu 2001)</span>


source: A
code: 4272
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 576
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rannu vennashaual on dolomiidist alusel dolomiidist risttahukakujuline sammas. Sokkel on valatud. Mõõdud: Sokkel 150x110x22cm, alus 105/ 96x56/ 66cm, sammas 88/80x47.5x156cm. Samba ülaosas süvend, selles väljaraiutud viisnurk. Samba esiküljel väljaraiutud viirnurk. Samba esiküljel väljaraiutud tekst: „Igavene au/ kangelastele/ kes on langenud/ lahinguis meie/ kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ 1941 – 1945 .” Taga samuti süvend viisnurgaga ja tekst:” Вечная слава героям/ павшим в боях за свободу/ и независимость нашей родины/ 1941-1945 .”</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud II maailmasõja aastatel 1941-45 maetud punaväelaste säilmed.</span>


source: A
code: 4273
name: Uderna ministeeriumikooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 587
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Sümmeetrilise põhiplaaniga klassitsistlik ühekorruseline hoone.  Hoone on kaetud laudvoodriga. Esifassaadil mitmed väljaehitused. Väljaehitatud katusekorrus, kus ka vintskapid. Aknad 6-ruudulise jaotusega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uderna külakool asutati 1766. aastal. 
1896. aastal muudeti külakool ministeeriumikooliks. Kool on kandnud aja jooksul ka vallakooli, 6– ja 7–klassilise kooli ning algkooli nime.
Siinses koolis on õpetajana töötanud mitmed tunnustatud haridustegelased: Jaan Neumann, Jaan Linsi, Adolf Perandi, Jaan Roots, August Käppa, August Raud, Hans Tõllasson, Aleksander Mitvitz, Ferdinand Tigane jt. Uderna koolis on õppinud kunstnik Konrad Mägi, näitleja Leopold Hansen, kirjanikud Friedebert Tuglas,  Jaan Kärner ja Helmi Mäelo.
Kakssada seitse aastat kestnud õppetöö lõppes Uderna Algkoolis 1973. aasta kevadel. Hiljem on samas hoones tegutsenud Uderna muuseum.
(http://et.wikipedia.org/wiki/Uderna_kool)</span>


source: A
code: 4274
name: Tilga kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on endise õigeusukalmistuga, mis ei ole käesoleval ajal enam kasutuses. Säilinud on vähesel määral telliseid endisest kirikuhoonest ning mõned üksikud hauatähiseid ning piirdeaedu.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>19. sajandi keskel läks suur osa endistest luterlastest üle õigeusku ning Rõngu Issanda Taevaminemise kirik valmis 1868. aastal. Sama ajaperioodi jääb ka kalmistu rajamine. 20. sajandil läks suur osa endiseid õigeusklike tagasi luteriusku, sõjas kannatada saanud kirikuhoone lammutati 1960. aastal.</span>


source: A
code: 4275
name: Rõngu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Rõngu alevikust edela pool, Viljandi- Rõngu maantee ääres. Kalmistu välispiire on maakividest, enamasti sideaineta laotud ebakorrapärane müüritis, mille kõrgus on 0,4-1,2 m. Kaguküljel olev  kalmistu osa langeb astmeliselt ja on ülejäänud kalmistust eraldatud maakividest aiaga. Peavärava postid on laotud punastest tellistest ja maakividest. Väravaposte ilmestavad süvistatud ristikujutised, mille all on kaks eenduvat maakivi. Sepistatud sissesõiduvärava sees on eraldi avatav jalgvärav. Kalmistul on kaks abiväravat, millest üks kordab kujunduselt peaväravat. Teine abivärav on kunagise õigeusukalmistu juures ning on valatud betoonkonstruktsioonis. Abiväravatel postide vahel väravad puuduvad. Kalmistu keskosas paikneb raiutud maakivist kabel. Kabeli nurgad ja akna- ning ukseümbrus on laotud punastest tellistest. Kabeli kaaravas ukse kohal paikneb risti kujuline ava, mis on samuti ümbritsetud punaste tellistega.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimene Rõngu surnuaed olevat asunud Rõngu mõisa nurmel. Praegune kalmistu on rajatud 1811.a ning laiendatud 1891.a. Õigeusu koguduse surnuaed paikneb kalmistu kaguosas. Rõngu kalmistule on maetud helilooja Aleksander Läte (1860-1848), poeet Ivar Ivask (1927-1992)jõumees Aleksander Sannik (1883-1947), köster ja muusikamees Carl Rossmann (1836-1886), kirjanik Jaan Kärneri vanemad Kaarel ja Liis.</span>


source: A
code: 4276
name: Vabadussõjas ja II maailmasõjas hukkunute ning terroriohvrite ühishaud.
type: ajaloomälestis
alt_id: 577
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Materjal on graniit. Tekst:” Igavene au kangelastele, kes on/ langenud lahinguis meie kodumaa/ vabaduse ja sõltumatuse eest/ 1941-1945 .” Tekst nimedega tahvlil:” Teil süda leegitses, sütitas ja kustus kodumaa teenides .”Hauaplatsi suurus 15x15m. Maetute arv 50, neist tundmatuid 29.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ümbermatmised 22.09.1969 Tilga kiriku juurest, 2 sõduri põrm.</span>


source: A
code: 4277
name: Rõngu kirikuaed
type: arheoloogiamälestis
alt_id: Arhe. 110-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Rõngu kirik ning ümbritsev kirikuaed asub maastikuliselt kõrgemal pinnasel ning kirikuaeda viib trepistik. Kirikuaias on kõrghaljastus ning säilinud ei ole ajaloolisi hauatähiseid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Varaseimad laibamatustega maahauad Eestis pärinevad noorema kiviaja algusest, ka varasel metalliajal on valdav osa kogukonna surnutest asetatud maa-alustesse haudadesse (sh põletatult). Rauaaja alguses sai valdavaks kivikalmetesse matmine, maahaudadesse matmise komme taastus alles viikingiajal, mil see traditsioon on jälgitav peamiselt Ida-Eestis, hilisrauaajal aga kõikjal üle Eesti. Üldjuhul ei ole maahaudkalmed tänasel maastikul nähtavad, kuna neil puuduvad maapealsed konstruktsioonid ja hauatähised. Külakalmistud, mida hakati rajama juba 11. sajandil ning kuhu matmine kestis üldjuhul kuni 18. sajandini, paiknevad sageli ümbritsevast maastikust kõrgematel küngastel (ja seda eelkõige Lõuna-Eestis). Rõngu kirikut on esmamainitud 14. sajandil.</span>


source: A
code: 4278
name: Rõngu mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Von Manteufelite perekonnakalmistu üldpiirjooned on maastikuliselt hästi loetavad. Tegemist on ümbritsevast piirkonnast reljeefselt erituva alaga. Välispiirded ja maapealsed ehitised kalmistul käesolevala ajal puuduvad. Säilinud on maa-aluse hauakambri sissekäigu metallpiirde aluskivid ja paljastunud on osa varisenud maa-aluse hauakambri võlvitisest. Kalmistu piirjooned on tähistatud kividega.Endisest mõisasüdamest toob kalmistuni tammealle ja hauakohalt avaneb piki metsasihti vaade Lossimäele.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Von Manteufeli perekonnakalmistu asub Rõngu asula loodeserval, rahvapärimusest tuntud „Krahvimäe“ serval, endisest mõisast 0,5 km kagus, kunagise metsapargi alal. Metsapargi ja kalmistu vahel on  allee.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on von Manteufeli perekonnale kuuluva kalmistuga, mis on rajatud 19.sajandil. Kalmistut rüüstati 1919.a. Hauakambrit ümbritses rauast aed, mis tänaseks päevaks on hävinenud.</span>


source: A
code: 4279
name: Aleksander Lätte (1860-1948) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 602
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplats on ümbritsetud metallist piirdeaiaga, millel on kahepoolne värav. Piirde metallvarbade tippe kaunistavad malmist ristlillikud. Hauatähis on lihvitud kivist, selle ülemine serv on kumer. Kivil on järgmine tekst: EESTI NSV RAHVAKUNSTNIK/ HELILOOJA/ ALEKSANDER LÄTE/ 12. JAAN. 1860 – 8. SEPT. 1948</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub surnuaia lõunapoolses veerandis peateest idas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>A. Läte (1860 – 1948) on töötanud Puhja ja Nõo kihelkonnakoolides õpetajana, olnud organist ja köster. Ta on organiseerinud orkestreid, mees- ja segakoore, teinud koostööd R. Tobiasega ning tegelenud ka muusikateoreetiliste probleemidega. Tema asutatud sümfooniaorkester kutsuti kokku Eesti Üliõpilaste Seltsi juurde. 
Kriitikuna töötas Aleksander Läte 20. sajandi alguses ajalehe "Postimees" juures. Oma retsensioonidega pani ta aluse eesti professionaalsele muusikakriitikale.
Läte soololaulud, sümfooniline avamäng ja keelpillikvartett on esimesi teoseid eesti rahvusliku heliloomingu vastavas zanris.
A. Läte loomingust on trükitud umbes 150 koorilaulu; 15 soololaulu; kaks kantaati "Rändaja ja tähed" (1902);"Millal?" (1899). Teoreetilistest töödest on A. Lätel ilmunud trükist "Kunstilaulust ja Solfeggio", milles ta käsitles hääleseade ja noodist laulmise probleeme.
A. Läte on jätnud oma mitmekülgse tegevusega sügavaid jälgi eesti muusikakultuuri ajalukku. Hea organisaatori, orkestri- ja kooridirigendina, muusikaõpetaja ja -kriitikuna on ta andnud palju rahvusliku muusikakultuuri arendamisele. Heliloojana on tal suuremad saavutused koorilaulu ja soololaulu alal .Tänapäeval on enamesitatav  laul "Kuldrannake"
(Allikas: Anu-Mai Lillo referaat http://www.tdl.ee/~anumai/konspektid/lete.html)</span>


source: A
code: 4280
name: Tilga kihelkonnakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 52-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Suur väljaehitatud katusekorrusega ühekordne punasest tellisest krohvimata hoone. Kaetud poolkelpkatusega. Algselt oli väljaehitatud ainult katusekorruse otsad korteriteks keskosas. Sümmeetrilise põhiplaaniga, sissepääsuga keskelt.  Hoones praegu  korterid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Rõngust 2,5 km kaugusel Rõngu-Elva maantee Tilga autobussipeatuse juures.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ehitatud 19.s. viimasel veerandil kihelkonnakooli hooneks.</span>


source: A
code: 4281
name: Sikamäe (Tõnise) kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu paikneb Tilga ja Kirepi  külade vahel, põldudega ümbritsetud, maastikuliselt kõrgemal alal. Kalmistu välispiire on maakividest, enamasti sideaineta laotud ebakorrapärane kuhjatis, mille kõrgus on 0,4-0,8 m. Kalmistu lääneosas asuv värav koosneb kahest väravapostist ja väravakaarest. Väravapostid on laotud maakividest savitellistest nurkadega, väravapostide ja -kaare sisepind on krohvitud ja värvitud heledaks, väravapostide tipus paiknevad sepisristid. Väravaavas asub kahepoolega sepisvärav. Ühe väravaposti allosas on maakivisse raiututud daatum 1907. Kalmistut läbib ida-läänesuunaline tee, mille ääres on hauad. Maastikuliselt on kalmistu ala vahelduva reljeefiga, kusjuures põhjaosa langeb väga järsult ja selles piirkonnas on matuseid vähem. 2014 .a rajatud välikantsel asub kalmistu edelaosas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tegemist on endise Rõngu Issanda Taevaminemise  õigeusu koguduse kalmistuga. Kogudus asutati 1848.aasta. Kogudusel oli lisaks Tilga kirikuaiale veel kaks surnuaeda, üks Rõngu luteriusu kalmistu kõrval ja teine Sikamäel. Pärast koguduse likvideerimist 1952.aastal oli kalmistu pikka aega hooldamata. 2000.aastate alguses hakati kohaliku kogukonna eestvedamisel kalmistut korrastama. Väravaehitis restaureeriti 2013. aastal. 2014.aastal rajati kalmistule välikantsel.</span>


source: A
code: 4282
name: Kõrveküla külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 592
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Viilkatusega madalal maakivivundamendil  puumaja. Hoone on vooderdatud laudisega, hoone tagaküljel säilinu laia lauaga laudis. Esifassaadi keskel lihtne uks.  Aknaid ja aknajaotust on hiljem muudetud. Tagakülje keskel väike, tõstetud katusega väljaehitis.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Liivimaa kindralkuberner George Brown andis 18. aprillil 1765. aastal välja koolipatendi, mille alusel tehti vähemalt viie adramaa suurustele mõisatele kohustuseks asutada koolid lastele, kellel puudusid kodus õppimise võimalused. Mõisnikele, kes kooli ei asutanud, oli ettenähtud trahv kümme taalrit kirikukassasse. Aastail 1766-1767 asutati Tartumaal koolid kõikides suuremates mõisakogukondades, sealhulgas ka Raadi mõisas Kõrvekülas. Niisiis võib Kõrveküla kooli vanust arvestada alates 1766. aastast. 
1860. aastal on ehitatud vana koolimaja, mida tunneme ka Miina Härma sünnikoduna.</span>


source: A
code: 4283
name: Lähte kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Lähte kalmistu on säilinud väga autentsena, valdavalt 19. sajandist pärinevate hauaplatsidega. Kalmistule viib pärnaallee ning sissepääsuks on tellistest laotud postidega raudvärav. Surnuaia keskel olnud kabelist on säilinud vaid vundament.  Kuna kalmistu ei ole enam aktiivses kasutuses, on seal ajaga hakanud kasvama palju puid kogu matmisala ulatuses.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Lähte alevikus, ligipääsuga Tartu-Jõgeva-Aravete teelt itta, mööda Palalinna tänavat.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lähte kalmistu rajati 1860. aastal. Aastal 1864 ehitati selle juurde väike puukirik (Kõigi Pühakute kirik) ja 1865. aastal hakkas tööle kirikukool. Kirikus lõppesid jumalateenistused 1970. aastate algul ning lagunema hakanud kirik lammutati. Viimased matused olid Lähte kalmistul 1980. aastate lõpus. Kalmistu kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule. Lähte surnuaial asub Eesti Vabadussõja kangelase Mihkel Areni (1901-1919) haud.</span>


source: A
code: 4284
name: Saadjärve mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisakalmistu on algselt olnud ümbritsetud kõrge klassitsistliku tellisepiirdega ning sellel oli uhke väravehitis, mis on tänaseks hävinud. Tegemist von Koskullide perekonnakalmistuga, kus on säilinud ühe hauamonumendi fragmendid.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Täpne kalmistu rajamisaeg pole teada, eeldatavasti jääb selle rajamisaeg 19. sajandisse.</span>


source: A
code: 4285
name: Vedu mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mõisakalmistust on tänaseks päevaks säilinud üks hauasamba alus ning mõned väravapostid, kalmistu on suures osas hävinud.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed teated Vedu mõisast pärinevad 15. sajandi lõpust. Teada ei ole, mis ajal võeti kasutusel mõisasüdamest veidi eemal asuv mõisnike matmispaik.</span>


source: A
code: 4286
name: Väägvere külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 593
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Klassitsistlik ühekorruseline ristlaudisega puithoone. Kaetud viilkatusega. Sissepääsu ees viilkatusega tuulekoda. Säilinud ilus klassitsistlik reljeefsete tahveldistega uks. Aknad laias raamistuses kuueruudulise jaotusega. Hoone tagaküljele on hiljem rajatud abiruumide väljaehitused.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Liivimaa kindralkuberner George Brown andis 18.aprillil 1765.aastal välja koolipatendi, mille alusel tehti vähemalt viie adramaa suurustele mõisatele kohustuseks asutada koolid lastele, kellel puudusid kodus õppimise võimalused. Mõisnikele, kes kooli ei asutanud, oli ettenähtud trahv kümme taalrit kirikukassasse. 
Väägvere külakool on ehitatud 19. sajandi esimesel poolel. 
Juba vanast ajast on tuntud siinse külakooli õpetajate ning kohaliku rahva muusikalembus. Nii tegutseb juba 1839. aastal kokku tulnud Väägvere pasunakoor väikeste vaheaegadega tänaseni. 1846. aastal asus Väägvere külakoolis tööle Lohkva Taavet - David Wirkhaus (1800-1872), kes õppetöö kõrvalt juhatas ka orkestri tegevust.
(http://www.visittartu.com/10849 )</span>


source: A
code: 4287
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 580
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas graniidist. Tekst: „Suures/ Isamaasõjas/ langenud/ Nõukogude armee võitlejatele ja fašismiohvritele .” Hauaplatsi suurus umbes 802. Äksi vennashaud on tähistatud graniidist monumentaalgrupiga. Paremal graniidist sõduri pea. Mõõtmetega 220x130x120cm. Grupi keskel pink. Mõõtmetega 170x20/ 25x24cm. Vasakul graniidist sammas millel väljaraiutud aastaarvud 1941-1945 ja langenute nimed. Tähekõrgus 3.5cm.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Äksi kalmistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1977. a. Autor Juhan Paberit.</span>


source: A
code: 4288
name: Äksi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Äksi kalmistu on tüüpiline alevikalmistu, seda piirab madal maakiviaed, sissepääsuosa on lahendatud kaasaegsete kivimaterjalidega. Hauaplatsid on piiratud madalate kivipiiretega, kõrgemaid hauapiirdeid ei esine. Kalmistu piires asub ka kabelihoone, mis lihtne krohvitud ja viilkatusega hoone, kabeli avatäited on kaetud puidust luukidega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Äksi kalmistu asub Tartu vallas, Äksi alevikus ning jääb Äksi kirikust itta, paiknedes Saadjärve vahetus läheduses.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistul paikneb II maailmasõjas hukkunute ühishaud, millel asub 1977. aastal paigutatud graniitskulptuur (autor Juhan Paberit)</span>


source: A
code: 4289
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 578
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Dolomiidist kaheastmelisel treppalusel mälestussammas. Mõõtmed: treppalus: I aste 210x125x20cm, II aste 165x80x32cm. Mälestussammas: s. Kõrgu 180cm, v. Kõrgus 170cm, laius 106cm, paksus 45cm. Mälestussamba servades 13cm väljaraiutud rant. Samba ülaosas väljaraiutud viisnurk(25x30cm). Kahel pool aastaarvud 1941 1945. Sambal tekst: „Suures/ Isamaasõjas/ langenud/ Nõukogude armee/ võitlejaile/ бойцам/ советской армии/ павшим в великой/ отечественной войне .” Mälestussamba ees roosast graniidist 4 tahvlit langenute nimedega. Mõõtmed(laius, kõrgus, paksus): 46x69x7cm, tähe kõrgus 4,5.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas püstitatud 1961.a.</span>


source: A
code: 4290
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 568
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Treppalusel seisab aheneval postamendil obeliskikujuline mälestussammas. Mõõtmed: Treppalus: I 72x125x13cm, postament(kõrgus, laius, paksus): 50x75/72x47/43cm, obelisk(kõrgus, laius, paksus): 65x61/50x37/33cm. Obelisk on punasest graniidist, tekst on väljaraiutud, poleeritud. Esiküljel tekst:” Suured/ Isamaasõjas/langenud/ Nõukogude/ armee/ võitlejatele/ 1941-1945 .” Tagaküljel:” бойцам/ советской/ армии/ в великой/ отечественной/ войне/ 1941-1945 .” Hauaplats: 9.5x11.5m.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>1952.a. püstitati Koosa vennashauale graniidist mälestussammas.</span>


source: A
code: 4291
name: Vara kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistut on piiranud maakividest müüritis, mis on tugevasti lagunenud. Kalmistu sissepääsuosas puuduvad väravad. Kalmistul on säilinud ajaloolisi hauatähiseid ning kalmistu on kasutuses ja hooldatud. Kalmistu koosseisu kuulub ka mälestussammas Vabadussõjas langenutele ning II maailmasõja punaväelastele püstitatud monument.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on rajatud peale Katariina II ukaasi kirikuaedadesse matmise keelustamise kohta 18. sajandi lõpus.</span>


source: A
code: 4292
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 579
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Betoonist valatud alusel seisab postamendil risttahuka kujuline mälestussammas. Mälestussammas on punasest graniidist, esikülg lihvitud. Mõõtmed: alus(kõrgus, laius, paksus):35x200x150cm, postament(kõrgus, laius, paksus): 30x125x 56cm, sammas: s.kõrgus167cm, v. kõrgus 153cm, laius 78cm, paksus 28cm. Ülaosas keskel sisseraiutud viisnurk( 20x25cm). Esiküljel tekst:” Suures/ Isamaasõjas/langenud/ Nõukogude armee/ võitlejatele/ Бойцам/ советской армии/ павшим в великой/ отечественной/ войне/ 1941-1945 .”</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Mälestussammas on püstitatud 1952.a.</span>


source: A
code: 4293
name: Välgi kirikuaed
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kirikuaias paiknevad neohistoritsistlik kirik ja matmisala. Kiriku kirdenurga juures on kirikut ja kalmistut ümbritseva maakividest aia sees põletatud savitellistest värav. Väravaehitise moodustab külgedelt postidega piiratud kaaraavaga põletatud savitellistest viilusein, milles asub kahe poolega lihtne püstlattidest puitvärav. Väravapostid lõpevad terasplekiga kaetud püramiidkatusega, mille tipus on rist. Ka väravaviil on pealt kaetud terasplekiga.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartumaal, Välgi külas, kõrgel künkal looduse keskel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>EAÕK Välgi Püha Neeva Aleksandri kirik on ehitatud 1884. aastal. Tõenäoliselt samal ajal rajati ka kalmistu ning ehitati kirkut ja kalmistut ümbritsev maakividest aed koos tellistest väravaga. 2017. aastal restaureeriti kirikuaia väravaehitis.</span>


source: A
code: 4294
name: Ahunapalu kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ahunapalu kalmistu väraval on säilinud kaks graniidist posti ja sepisvärav, kalmistut ümbritseb kaasaegne võrkaed. Haudade asetus kalmistul on kohati ebakorrapärane. Kalmistu on väga hästi hooldatud, ja kalmistul on säilinud mitmeid 19. sajandist pärit hauatähiseid. Kalmistul asuvad looduskaitsealused Eesti kõige vanemad ja suuremad kadakad.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ahunapalu kalmistu asub kunagisest Ahunapalu koolimajast kagus.</span>


source: A
code: 4295
name: Võnnu uus kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võnnu uut kalmistut piirab madal maakividest piirdemüür, mis on halvas seisukorras ning osaliselt hävinud. Sissepääsuosas asub punastest tellistest neljast, kandilise põhiplaaniga, sambast väravehitis. Sambad on kaetud plekk-kattega. Kalmistul asub mitmeid erinevaid hauatähiseid-sambaid, riste ning ka üks plekkpärg.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võnnu uus kalmistu on kasutusel alates 20. sajandist.</span>


source: A
code: 4296
name: Kurista mõisa kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistualal on olnud kabel, mis on piiratud kiviaiaga. Säilinud on kivimüüritise ning hauatähise fragmente.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on pärit 19. sajandi I poolest.</span>


source: A
code: 4297
name: Lääniste kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tegemist on õigeusu või vanausuliste kalmistuga, kus on säilinud kolm hauatähist - malmrist, raudrist ja graniidist hauakivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Lääniste kalmistu asub Lääniste linnamäe alal, mis on dateeritud 5-11. sajandisse. Kalmistu on rajatud eeldatavasti 19. sajandil ning viimane matus toimus 1938. aastal.</span>


source: A
code: 4298
name: Sooro külakooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 64-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Väiksem ühekorruseline rõhtpalkseintega puithoone. Hoonel on maakividest sideaineta laotud vundament. Kaetud poolkelpkatusega. 2 sissepääsu - neist ühe ees kinnine viilkatusega veranda. Ühest pääses klassiruumidesse, teisest köögi kaudu eluruumidesse. Klassiruume on 2, eluruume 3 ja 1 köök. Üldpinda ca 250m2</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>On teada, et Võnnu kihelkonna lapsed said endale aabitsad 1688.a.  Külakool asutati Võnnus arvatavasti 1736.a.  1874.a ehitati kooli jaoks uus hoone, milles õppetöö kestis 1951.aastani. Selles koolimajas  õppis (1892-1895) ka tulevane luuletaja Gustav Suits.</span>


source: A
code: 4299
name: Kilgimäe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistuala on võsastunud ning säilinud on vaid üksikud hauatähised.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu on õnnistatud 1930. aastal ning hiljem, nõukogude perioodil maeti kalmistule Kastre vanadekodu elanikke. Käesoleval ajal ei ole kalmistu enam kasutuses.</span>


source: A
code: 4300
name: Võnnu vana kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>1773.a. õnnistatud Võnnu vana kalmistu dominandiks on Kurista mõisahärra G. de Villebois kabel, mis paikneb kalmistu keskteljel, teedevõrgustiku keskmes. Kalmistul on palju ajaloolisi valdvalt 19. sajandist pärinevaid hauatähiseid, sealhulgas malmriste, malmist hauaplatside piirdeaedu ja iseloomulikke marmorriste ja 19. sajandist pärinev arhailine poolkelpkatusega matusekabel. Teiste hulgas on siin Gustav Suitsu vanemate hauaplats. Siia kalmistule on maetud ka Võnnu koguduse õpetaja Eduard Philipp Körber (1770-1850).</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võnnu surnuaed õnnistati 1773. a.</span>


source: A
code: 4301
name: Võnnu kirikuaed
type: ehitismälestis
alt_id: Arhe. 115-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Võnnu Jakobi kiriku ehitamist alustati ilmselt 13. sajandil, viimased suuremad ümberehitustööd toimusid 19. sajandi lõpus. Kõrgem ala kiriku ümber on keskaegset kirikut ümbritsev kalmistu. 
Kirikuaed ei ole tänapäeval enam kiviaiaga ümbritsetud, kuid osa endise kiviaia asukohast on veel aimatav. Kirikuaeda püstitati 1934. aastal Vabadussõja mälestusmärk, mis taasavati samas kohas 1990. aastal .</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Võnnu Jakobi kirik on ehitatud 1232 -1236. Samal perioodil on kujunenud ka kirikuaed. Keskajal oli kirikuaed kasutuses kalmistuna, kuid 1772.a. kirjutas Katariina II alla ukaasile, mis keelas kirikutesse ja kirikuaedadesse matmise. Seejärel rajati ca 1 km kaugusele uus (nüüd tuntud kui Võnnu vana) kalmistu. Nagu on selgunud mitmel pool mujal (näiteks, Palamusel), võivad keskaegne kirikuaed ja kalmistu olla olnud suuremad kui ala, mis tänapäeval kirikuaiana teada on. 
Kirikuaed on olnud ümbritsetud kiviaiaga, mille asukoht on tänapäeval vaid aimatav. 
1934. aastal püstitati kirikuaeda Vabadussõja mälestussammas, mis 1945. aastal lõhuti ja 1990. aastal taas üles seati.</span>


source: A
code: 4302
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 936
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hauaplats suurusega 5.2x4.7m on kaetud valatud plaatidega. Platsi keskel asuvat mälestussammast ümbritseb lilleklump. Platsi keskel asuvat mälestussammas toetub kaheastmelisele valatud alusele. Samba mõõtmed(kõrgus, laius, paksus): 143x70x24cm. Samba esiküljel ülal sisseraiutud viisnurga kontuurid, sellest allapoole jääb sisseraiutud tähtedega tekst:” Igavene au kangelastele/ kes on langenud/ meie kodumaa vabaduse/ ja sõltumatuse eest/ Suures Isamaasõjas/1941-1945 .”</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Ühishaud asub Võnnu vanal kalmistul värava kõrval.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 1944. aastal Võnnus ja selle ümbruses peetud lahingutes hukkunud nõukogude armee sõdurid. 24. ja 25. detsembril 1969. aastal maeti ühishauda 15 hukkunut Hammastest. Mälestussammas on püstitatud u 1969. aastal (mitte varem).</span>


source: A
code: 4303
name: II maailmasõjas hukkunute ühishaud
type: ajaloomälestis
alt_id: 930
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühishaual paiknev dolomiidist risttahukakujuline mälestussammas asetseb betoonist valatud alusel. Aluse mõõdud on: kõrgus 32 cm; laius 165 cm; paksus 80 cm. Samba kõrgus on 180/170 cm, laius 106 cm ja paksus 45 cm. Samba keskele on raiutud süvend, mille ülaosas asub viisnurk, millest kahel pool numbrid 1941 ja 1945. Süvendi keskosas asub eesti ja vene keeles tekst "Suures Isamaasõjas langenud Nõukogude armee võitlejaile". Mälestise juurde viiv tee on kaetud betoonplaatidega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu maakonnas, Külitsel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Ühishauda on maetud 196 Nõukogude armee poolel võidelnut, kes hukkusid 1944. aastal Tartu ümbruses. 1969. aastal püstitati hauale mälestussammas.</span>


source: A
code: 4304
name: Maja, kus elas Jaan Tõnisson
type: ajaloomälestis
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Ühekordne palkseintega hoone on pealt krohvitud pritskrohviga. Hoone esifassaadile on paigaldatud dateeringuga mälestusplaat.Hoone katust liigendab põhimahu ja juurdeehituse erinevate suundadega viilkatused. Katused on kaetud valtsitud tsinkplekk-kattega, sarikaotsad on profileeritud. Põhjapoolse hooneosa katusel on ärkel, mis on kaetud eterniitkattega. Hoonel on säilinud algupärased aknad. Uksed pärinevad nõukogude perioodist.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone ristkülikukujuline põhimaht on ehitatud 1907.aastal. Krundiplaani nr 4a ja 11 B suuruses 486 ruutu valmistas 1911.aastal maamõõtja L. Jakobsen. Alates 1912. aastast kuulus J. Tõnissoni abikaasale Hildegard Tõnissonile. Hoone on ehitatud osade kaupa. Olemasolevale põhimahu põhjaküljele liideti ristkülikukujuline juurdeehitus 1912.aastal ning hoone kirdepoolne juurdeehitus ehitati 1913.aastal. Lääneküljel olnud rõdu ehitati toaks ja paraadesik on tehtud köetavaks. Jaan Tõnisson oli üks Eesti poliitilise rahvusliku ideoloogia loojaid ja selle mõõduka suuna juht. 1919-1920 oli ta Eesti Vabariigi peaminister, järgnevalt oli Tõnisson I–V Riigikogu liige; 1923–1925 ja 1932–1933 Riigikogu esimees, 1927–1928 ja 1933 riigivanem ning 1931–1932 välisminister ning 1935–1939 oli ta Tartu Ülikoolis ühistegevuse professor.</span>


source: A
code: 4305
name: Puitelamu 1907-1914, kus aastail 1912-1927 elas August Kitzberg
type: Elamu
alt_id: 147
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kahekorruselise hoone esifassaadil on kaks eenduvat külgrisaliiti, mille lõpetavad kaarfrontoonid. Frotoonidel on kaaraknad. Fassaadi keskel on kolmnurkviiluga katuseuuk. Hoone seinad on kaetud rõhtse paigutusega profileeritud laudisega. Hoone keskosa I ja II korruse akende vahelised pinnad on kaetud püstlaudisega. Laiade nurgaliseenide servades ja ülaosas on soonekesed. Välisust ja aknaid ümbritsevad algsed piirded, akende kohal on puitkarniisid. Algupärastena on säilinud veranda ja pööningu aknad, ülejäänud aknad on uuendatud. Hoone peauks on säilinud algupärasena. Ukse ülaosas on valgmikaken, ukslehe ülemine osa on samuti klaasidega, alumine osa on kaunistatud profileeritud tahveldisega. 
Interjööris on säilinud algupärane puutrepp treitud balustritega ja kahetiivaline klaasruutudega tahveluks.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Hoone on ehtatud aastatel 1907-1914.</span>


source: A
code: 4306
name: Barclay de Tolly mälestussammas
type: Mälestussammas
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestussammas kujutab feldmarssal Barclay de Tolly rinnakuju graniitsambal koos tol ajal kasutusel olnud relvade koopiatega. 
 All alusel metallplaadil venekeelne tekst.
(allikas http://www.tartu.ee)</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Napoleoni sõdades kuulsuse saavutanud kindralfeldmarssal M. A. Barclay de Tolly pronksmonumendi kavandas vene kunstnik I. Demut - Malinovski 1846.a. Monumendi arhitektuurne osa pärineb A. Stsedrinilt. Raha ausamba rajamiseks kogusid kindrali alluvuses teeninud ohvitserid. Monument avati 1849. a. Plats oli algselt sillutatud munakividega, kuid hiljem kujundati see ümber haljastatud skvääriks.

Michael Andreas (Mihhail Bogdanovits) Barclay de Tolly (1761 – 1818) oli Vene väejuht, kindralfeldmarssal. Ta põlvnes &#154;oti päritoluga balti aadli perekonnast. Paistis silma vapruse ja andekusega Vene-Türgi sõjas (1787 – 91), Vene – Rootsi sõdades (1788 – 90 ja 1808 – 09) ning Prantsusmaa vastastes koalitsioonisõdades (1805 – 07). On maetud perekonna hauakambrisse Jõgevestesse. (ENE, 1.kd. Tln., 1985</span>


source: A
code: 4307
name: Maja, kus aastail 1931-1966 elas Anton Starkopf
type: ajaloomälestis
alt_id: 830
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Hoone on funktsionalistlikus stiilis ateljee-elamu, mis kuulub Tartu esimeste funktsionalistlike elamute hulka. Tunnustena on säilinud algne maht (1959. aastal ehitati rõdu kinniseks) koos massiivse kivimüüriga ja detaililahendus (sh   astmikportaal ja selle kohal olev omaniku modelleeritud reljeef).</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartus, J. Hurda tänava ääres.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maja on ehitatud aastatel 1929-1931 Eesti skulptorite paremikku kuuluva skulptor Anton Starkopfi (1889-1966) ateljee-elamuks. Hoone arhitekt oli Arnold Matteus.</span>


source: A
code: 4308
name: Anton Starkopfi (1889-1966) haud
type: ajaloomälestis
alt_id: 839
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Anton Starkopfi hauda tähistab tema enda 1962. aastal valmistatud kõrgetasemeline graniitskulptuur "Kalevipoeg ja Saarepiiga", mis kujutab embava mehe ja naise figuure. Skulptuuri kõrgus on 137,5 cm, laius 90/114 cm ja paksus 50,5 cm. Skulptuur on asetatud graniidist postamendile, mille laius on 90 cm ja kõrgus 15 cm. Postamendi ees asub graniidist mälestustahvel tekstiga: "Anton Starkopf 1889-1966"</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartus, Anton Starkopfi koduaias, aia tagumises osas keskel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Anton Starkopf (1889-1966) oli eesti skulptor. Ta sündis Harjumaal, Kärneri talus talupoja-ehitusmestri perekonnas. Anton Starkopf õppis Tallinnas raamatupidamist ja Peterburi kõrgemail kaubandus-tööstuskursustel. 1911-1912 õppis ta Münchenis joonistamist ning 1912. aastal jätkas skulptuuriõpinguid Pariisis. 1918. aastal pöördus Starkopf tagasi Eestisse ning 1919. aastal osales Tartus kunstikooli Pallas rajamisel. Aastatel 1919-1940 töötas ta kunstikoolis skulptuuriateljee juhatajana, hiljem ka kooli direktorina. 1944–1950 oli Starkopf skulptuuriõppejõud Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ja aastatel 1945–1948 ka selle direktor. 1950. aastal siirdus ta Moskvasse, kus töötas S. Merkulovi ateljees kiviraidurina ning 1954. aastast pärast Tartusse naasmist vabakutselisena. 1930. aastal oli valminud Starkopfil Arnold Matteuse kavandatud suure valgusküllase ateljeega eramu Tähtveres. Seal töötas meister elu lõpuni ning pärast tema surma asus ateljeeruumides tema majamuuseum. Anton Starkopf maeti koduaeda õunapuude alla. Starkopfi loomingusse kuulub ekspressionistlikke joonistusi ja portreid, dünaamilisi pronksfiguurre, monumente ja hauasambaid ning mitmeid kompositsioone.</span>


source: A
code: 4309
name: Forseliuse seminari mälestuskivi
type: ajaloomälestis
alt_id: 159
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Mälestuskiviks on 6,5 tonnine Emajõe põhjast leitud graniitrahn, mille keskel ristkülikukujulises süvendis on tekst: “SIIN ASUS EESTI ESIMENE ÕPETAJATE-SEMINAR MILLE RAJAS B. G. FORSELIUS AASTAL 1684”. Mälestuskivi paigutati oma kohale 1936. aastal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Maarahva lugema õpetamist nõudis luteri kirik, et talupojad piibli iseseisva lugemise teel jõuaksid kristliku eetika mõistmise ja järgimiseni. Jõuti õigele otsusele: rahva lugema õpeta­mine õnnestub kõige paremini oskajate inimeste abiga. Nende väljaõpetamist alustati 1684. a Tartu lähedal Papimõisas (hilisema nimega Piiskopimõis, nüüd Forseliuse park Tähe tänaval) ja jätkati Tartus. Õppeasutuse hingeks sai Wittenbergi ülikooli kasvandik, Harju-Madiselt pärit Bengt Gottfried Forselius (1660–1688), kelle tegevust peetakse erakordseks. Ta viis ellu   kutseliste koolmeistrite koolituse mõtte, mida ei olnud varem tehtud Rootsis ega kusagil mujal Euroopas. Ühe aasta jooksul õpetas ta koolmeistrikandidaadid lugema ja proovis nende pedagoogivõimeid. Teisel aastal jätkas ta sobivate noormeestega õppetööd ja kutseoskuse harjutamist, arvestades sealjuures õpetamise ja kasvatamise eakohasust. Lugema õpetamise põhjapanevaks meetodiks senise veerimise asemel sai hääliku­meetod. B. G. Forselius koostas uue aabitsa, milles rakendas uuendatud kirjaviisi. Seminaris sai hariduse umbes 160 poissi, kellest üksteist asus juba 1686. a. koolmeistrina tööle Kambjas, Kolga-Jaanis, Laiusel, Nõos, Otepääl, Pilistveres, Puhjas, Põltsamaal, Rõngus, Sangastes, Tartus (Maarja koguduse juures). 1688. a oli Eestis juba 50 kooli üle Eesti, edaspidi kasvas koolide arv peamiselt koolmeistrite seminari kasvandike poolt väljaõpetatud võimekate õpilaste arvel. Kuigi kooliajalugu tunneb koolitamist 12.–13. sajandist alates, tuleb eesti rahvakooli algusaastaks lugeda 1686. aastat, sest siis hakati teadlikult riikliku poliitika tulemusena kooliharidust andma ka lihtrahvale.
... 19. sajandil oli eestlaste kirjaoskus Lääne-Euroopa rahvastega võrdsel tasemel, seeläbi sai võimalikuks ärkamisaeg, seltsielu, valdade omavalitsused, laulupidude traditsioon, kodanikuühiskonna areng ...
(Forseliuse  Seltsi kodulehekülg, http://www.forselius.ee/?Ajaloost_%2F_History)</span>


source: A
code: 4310
name: Tartu Rahumäe kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu keskosas paikneb 1996. aastal ehitatud leinamaja-krematooriumihoone (arhitekt Ott Ojamaa) ja urnimatuseplats (autor Sulev Nurme). Krematsiooniahi töötab maagaasil. Hoone sissepääsu markeerib betoonpostidel musta viimistlusega varjualune, mis ulatub osaliselt heleda saaliploki kohale. Kontoriruumid ja tehniline osa on lahendatud ühtses plokis.
Kalmistul paikneb puidust kontorihoone, mis on ehitatud 1910. aastal. Kalmistu idapoolses osas regulaarse teestikuga rajatud vanem osa. Krematooriumist lõunasse jääb urnimatuste plats. Kalmistu uuema, läänepoolse osa kujunduses on kasutatud ridamisi istutatud elupuuhekke, kus hauaplatsid jäävad elupuuhekkide vahele. Luunja valla territooriumil asuv uus laiendus jääb kalmistu idaküljele, ka see osa on lahendatud regulaarse planeeringuga, kus maa-ala on eraldatud ridamisi istutatud alleedega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tartu Rahumäe kalmistu asub linna piiril, Jaama tänava ääres, endisel Anne mõisa maal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Rajati 20. sajandi algul Peetri koguduse kalmistuna.</span>


source: A
code: 4311
name: Vene gümnaasiumi hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 8-k
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vene gümnaasiumi hoone projekteeriti algusest peale koolimajana. Hoone põhiplaan moodustab ebakorrapärase ristküliku. Maja peafassaad koos risaliidi ja seda lõpetava kolmnurkviiluga ning peasissepääs on pööratud kitsa kirikukrundi poolse vahekäigu suunas, mis eraldab koolimaja Uspenski koguduse krundist. Gümnaasiumihoone fassaadikujunduses on kasutatud historitsismiga segatud hilisklassitsismist pärinevaid detaile. Peafassaadi kujundus on klassitsistlikus stiilis: eenduv keskrisaliit, mille lõpetab kolmnurkviil ning selle külgedel proportsionaalsed hooneosad. Risaliidi külgedel paiknevad lamedad, kapiteeliosaga pilastrid. Hoone nurkadel asuvad kaksikpilastrid ning samasugused pilastrid asuvad kõikide akende vahel, ulatudes läbi kahe korruse. Horisontaalse liigenduse annavad risaliidile ja fassaadile profileeritud soklisimss, I korruse ja II korruse akende alune simss ning hammasfriisiga karniis. 1930. aastatel kolmanda korruse lisamisega säilitati varasema hoone karniis ja eenduv risaliidiosa, mille kolmnurkviil viidi üle III korruse kohale. III korrusele projekteeriti samuti akende vahelised pilastrid ja nurga kaksikpilastrid. Katuse all kulgeb lihtne profileeritud karniis.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Mälestis asub Tartu vanalinna linnamüüriesisel alal, Uspenski kogudusele kuulunud krundist eraldatud kinnistul.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Uspenski kiriku ulatuslikul maa-alal olid varasematel sajanditel asunud dominiiklaste klooster ja Maarja-Magdaleena kirik, mis hävisid pildirüüste käigus 16. sajandil. Krundil seisid varemed, kuni 1753. aastal ehitati sinna puust Uspenski kirik. Pärast selle põlemist 1775. aastal, ehitati 1783. aastal kivikirik. Koolihoone ehitati Uspenski apostliku õigeusu koguduse juurde asutatud Püha Isidori Vennaskonna 1913. aastal avatud kaheklassilise kooli tarvis. Selles koolis pidid emakeelset haridust saama Tartu venekeelsete kodanike lapsed. Kooli ehitamist alustati 1915. aastal. Hoone projekteerijaks peetakse tollast linnaarhitekti Arved Eichhorni. Maja õnnistati sisse 21. augustil 1916. Keldrikorrusega maja esimesel korrusel olid kooliruumid ja ülemisel korrusel õpetajate korterid. Eesti Vabariigi päevil, 1918. aastal, hakkas hoones tegutsema Vene Gümnaasium. Selleks ajaks 4-klassiliseks kasvanud vene algkool kolis Fortuuna 20 hoonesse. 1931. aastal koostas Arnold Matteus hoonele kolmanda korruse pealeehitamise projekti. Projekt viidi ellu osaliselt. Pärast II maailmasõda asus majas Tartu Tööstuskool. 1964. aastal kolis majja Tartu Pimedate Laste Internaatkool. 1969. aastast alates on hoone kasutuses pimedate laste õpilaskoduna.</span>


source: A
code: 4312
name: Rostovtsevi eraülikooli hoone
type: ajaloomälestis
alt_id: 829
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asümmeetrilise fassaadikompositsiooniga hoonel on fassaadide ja akende vertikaalsust rõhutatud. Kõrge soklikorrusega ehitis on liigendatud hooneosadega, millel on kõrge kaldega katused. 
Hoonel on tahutud maakividest sokkel. Soklikorruse akende ümber on keraamilistest tellistest raamistus. Näituse tänava poolselt küljelt on soklipinnad üle krohvitud. Hoone fassaadid on liigendatud eenduvate külgtiibadega, millel peal kõrged viilkatused. Näituse tänava NO-poolsel hooneosa fassaadinurkades on sakmeline liseenimotiiv ning fassaadi taanduva keskosa II korrusele on ehitatud varikatusega metallpiirdega rõdu. WN-poolse hooneosa nurki ilmestavad tornid, S-poolsel hoonetiival on mansardkatus. Hoone katusepinnad on kaetud keraamiliste katusekividega, torni katus ja mansardkatus on kaetud tsingitud plekk-kattega. Hoone fassaadipinnad on krohvitud, liigendatuse rõhutamiseks on kasutatud kahte erinevat krohvitooni.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Loodusteaduste ja meditsiini kallakuga Tartu Eraülikooli (1908 –18 nimetati Rostovtsevi Eraülikooliks) asutaja oli vene päritolu eesti kirurg ja haridustegelane, meditsiinidoktor ja professor Mihhail Rostovtsev, kes oli aastatel 1908 – 1913 ka selle ülikooli direktor.
M. Rostovtsev ostis krundi Tähtvere mõisa maadest 1908.a. Algselt oli krundil  1-korruseline puithoone. Hoone projekti autoriks oli insener V. Kessler. Hoones oli 2 auditooriumi (250-le ja 70-le inimesele), praktikaruum (24-le inimesele), raamatukogu, kantselei, vestibüül, koridor, trepikoda ja käimla. Poolkorrusel oli professorite tuba ja muuseum. Maja laiendati 1909. aastal V. Kessleri plaani järgi, ehitati II korrus, suurendati keldriosa ja alumisele korrusele ehitati juurde õuepoolne nurgaruum. Tehti trepp teisele korrusele, kuhu tuli juurde 5 ruumi ja koridor ning peale ümberehitust muutus maja põhiplaan ruudukujuliseks. 
1911. aastal alustas Rostovtsev uue 3-korruselise kliinikuhoone ehitust, keraamilistest tellistest fassaadidega hoone valmis 1912. Kliinik oli silmapaistvaim ehitis kogu tänaval. Eraülikooli tegevus lõppes 1919. aastal. Aastatel 1921-1922 oli hoone kasutuses Tartu Sõjaväe haiglana. 
Hoones on töötanud mitmeid koole, 1960-ndate algul paiknes seal Tartu 5. Keskkool, pärast seda kuni 1980-ndate alguseni vene kool. Maja seisis ka pikka aega tühjalt ja kannatas mitme tulekahju läbi, viimati 1992. aastal.
1988. aastast ülikooli bilansis olev hoone otsustati renoveerida õigusteaduskonna õppehooneks 1994. aastal. Remondi käigus hoone fassaadid soojustati ja krohviti. Käesoleval ajal on hoone Tartu Ülikooli Õigusteaduskonna kasutuses.</span>


source: A
code: 4313
name: Tartu Babtisti kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on piiratud puitlippaiaga. Peavärav on lihtsa kujuga, kolme betoonposti vahele on kinnitatud puidust väravad. Tartu Baptisti kalmistule matavad baptistid ja metodistid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Puiestee t. lõpus linna serval, Emajõe ürgoru veerul, endisel Raadi mõisa maal.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Enne Teist maailmasõda oli Tartus kolm baptisti kogudust: üks sai alguse 1901, teine 1906 ja kolmas 1911. Palvemaja ehitati 1906. aastal Margarita von Braschi aeda Aleksandri tänaval. Immaanueli koguduse palvemaja põles sõja ajal maha. 
1911 osade liikmete poolt moodustatud uue koguduse nimeks sai Tartu II Baptisti Kogudus. Töö edenes taas ja ruumid jäid kitsaks. Otsustati ehitada palvemaja. Krunt osteti Tähe tänavale. Uus palvela valmis 1931. aastal. Siis võeti kogudusele uus nimi: Tartu Kolgata Baptisti Kogudus. Peeteli kogudusel ei lubanud nõukogude võim pärast sõda enam rendiruume kasutada. Nii liitusid nende koguduste liikmed ainsasse allesjäänud baptisti palvelasse. 
Aastail 1992-2000 ehitati Tartu Salemi kirik (arhitekt Maarja Nummert), mis on uuemaid saakraalehitisi Tartus (aadressiga Kalevi 76), milles tegutseb Tartu Salemi Baptisti kogudus.</span>


source: A
code: 4314
name: Tartu Vana-Peetri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Regulaarse teestikuga planeeritud kalmistu Puiestee tänava poolsele küljele on rajatud neogooti stiilis kolmeosaline sepisväravatega tellistest väravaehitis. Väravaehitise kõrval paikneb algupäraste historitsistlike detailidega säilinud kabelivahi maja. Kalmistu keskosas, O-W teljel asuval peateel paikneb kabel. Ristkülikukujulise põhiplaaniga, katusetorniga ehitise portaal ja aknad on vormistatud teravkaarsetena. Kabeli seinad on lubikrohviga krohvitud, katus ja torn kaetud tsinkplekiga. 
Vana-Peetri kalmistul paiknevad järgmised ajaloomälestised:
1. Konrad Mägi (1878-1925) haud (reg nr 4364)
2. Ado Wabbe (1892-1961) haud (reg nr 4365)
Kalmistul on mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad. Kõrghaljastuses domineerivad valdavalt lehtpuud, vähesel määral leidub okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Kalmistu asub Puiestee ja Ujula t. ristumiskohas ürgoru nõlval, piirnedes jõe pool devoni paljandiga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peetri kogudus alustas tegevust 1869.a. Neogooti stiilis telliskirik asub Puiestee tänaval ja on ehitatud 1884.a. Kalmistu sisseõnnistamine toimus 11. oktoobril 1892. aastal.</span>


source: A
code: 4315
name: Tartu Uus-Peetri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Regulaarse teestikuga planeeritud kalmistu Puiestee tänava poolsele küljele on rajatud neogooti stiilis tellistest kolmeosaline sepisväravatega väravaehitis.  Kalmistu loodeküljel on metall-võrkaed, ülejäänud küljed on piiratud puitlipp-aiaga. Kõrghaljastuses domineerivad valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Puiestee ja Muru tänavate ristumiskohas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Peetri kogudus alustas tegevust 1869.a. Neogooti stiilis telliskirik asub Puiestee tänaval ja on ehitatud 1884.a. Samal ajal on kujunenud ka kalmistu.</span>


source: A
code: 4316
name: Tartu Uus-Jaani kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Asub Puiestee tänava ääres Emajõe ürgoru veerul. Kalmistu on laienenud Vana- Peetri kalmistu poole. Regulaarse teestikuga planeeritud kalmistul kasvavad põlispuud: erinevat liiki lehtpuud, okaspuudest elupuud ning elupuuhekid. Kalmistu on piiratud puitlippaiaga. Puiestee tänava poolsel küljel paikneb neogooti stiilis rajatud punastest tellistest, kolmeosaline sepisväravatega peavärav. Keskmise värava kohal, krohvipinnal on kiri " Selig sind die Todter, die in dem Herrn sterben "
Kalmistu keskosas, peatee lõpus paikneb neogooti stiilis kabel (arhitekt C. Bescht). Kabel on ehitatud tellistest, katusenurki ilmestavad tornikesed, algselt plekk-kattega katus on praegu kaetud eterniitplaatidega.
Kalmistu O-nurgas asetseb historitsistlikus stiilis punastest tellistest ehitatud valvurimaja.
Uus-Jaani kalmistul paiknevad järgmised ajaloomälestised:
1. I maailmasõjas hukkunute ühishaud (reg nr 4354)
2. Karl August Hermanni (1851-1909) haud (reg nr 4355)
3. Hugo Treffneri (1845-1912) haud (reg nr 4356)
4. Mihkel Veske (1843-1890) haud (reg nr 4357)
Kalmistul on ka aastatel 1914-1918 sõjategevuses hukkunud 30 saksa sõduri matmispaik. See on tähistatud paekivist müüriga, mille esiküljel on tekstiga nelinurkne graniidist mälestuskivi.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Esimesed matused Uus- Jaani kalmistule pärinevad aprillikuust 1890. Kalmistu õnnistati sisse septembris 1890. Matmisala suurus oli 6 vakamaad, sellest kolm aiaga piiratud. Seda nimetati " uus saksa koguduse surnuaed ". Suhteliselt hilise asutamisaja tõttu on Uue- Jaani kalmistule maetud vähem kultuuritegelasi kui Vana- Jaani kalmistule. Vana- Jaani kalmistu sai oma nime hulk aega hiljem, siis kui oli välja mõõdetud Uus- Jaani kalmistu.</span>


source: A
code: 4317
name: Tartu Vana-Jaani kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Vana- Jaani kalmistu on paljude Tartu kultuuritegelaste viimaseks puhkepaigaks. Praegu on see kasutusel park- kalmistuna. Vana- Jaani kalmistu sai oma nime hulk aastaid rajamisest hiljem, siis kui saksa kogudusele oli välja mõõdetud Uus- Jaani kalmistu maa. 
Tartu Vana-Jaani kalmistul paiknevad järgmised ajaloomälestised: 
1. Karl Ernst von Baeri (1792-1876) haud (reg nr 4358) 
2. Friedrich Robert Faehlmanni (1798-1850) haud (reg nr 4359) 
3. Friedrich Reinhold Kreutzwaldi (1803-1882) haud (reg nr 4360) 
4. Otto Wilhelm Masingu (1763-1832) haud (reg nr 4361) 
5. Johann Karl Simon Morgensterni (1770-1852) haud (reg nr 4362) 
6. Georg Friedrich Schlateri (1804-1870) haud (reg nr 4363)
Tartu Vana-Jaani kalmistul paiknevad järgmised arhitektuurimälestised: 
1. Tartu Raadi kalmistu Telleri kabel, 1794.a. (reg nr 7084)
2. Tartu Raadi kalmistu C.Arraku kabel, 1903.a. (reg nr 7085)
3. Tartu Raadi kalmistu Rauch-Seydlitzi kabel, 1895.a. (reg nr 7086)
Kalmistul on lisaks eespool nimetatud isikutele veel mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad hilisemast perioodist. Regulaarse teestikuga rajatud kalmistu kõrghaljastuses domineerivad põlispuudest valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Vana-Jaani kalmistu paikneb Raadi kalmistu loodeküljel, peasissepääsuga Surnuaia tänavalt.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Katariina II ukaasiga keelati matmine linnades ja külades kirikutesse ja neid ümbritsevatesse aedadesse, kalmistud tuli rajada väljaspool linna piire. 1. mail 1773 kogunes linna magistraat eesotsas linnapea Gadebuschiga linna taha Raadi mõisa lähedal asuvale Jaamamõisa põllule ja valis välja Narva mnt äärse paiga maarahva kalmistu vastas. Sinna rajati Jaani kiriku saksa ja eesti koguduse kalmistud ning vene kiriku kalmistu. Vana- Jaani kalmistu kuulus saksa kogudusele. Pidulik avamine toimus 5. novembril 1773 laste matustega. 1781.a. nõuti, et matuseplatsid oleksid tähistatud nelja postiga ja hauad musta tahvliga, millel maetu nimi märgitud valgega. Kalmistu süstemaatilise planeerimisega alustati 1780. aastail. Käsitööliste hauaplatsidel oli enamasti ka kabel. Kalmistu värav asus Narva tee poolsel küljel, edelaküljele ehitati 1794.a. raehärra J. F. Telleri kabel. Kalmistuvahi maja asus lõunaküljel. Omad matuseplatsid olid üliõpilaskorporatsioonidel, seda piirkonda kutsuti rahvasuus " Burschen- Friedhof". 1855.a. laiendati kalmistut Raadi mõisa põldude arvelt ja see saavutas oma põhilise suuruse. 19. sajandi keskel loobuti enamasti kinnistest hauakambritest ning eelistati lahtist platsikujundust. 19. sajandi II poolel ja 20. sajandi algul ääristati hauaplatse metallpiiretega. 20. sajandi algul oli kalmistu piiratud taraga. Selle uuemas osas asuvad Carl Kleini ja Rauch- Seidlitzi kabelid. Jaani saksa kogudus koosnes balti- sakslastest, kes enne II Maailmasõda lahkusid Eestist. Kalmistuvahi elamu kalmistu kaguosas põles 1944.aastal. 1950/53.a. lammutati värav ja mitmed kabelid. Paljud hauakivid veeti prügimäele või võeti teistkordselt kasutusele. Metallist piirdeid koguti vanametalliks. 1958.a. anti osa kalmistu maast kasutamiseks tehasele " Võit ". 1961. aastal anti Tartu Linna TSN TK otsusega erinevate koguduste kalmistutele ühine nimi - Raadi kalmistu. 1970/80. aastatel korrastati kalmistut ühiskondlikus korras. Kalmistu puhastati võsast ja risust ülikooli 350. juubeliks 1982. a.</span>


source: A
code: 4318
name: Tartu Peetri kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu kolmeosaline peavärav on ehitatud tellistest, krohvitud pindadega, ees sepistatud metallväravad. Kalmistu peatee äärde jääb kellatorniga leinakabel. 
Regulaarse teestikuga rajatud kalmistu kõrghaljastuses domineerivad põlispuudest valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid. Kalmistu peatee ääres asuvad kaks iidset kivist hauatähist, mis pole seotud olemasolevate haudadega.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Peetri kalmistu saab alguse Kalmistu tänava poolsest peaväravast ja kulgeb  Raadi kalmistu keskosa suunas.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Katariina II ukaasiga keelati matmine linnades ja külades kirikutes ja neid ümbritsevates aedades, kalmistud tuli rajada väljaspool linna piire. 1773.a. rajati Raadile Jaani kiriku saksa- ja eesti koguduste ning vene kiriku kalmistud. Eesti koguduse kalmistule maeti nii linna - kui ka maakoguduse liikmeid. 1841.a. valmis Jaani kiriku eesti kogudusele uus Maarja kirik Pepleri tänavale (hävis II Maailmasõjas). Maarja kirikusse kuulusid põhiliselt eesti maakoguduse liikmed. 1869.a. eraldus Jaani kirikust ka Peetri kogudus, kuhu kuulusid linnakodanikud. Kirik Puiestee tänavale valmis 1884.a. Raadi eesti koguduse kalmistu vanem osa anti Peetri kirikule ja hilisemad laiendused Maarja kirikule.</span>


source: A
code: 4319
name: Tartu Ülikooli kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Tartu Ülikooli kalmistul paikneb järgmine ajaloomälestis: Johannes Voldemar Veski (1873-1968) haud (reg nr 4366). Kalmistul on lisaks eespool nimetatule veel mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad. Regulaarse teestikuga rajatud kalmistu kõrghaljastuses domineerivad põlispuudest valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Maarja kalmistu paikneb Raadi kalmistu põhjanurgas, külgneb Kruusamäe tänavaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Tartu Ülikooli koguduse saksa pihtkond asutati 1847.aastal, eesti pihtkond 1921. aastal. Jumalateenistusteks kasutati 1860.aastal valminud ülikooli kirikut. Ka Tartu Ülikooli kalmistu rajamisaeg jääb 19. sajandi keskpaika.</span>


source: A
code: 4320
name: Tartu Uspenski kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Historitsistlikus stiilis on ehitatud punastest tellistest peavärav ja krohvitud seintega kabel, värav ja kabel paiknevad ühel teljel. Idamaises stiilis kabel -kellatorn jääb peaväravast mõned meetrid eemale lääne suunas. Pronksist Kristuse kuju kabel – kellatorni kõrval oleval haual valati 1930. aastatel G&H Lellepi vabrikus (autor Aleksander Kirschbaum). 
Kalmistu välisküljed on piiratud betoonpostide külge kinnitatud puitlippaiaga, idamaises stiilis kabel-kellatorni ees on säilinud osa algupärasest sepistatud metallaiast. 
Tartu Uspenski kalmistul paiknevad järgmised ajaloo- ja arhitektuurimälestised:
1. Ludvig Puusepa (1875-1942) haud (reg nr 4353)
2. Tartu Uspenski kalmistu kabel-kellatorn, 1899.a. (reg nr 7087)
Kalmistul on mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad. Regulaarse teestikuga rajatud kalmistu kõrghaljastuses domineerivad põlispuudest valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Tartu Uspenski kalmistu asub Kalmistu tänava ääres, Raadi kalmistu edelaküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Katariina II ukaasiga keelati kirikutesse ja -aedadesse matmine ära, kalmistud tuli rajada keskustest eemale. 1773. aastal rajati Raadile Jaani kiriku saksa- ja eesti koguduste kalmistu ning ka vene kiriku kalmistu.</span>


source: A
code: 4321
name: Tartu Maarja kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Regulaarse teestikuga rajatud kalmistu kõrghaljastuses domineerivad põlispuudest valdavalt lehtpuud, vähemal määral leidub okaspuid. Kalmistul asub nii kõrge sepispiirdega kui ka kaasaegsemaid madala betoonääristusega hauaplatse.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Maarja kalmistu paikneb Raadi kalmistu kesk- ja põhjaküljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Katariina II ukaasiga keelati matmine linnades ja külades kirikutes ja neid ümbritsevates aedades, kalmistud tuli rajada väljaspool linna piire. 1773.a. rajati Raadile Jaani kiriku saksa- ja eesti koguduste ning vene kiriku kalmistud. Eesti koguduse kalmistule maeti nii linna - kui ka maakoguduse liikmeid. 1841.a. valmis Jaani kiriku eesti kogudusele uus Maarja kirik Pepleri tänavale ( hävis II Maailmasõjas ). Maarja kirikusse kuulusid põhiliselt eesti maakoguduse liikmed. 1869.a. eraldus Jaani kirikust ka Peetri kogudus, kuhu kuulusid linnakodanikud. Kirik Puiestee tänavale valmis 1884.a. Raadi eesti koguduse kalmistu vanem osa anti Peetri kirikule ja hilisemad laiendused Maarja kirikule.
Tartu Maarja kalmistul paiknevad järgmised ajaloomälestised:
1. Matthias Johann Eiseni (1857-1934) haud  (reg nr 4329)
2. Anna Haava (1864-1957) haud (reg nr 4330)
3. Jakob Hurda (1839-1907) haud (reg nr 4331)
4. Miina Härma (1864-1941) haud (reg nr 4332)
5. Johann Voldemar Jannseni (1819-1890) haud (reg nr 4333)
6. Mihkel Kampmaa (1867-1943) haud (reg nr 4334)
7. Elmar Kitse (1913-1972) haud (reg nr 4335)
8. August Kitzbergi (1855-1927) haud (reg nr 4336)
9. Karl Menningu (1874-1941) haud (reg nr 4337)
10. Harri Moora (1900-1968) haud (reg nr 4338)
11. Hando Mugasto (1907-1937) haud (reg nr 4339)
12. Jakob Pärna (1843-1916) haud (reg nr 4340)
13. Ado Reinvaldi (1847-1922) haud (reg nr 4341)
14. Juhan Simmi (1885-1959) haud (reg nr 4342)
15. Karl Eduard Söödi (1862-1950) haud (reg nr 4343)
16. Peet Vallaku (1893-1959) haud (reg nr 4344)
17. August Weizenbergi (1837-1921) haud (reg nr 4345)
18. August Wiera (1853-1919) haud (reg nr 4346)
19. David Otto Wirkhausi (1837-1912) haud (reg nr 4347)
Kalmistul on lisaks eespool nimetatud isikutele veel mitmete kultuurilooliselt Eestile oluliste isikute hauad.</span>


source: A
code: 4322
name: Tartu Vana-Juudi kalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistule ei ole viimase poole sajandi jooksul maetud ning säilinud on üks heebreakeelse tekstiga kivi. Kalmistu on suures osas rohtunud.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Vana- Jaani kalmistu algse peasissepääsu lähedal Surnuaia tänava poolsel küljel.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Juudi kogudustele Eestis panid aluse Nikolai sõdurid, (kantonistid). Nad teenisid siin pärast seda, kui keiser oli andnud käsu värvata sõjaväeteenistusse ka juute. Kui Nikolai sõdureid oli Tartus juba niivõrd palju, et tekkis 10 perekonda, siis osteti Vana Testament. Usutalitusteks koguneti ühe liikme korterisse. Too liige täitis ka seidreti ülesandeid, olles lastele eespalvetaja ja algõpetuse andja. 1859. aastal rajati Raadi kalmistu kaguküljele kalmistu. Esimene juut, kes siia maeti, oli Kaunase kubermangust tulnud ja Tartu ümbruses tegutsenud külakaupmees Dov Ber br&#039; David Hakohen Wainrok. Nõnda siis pandi tol ajal alus Tartu kogudusele. Tegevus laienes alles pärast Aleksander II 1865. a. lubakirja. Juba varsti elas Tartus 30 juudi käsitööliste ja 10 Nikolai sõdurite peret. 1866 arvati juudi perekondi siin olevat 60. Aastal 1859 rajatud ja 1870 laiendatud kalmistul Tartu linnas polnud 1895. aastaks enam matmisruumi. Koguduse esindajad rabi Meier Kropman ja Elieser Ferkin kirjutasid linnavalitsusele uue kirja. Matmise otstarbeks saadi tasuta maad vene vanausuliste kalmistu kõrval. (Kopl Jokton „Juutide ajaloost Eestis“ Tartu 1992)
1970. aastatel oli arhitekt U. Tiirmaa teatel kalmistul alles veel kaks hauakivi. Praeguseks on säilinud üks hallist graniidist ümara ülaosaga hauakivi. Kalmistut matmiseks enam ei kasutata.
Vana Juudi kalmistu lähistel asus ka islamiusuliste kalmistu, kuid selle täpne asukoht ei ole teada.</span>


source: A
code: 4323
name: Tartu Sõjaväekalmistu
type: Kalmistu
description:
<strong>Kirjeldus: </strong><span>Kalmistu on põhjapoolsel küljel piiratud madalate metallpostidega, mille vahel on metallkett. Kalmistu lääneküljel on juugendstiilis peavärav. Betoonist valatud postide külge kinnituvad sepistatud metallväravad. Regulaarselt planeeritud teestikuga kalmistul kasvavast kõrghaljastusest on valdavas hulgas okaspuud, vähemal määral lehtpuud. Kalmistul kasvav ebatsuuga allee on looduskaitsealune objekt.</span>
<strong>Asukoht: </strong><span>Asub Raadi kalmistu lääne poolsel küljel, külgneb põhjas Aasa tänavaga ja läänes Nurme tänavaga.</span>
<strong>Ajalugu: </strong><span>Kalmistu avati 9. juunil 1924, planeering valmis 6. detsembril 1925, haljastustööd lõpetati 1927. aasta kevadeks. Säilinud on mõned väikesed Tartu garnisoni sõdurite ja ohvitseride betoonist hauaplaadid. Kalmistu keskosas asub osaliselt taastatud Lõuna- Eesti vabastajate mälestussammas. See oli viisnurkne, viieastmeliste nurgasambakestega alus. Külgedel kassetid tahvlite paigaldamiseks. Aluse keskel seisis 9,6 m kõrgune viisnurkne obelisk ja selle otsas vabadusrist. Obeliski iga külg viiest oli määratud ühe Lõuna- Eesti maakonna mälestuseks, viis väiksemat nurgasammast Tartu, Valga, Viljandi, Võru ja Petseri linnadele. Obeliski esiküljel asus pronksist plaat kirjaga: " Pühendatud 1918- 1920 Vabadussõjas Tartu-, Valga-, Viljandi-, Võru-, Setumaa ja Pihkva lahinguväljal langenud Lõuna- Eesti vabastajatele". Vasakpoolsel esikülje nurgasambal oli pronksplaat kirjaga: " Paremaid kodumaa poegi mälestavad Vabadusristi Vennad" ja parempoolsel tekstiga " Vapramaid kodumaa kaitsjaid tänavad nende sõbrad ". Tähtpäevadel paiknes vabadusristil elektriga valgustatud punastest pärlitest võidupärg. Kalmistu idaküljele on maetud nõukogude sõjaväelasi, nende hulgas Tartu lähistel allakukkunud lendureid.
Endine Tartu garnisoni kalmistu. 4. märtsil 1926.a. asutati Lõuna- Eesti vabastajate mälestussamba komitee, mida juhtis erukolonel Siegfried Pinding (kahe vabadusristi kavaler, asutas 1922.a. Eesti Vabadusristi kavaleride organisatsiooni, millest 1923.a. eraldus Vabadusristi Vendade Ühendus, eesotsas S. Pinding). Kalmistul eraldati krunt Vabadusristi vendade matmiseks, selle keskossa kavandati mälestussammas Lõuna- Eesti vabastajale. Mälestussamba kavandi autor oli kolonel Pinding, kelle idee kahurväe kapten Sobolev 1925.a. lõpuks mudeliks vormis. Väiksemaid muudatusi tegid kujur V. Melnik ( Mellik ) ja insener Orav. Ühendusele heideti ette, et mälestussammas rajatakse suvalisele maatükile garnisoni kalmistul, kuhu pole maetud ühtegi vabadussõjas hukkunut. 4. juulil 1926 pandi mälestussambale nurgakivi koos vastavasisulise ürikuga. Pidulik avamine toimus 17. oktoobril 1926. Sammast hooldas Vabadusristi Vendade Ühendus. Pärast II Maailmasõda mälestussammas hävitati, selle osad kaevati maa sisse. 1988. aastal kaevati need välja ja sammas taastati. Vana samba osi kasutati uues vana eeskujul valmistatud mälestussambas. 1987. aastal valmis projekt, mis nägi ette kalmistu muutmist park- kalmistuks. Seda pole teostatud. Sammas avati pidulikult 10. juulil 1991. See asub vana samba asukohast veidi eemal.</span>


